text:
základ daně Podání dodatečného daňového přiznání na vyšší základ daně Podání dodatečného vyúčtování na nižší základ daně Podání dodatečného vyúčtování na vyšší základ daně Podání následného hlášení Podání vysvětlení správci daně Pokladní kniha bez DPH A4 Pověření pro více druhů právního jednání v daňovém řízení Pověření zaměstnance pro více druhů právního jednání v daňovém řízení Pozdní podání daňového tvrzení s omluvou Prokázání předkupního práva k věci v daňové dražbě Přihláška k nahlížení do daňové informační schránky Přihláška pohledávky do rozvrhu daňové dražby Přihláška pohledávky do rozvrhu vyúčtování daňové dražby Příjmový pokladní doklad Příjmový pokladní doklad i pro podvojné účetnictví Reklamace postupu správce daně Rozhodnutí o ustavení komise pro náhrady škod Rozhodnutí o ustavení likvidační komise Rozhodnutí o ustavení prověrkové komise Sdělení důvodů pro nekonání daňové kontroly Souhlas daňového dlužníka s uzamčením exekuovaných věcí do oddělené místnosti Souhlas s náhradou za věcné břemeno v daňové dražbě Souhlas s ustanovením zástupce v daňovém řízení osobě postiženou přechodnou duševní poruchou Souhlas s ustanovením zástupce v daňovém řízení osobě procesně nezpůsobilé Souhlas s ustanovením zástupce v daňovém řízení osobě procesně nezpůsobilé Souhlasné prohlášení ručitele v daňovém řízení Stvrzenka Stížnost na místní daňové šetření v obydlí Stížnost na neprůkaznost správce daně Stížnost na nevhodné jednání správce daně Stížnost na nezdvořilé jednání správce daně Stížnost na porušení mlčenlivosti Stížnost na průtahy v daňovém jednání nadřízenému orgánu Stížnost na průtahy v jednání Stížnost na správce daně o nepoučení účastníka řízení Stížnost na zaměstnance správce daně při tvorbě protokolu Stížnost proti postupu správce daně Stížnost proti výzvě správce daně k vydání věci Univerzální příjmový - výdajový pokladní doklad Urgence žádosti o souhlas s ukončením činnosti Výdajový pokladní doklad Výdajový pokladní doklad i pro podvojné účetnictví Výzva k vysvětlení porušení mlčenlivosti správce daně Výzva správci daně ke splnění oznamovací povinnosti Zproštění mlčenlivosti správce daně - daňovým subjektem Zproštění mlčenlivosti třetí osoby - daňovým subjektem Zpětvzetí návrhu v daňovém řízení Zpětvzetí odvolání v daňovém řízení Žádost adresáta o nevhazování nepřevzatých zásilek do schránky Žádost fyzické osoby o doručování na jinou adresu Žádost o doručování do datové schránky Žádost o kopii z daňového spisu Žádost o nahlédnutí do daňového spisu Žádost o nahlédnutí do osobního daňového účtu Žádost o nahlédnutí do soupisu písemností ve vyhledávací části spisu Žádost o nahlédnutí do spisu při stanovení daně použitím pomůcek Žádost o nahlédnutí do spisu v jiné době, než jsou úřední hodiny Žádost o navrácení lhůty v předešlý stav Žádost o odložení daňové exekuce s návrhem splátek Žádost o odůvodnění rozdílu u daně stanovené proti tvrzené Žádost o opis z daňového spisu
 20 Žádost o opravu zřejmých omylů a nesprávností Žádost o ověření shody opisu z daňového spisu Žádost o posečkání s placením daně a úhradou ve splátkách Žádost o posečkání se zaplacením daně Žádost o potvrzení o daňovém domicilu Žádost o potvrzení právního postavení nástupce daňového subjektu Žádost o použití přeplatku na úhradu daně jiného subjektu Žádost o použití přeplatku na úhradu jiné daně Žádost o použití přeplatku na úhradu nedoplatku daně jiného subjektu Žádost o použití přeplatku na úhradu nedoplatku u jiného


text: správce Žádost o prodloužení lhůty pro doložení dokladů v daňovém řízení Žádost o prodloužení lhůty - posečkání s placením daně Žádost o prodloužení lhůty pro doložení dokladů v daňovém řízení Žádost o prodloužení lhůty pro doložení dokladů v daňovém řízení pro zdravotní neschopnost Žádost o prodloužení lhůty pro doložení dokladů v daňovém řízení za zemřelého Žádost o prodloužení lhůty pro doložení zcizených dokladů v daňovém řízení Žádost o prodloužení lhůty pro podání řádného daňového tvrzení za zemřelého Žádost o prodloužení lhůty pro úhradu ceny z daňové dražby Žádost o prominutí daně Žádost o prominutí daně - druhá po zamítnutí Žádost o prominutí části daně Žádost o přidělení prostředníka pro hluchoslepé Žádost o připuštění tlumočníka národnostní menšiny Žádost o připuštění tlumočníka zahraniční osoby Žádost o sdělení důvodů průtahů jednání v daňovém řízení - odvolání Žádost o sdělení důvodů průtahů jednání v daňovém řízení - vyměřovací řízení Žádost o souhlas s ukončením činnosti Žádost o souhlas s ukončením činnosti - druhá po zamítnutí Žádost o souhlas s ukončením činnosti - druhá při nečinnosti Žádost o stanovení daňových záloh jinak Žádost o stanovení zálohy s ohledem na očekávanou daňovou událost Žádost o upuštění od placení úroku pro tvrdost Žádost o upuštění od placení úroku pro tvrdost Žádost o upuštění od placení úroku pro tvrdost - druhá po zamítnutí Žádost o ustanovení zůstavitele pro podání daňového přiznání Žádost o vratitelný přeplatek z výnosu daňové exekuce Žádost o vrácení daňového přeplatku Žádost o vrácení daňového přeplatku na jiný účet Žádost o vrácení neoprávněných nákladů z daňové exekuce Žádost o vydání potvrzení o daňové skutečnosti Žádost o vydání potvrzení splatných nedoplatků Žádost o vydání stejnopisu dodatečného platebního výměru Žádost o vydání stejnopisu platebního výměru Žádost o vydání stejnopisu protokolu z daňového jednání Žádost o vyslovení neúčinnosti doručení úřední zásilky Žádost o vystavení potvrzení o stavu osobního účtu Žádost o vyznačení doložky právní moci v daňovém řízení Žádost o výpis z daňového spisu Žádost o zaslání oznámení k použití daňového přeplatku Žádost o změnu místní příslušnosti Žádost o změnu zdaňovacího období u fyzických osob Žádost o změnu zdaňovacího období u právnických osob Žádost o zrušení informační daňové schránky Žádost o zrušení informační daňové schránky v zastoupení Žádost o zrušení povinnosti platit daňové zálohy Žádost o zrušení registrace k dani Žádost o zřízení informační daňové schránky Žádost o zřízení informační daňové schránky Žádost o zřízení informační daňové schránky v zastoupení Žádost o úhradu hotových výdajů společného zástupce v daňovém řízení Žádost o úhradu hotových výdajů v daňovém řízení Žádost o úhradu nákladů za tlumočníka v daňovém řízení

type: other


text:
32 Cdo 5762/2016
 Datum rozhodnutí: 09.05.2017
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Miroslava Galluse a soudců JUDr. Pavla Příhody a JUDr. Hany Gajdziokové v právní věci žalobkyně Pražské plynárenské, a.s. , se sídlem v Praze 1 - Novém Městě, Národní 37, PSČ 110 00, identifikační číslo osoby 60193492, zastoupené JUDr. Alešem Doubkem, advokátem se sídlem v Praze 1, Na poříčí 1047/26, proti žalované Velvarské 41 s.r.o. , se sídlem v Praze 4 - Michli, Mezipolí 1299/11, PSČ 141 00, identifikační číslo osoby 27954820, zastoupené Mgr. Helenou Hejskovou, advokátkou se sídlem v Praze 2, Římská 104/14, o zaplacení 370 823 Kč s příslušenstvím, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 4 pod sp. zn. 40 C 361/2014, o dovolání žalované proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 24. 3. 2016, č. j. 70 Co 92/2016-202, takto:
 II. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni na náhradě nákladů dovolacího řízení částku 12 245 Kč do tří dnů od právní moci tohoto usnesení k rukám jejího zástupce JUDr. Aleše Doubka.
 Žalobkyně se podanou žalobou domáhala zaplacení žalované částky představující cenu zemního plynu, který od ní žalovaná odebrala v období od 21. 3. 2011 do 20. 3. 2012.
 Rozsudkem ze dne 15. 10. 2015, č. j. 40 C 361/2014-158, Obvodní soud pro Prahu 4 žalobě vyhověl (výrok I.) a rozhodl o nákladech řízení (výrok II.).
 Podle skutkových zjištění soudu prvního stupně účastnice uzavřely dne 1. 2. 2008 smlouvu o sdružených službách dodávky a odběru zemního plynu. Žalobkyně vystavila žalované dne 20. 4. 2012 fakturu č. 1212122719 na částku 535 895 Kč za období od 21. 3. 2011 do 20. 3. 2012. Žalovaná s vyúčtováním nesouhlasila a podala proti němu reklamaci, na jejímž částku základě došlo k úřednímu přezkoušení plynoměru se závěrem, že je bez závad. Žalovaná vyúčtovanou neuznala, dne 7. 12. 2012 však souhlasila s její částečnou úhradou s podmínkou, že do výsledku kontrolního odečtu po roce od osazení nového plynoměru nebude neuhrazená sporná částka upomínána. Dne 25. 10. 2013 došlo na jednání účastnic, z něhož byl sepsán protokol, k posouzení spotřeby plynu za období 21. 3. 2009 až 20. 7. 2012 a přepočtu spotřeby podle nového plynoměru s tím, že původně vyčíslená spotřeba bude snížena o 10 387 m 3 . Účastnice se dohodly, že žalobkyně vystaví nový daňový doklad a žalovaná vzniklý nedoplatek uhradí. Nový daňový doklad (faktura č. 3214107295 ze dne 4. 2. 2014) byl žalované doručen dne 10. 2. 2014 a podle soudu prvního stupně výše fakturované částky koresponduje s průměrnou roční spotřebou plynu žalovanou od roku 2008 do roku 2015.
 Soud prvního stupně uzavřel, že jednatel žalované byl při jednání se žalobkyní dne 25. 10. 2013 seznámen se závazkem, k jehož úhradě se zavázal, a jeho jednání posoudil jako uznání dluhu podle § 323 obchodního zákoníku (dále též jen obch. zák.), přičemž po osazení nového a přezkoušení původního plynoměru a po přepočtu spotřeby zůstala se zohledněním provedených úhrad nezaplacena částka 370 283 Kč.
 Rozsudek soudu prvního stupně napadla žalovaná odvoláním.
 Městský soud v Praze v záhlaví


text:
označeným rozsudkem potvrdil rozsudek soudu prvního stupně ve věci samé (výrok první) a zrušil jej ve výroku o náhradě nákladů řízení (výrok druhý).
 Odvolací soud vyšel ze skutkových zjištění učiněných soudem prvního stupně, ale neztotožnil se s jeho závěrem, že obsahem protokolu o jednání ze dne 25. 10. 2013 je uznání dluhu. Ze souhlasu jednatele žalované se způsobem vyřízení reklamace, jenž je obsahem předmětné listiny, nelze podle odvolacího soudu uzavřít, že se jedná o uznání dluhu co do jeho důvodu a výše. Odvolací soud však dospěl k závěru, že žalobní nárok je opodstatněný, neboť vyúčtování za období, jež je předmětem řízení, bylo vystaveno na základě reálného odečtu z měřícího zařízení umístěného na běžně nepřístupném místě uvnitř domu a za uzamykatelnými dveřmi. Podle odvolacího soudu bylo chybou žalované, že vyúčtování za předchozí období nekonfrontovala se skutečně naměřenými údaji, a je logické, že pokud tak neučinila a žalobkyně provedla odečet až v souvislosti s vyúčtováním za předmětné období, došlo k nakumulování spotřeby za období předcházející. Dohoda účastnic ze dne 25. 10. 2013 o ponížení skutečné spotřeby o 10 387 m 3 byla podle odvolacího soudu projevem dobré vůle žalobkyně a je v souladu s § 9 odst. 11 vyhlášky č. 108/2011 Sb., o měření plynu a o způsobu stanovení náhrady škody při neoprávněném odběru, neoprávněné dodávce, neoprávněném uskladňování, neoprávněné přepravě nebo neoprávněné distribuci plynu (dále jen vyhláška o měření plynu ).
 Proti v záhlaví označenému rozsudku Městského soudu v Praze podala žalovaná dovolání, jehož přípustnost opírá o § 237 občanského soudního řádu (dále též jen o. s. ř. ), majíc za to, že rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci.
 Dovolatelka formulovala dvě otázky procesního práva, při jejichž řešení se podle ní odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu, a sice zda je odvolací soud povinen seznámit účastníky se svým právním názorem, odlišným od právního názoru soudu prvního stupně a názoru účastníků, a umožnit jim se k němu vyjádřit a zda je povinen odůvodnit své rozhodnutí takovým způsobem, z něhož je zřejmé, jak ke svým závěrům došel, a to včetně odůvodnění, proč podřadil skutková zjištění pod konkrétní právní posouzení .
 Přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř. spatřuje dovolatelka rovněž v tom, že rozhodnutí odvolacího soudu závisí na vyřešení otázek hmotného práva, které dosud v rozhodování dovolacího soudu nebyly vyřešeny. Jsou jimi podle ní otázky, zda lze odběr plynu na základě řádně uzavřené smlouvy, aniž by byly naplněny další podmínky uvedené v § 74 zákona č. 458/2000 Sb., o podmínkách podnikání a o výkonu státní správy v energetických odvětvích a o změně některých zákonů (dále jen energetický zákon ), považovat za neoprávněný odběr plynu; zda lze protokol z reklamačního jednání podle § 13 a § 16 vyhlášky č. 545/2006 Sb., o kvalitě dodávek plynu a souvisejících služeb v plynárenství (dále jen vyhláška o kvalitě dodávek plynu ), jehož předmětem je způsob vyřízení reklamace, považovat za dohodu o náhradě škody za neoprávněný odběr plynu ve smyslu § 9 odst. 11 vyhlášky o měření plynu; zda takovou dohodu o


text:
náhradě škody za neoprávněný odběr plynu může bez dalšího (zejména bez řádného zmocnění) uzavřít dodavatel plynu namísto provozovatele distribuční soustavy; a zda lze bez naplnění základních náležitostí jako je určitost, oprávnění subjektu k uzavření dohody a projev vůle subjektů považovat protokol z reklamačního řízení podle § 13 a § 16 vyhlášky o kvalitě dodávek plynu za dohodu o náhradě škody za neoprávněný odběr plynu ve smyslu § 9 odst. 11 vyhlášky o měření plynu.
 Odvolací soud podle dovolatelky porušil zásadu dvojinstančnosti řízení, neboť potvrdil rozsudek soudu prvního stupně na základě právního názoru odlišného od názoru soudu prvního stupně, aniž by před vydáním rozhodnutí seznámil účastníky se svým právním názorem a umožnil jim se k němu vyjádřit, přednést jemu odpovídající tvrzení a navrhnout k nim důkazy. Řízení před odvolacím soudem tak podle dovolatelky trpí vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí. Dovolatelka v této souvislosti odkázala na několik rozhodnutí Nejvyššího soudu, mezi nimi i na rozsudek ze dne 4. 9. 2007, sp. zn. 22 Cdo 2125/2006.
 Dovolatelka odvolacímu soudu rovněž vytýká, že z jeho rozhodnutí nevyplývá, na jakém základě dospěl k závěru, že protokol ze dne 25. 10. 2013 je dohodou o náhradě škody, a nejsou z něj zřejmé úvahy, jimiž se řídil při aplikaci § 9 odst. 11 vyhlášky o měření plynu.
 Rozhodnutí odvolacího soudu je podle dovolatelky nepřezkoumatelné, neboť z něj není zřejmé, jak dospěl ke svým závěrům a proč podřadil skutková zjištění pod ustanovení konkrétních právních předpisů, čímž se odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu vyjádřené např. v rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 10. 6. 2008, sp. zn. 32 Odo 1561/2006, či ze dne 26. 2. 2014, sp. zn. 22 Cdo 2090/2013.
 Dovolatelka namítá, že na skutkový stav nelze aplikovat § 9 odst. 11 vyhlášky o měření plynu. Odebraný plyn byl dodáván na základě řádně uzavřené smlouvy o sdružených dodávkách a odběru zemního plynu, podle níž byla žalobkyně povinna zajistit provádění odpočtů minimálně jednou za 18 měsíců, k čemuž však z důvodů na straně žalobkyně v rozporu se smlouvou nedocházelo (spotřeba dovolatelky byla stanovována odhadem). Podle dovolatelky nejsou naplněny zákonné podmínky pro to, aby bylo možno takový odběr plynu posuzovat jako neoprávněný, pokud ze strany žalované (odběratelky) nedošlo k porušení žádné povinnosti a nebyly naplněny předpoklady uvedené v § 74 energetického zákona.
 Nesprávného právního posouzení se podle dovolatelky odvolací soud dopustil i tím, že posoudil protokol o reklamaci ze dne 25. 10. 2013 jako dohodu o náhradě škody za neoprávněný odběr podle § 9 odst. 11 vyhlášky o měření plynu, neboť taková dohoda může být uzavřena pouze v případě neoprávněného odběru, o nějž se však nejednalo existence neoprávněného odběru nebyla osvědčena.
 Dovolatelka dále namítá, že i kdyby byly splněny podmínky pro uzavření takové dohody, musela by tato dohoda splňovat náležitosti, jež v nyní projednávané věci splněny nebyly. Žalobkyně nebyla subjektem oprávněným uzavřít tuto dohodu, neboť není provozovatelem distribuční soustavy, a ani neexistuje projev vůle k jejímu uzavření v protokolu o reklamaci je výslovně vyjádřeno, že je vyřízením reklamace podle § 13 a § 16 vyhlášky o


text:
kvalitě dodávek plynu, přičemž z něj není zřejmé, zda měl být neoprávněně odebrán všechen plyn v letech 2009 až 2012, nebo pouze plyn, jehož odběr nebyl vyúčtován v rámci řádného zúčtovacího období.
 Dovolatelka navrhla, aby dovolací soud rozsudek odvolacího soudu zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
 Nejvyšší soud projednal dovolání a rozhodl o něm v souladu s bodem 2. čl. II přechodných ustanovení části první zákona č. 293/2013 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony podle zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád ve znění účinném od 1. 1. 2014.
 Procesní otázky předestřené dovolatelkou nebyly způsobilé založit přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř., neboť tyto otázky odvolací soud neřešil a na jejich řešení své rozhodnutí nezaložil. Dovolatelka stran těchto otázky pomíjí, že společným předpokladem přípustnosti dovolání podle § 237 o. s. ř. je skutečnost, že na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva napadené rozhodnutí závisí, tedy že odvolacím soudem vyřešená právní otázka je pro jeho rozhodnutí určující. Již v usnesení ze dne 18. 7. 2013, sen. zn. 29 NSČR 53/2013, Nejvyšší soud zdůraznil, že dovolání není přípustné podle § 237 o. s. ř., jestliže dovolatel jako důvod jeho přípustnosti předestírá dovolacímu soudu k řešení otázku hmotného nebo procesního práva, na níž rozhodnutí odvolacího soudu nezávisí.
 Pokud dovolatelka odvolacímu soudu vytýká vady řízení, jsou tyto její námitky irelevantní, neboť podle § 241a odst. 1 o. s. ř. lze dovolání podat pouze z důvodu, že rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci. Ani tvrzení dovolatelky o procesních pochybeních odvolacího soudu nezahrnují žádnou odvolacím soudem řešenou otázku procesního práva, která by splňovala předpoklady vymezené v § 237 o. s. ř., přípustnost dovolání tudíž založit nemohou, i kdyby se odvolací soud namítaných procesních pochybení dopustil (srov. shodně například usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 7. 2014, sp. zn. 32 Cdo 842/2014, a ze dne 2. 5. 2016, sp. zn. 32 Cdo 5325/2015, která jsou, stejně jako všechna citovaná rozhodnutí Nejvyššího soudu, veřejnosti dostupná na jeho webových stránkách) a k vadám řízení (i kdyby byly dány) dovolací soud přihlíží jen v případě přípustného dovolání (srov. § 242 odst. 3 větu druhou o. s. ř.).
 Přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř. však nemohla založit ani žádná z otázek hmotného práva, jež dovolatelka formulovala, neboť ani tyto otázky odvolací soud neřešil a na jejich řešení své rozhodnutí nezaložil (srov. již cit usnesení Nejvyššího soudu ze dne 18. 7. 2013, sen. zn. 29 NSČR 53/2013). Odvolací soud vyšel při svém rozhodování ze skutečnosti, že měřící zařízení, umístěné na běžně nepřístupném místě uvnitř domu a za uzamykatelnými dveřmi, bylo shledáno bez závad, došlo k nakumulování spotřeb za předcházející období, vyúčtování bylo vystaveno na základě reálného odečtu a jednatel žalované souhlasil se způsobem řešení reklamace, včetně ponížení spotřeby o 10 387 m 3 .
 Za situace, kdy nepřichází v úvahu ani aplikace § 238a o. s. ř., jímž je upravena přípustnost dovolání proti taxativně vyjmenovaným usnesením odvolacího soudu (o něž


text:
1 As 79/2009 - 165 — Nejvyšší správní soud — Iudictum.cz
 1 As 79/2009 - 165 - Řízení před soudem: nepřípustnost opakované kasační stížnosti
 Opakovaná kasační stížnost, v níž stěžovatel vznesl pouze námitky, které mohl uplatnit již v předešlé kasační stížnosti, je podle § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. nepřípustná. Ze zákazu opakované kasační stížnosti platí výjimky pro případy, kdy Nejvyšší správní soud zrušil rozhodnutí soudu pro procesní pochybení, nedostatečně zjištěný skutkový stav, případně nepřezkoumatelnost jeho rozhodnutí. Posouzení toho, které námitky mohl stěžovatel uplatnit již v předešlé kasační stížnosti, závisí na konkrétních okolnostech případu..
 (Podle rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 22.03.2011, čj. 1 As 79/2009 - 165)
 Nejvyšší správní soud rozhodl v rozšířeném senátě složeném z předsedy JUDr. Josefa Baxy a soudců JUDr. Marie Turkové, JUDr. Jakuba Camrdy, JUDr. Miluše Doškové, JUDr. Michala Mazance, JUDr. Karla Šimky a JUDr. Jaroslava Vlašína v právní věci žalobce: Ateliér pro životní prostředí, o. s., se sídlem Ve Svahu 1, Praha 4, zast. JUDr. Petrem Kužvartem, advokátem, se sídlem Za Zelenou liškou 967, Praha 4, proti žalovanému: Ministerstvo kultury, se sídlem Maltézské náměstí 471/1, Praha 1, o kasační stížnosti žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 18. 6. 2009, č. j. 11 Ca 259/2007 - 99,
 Magistrát hlavního města Prahy, odbor kultury, památkové péče a cestovního ruchu (dále jen „odbor památkové péče magistrátu“) vydal k žádosti ředitele odboru ochrany životního prostředí téhož magistrátu rozhodnutí ze dne 20. 6. 2006, č. j. MHMP114207/2006/Síb. Rozhodnutí obsahovalo závazné stanovisko podle § 14 odst. 1 a § 14 odst. 3 zákona č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o státní památkové péči“), ve věci odstranění 72 kusů dřevin v lokalitě kulturních památek Růžového sadu a Sadu u rozhledny na Petříně. Provedení navrhovaných prací považoval z hlediska zájmu státní památkové péče za přípustné bez podmínek. Ministerstvo kultury zamítlo rozhodnutím ze dne 2. 8. 2007, č. j. 6384/2007, odvolání žalobce a potvrdilo rozhodnutí správního orgánu I. stupně.
 Městský soud v Praze rozsudkem ze dne 24. 7. 2008, č. j. 11 Ca 259/2007 - 50, žalobu zamítl. Námitku, že byl žalobce postupem správního úřadu zkrácen na svých právech, nepovažoval za důvodnou, neboť poté, co žalobce podal odvolání opomenutého účastníka řízení, s ním správní orgány zacházely jako s účastníkem řízení. K druhé námitce, v níž žalobce namítl nicotnost vydaných rozhodnutí z důvodů absolutní věcné nepříslušnosti, soud uvedl, že napadené rozhodnutí o povolení odstranění 72 kusů dřevin je existující a platné a předpoklady pro vyslovení nicotnosti nejsou dány. Ke třetí žalobní námitce, v níž žalobce namítl podjatost pracovníků rozhodujícího správního úřadu z důvodu jejich závislosti na žadateli - hlavním městě Praze, poukázal soud na dosavadní judikaturu Nejvyššího správního soudu reprezentovanou rozsudkem ze dne 16. 12. 2004, č. j. 2 As 21/2004 - 67, publ. pod č. 503/2005 Sb. NSS.
 Městský soud v Praze shodně s judikaturou Nejvyššího správního soudu dovodil, že situace, v níž úředník územního samosprávného celku rozhoduje o věcech týkajících se obce či kraje, není bez dalšího důvodem


text:
jeho podjatosti. K pochybnosti o podjatosti konkrétního úředníka by musela přistoupit ještě další skutečnost, např. důvodná obava z ovlivňování úředníka ze strany jeho zaměstnavatele. Uzavřel, že o takový případ v posuzované věci nejde, neboť žalobce námitku podjatosti nedovodil z konkrétních skutkových okolností, ale zabýval se obecně otázkou přijatelnosti a racionalitou propojenosti územní samosprávy s výkonem státní správy.
 V kasační stížnosti se žalobce (dále jen „stěžovatel“) dovolával nicotnosti obou rozhodnutí správních orgánů pro absolutní věcnou nepříslušnost. Tu spatřoval ve skutečnosti, že orgán státní památkové péče nemá ve své působnosti povolování kácení mimolesních dřevin s tím, že kompetence v této oblasti náležejí orgánům ochrany přírody. Souhlasil sice s názorem, že úpravu, prořezávku a obměnu porostu v památkově chráněných parcích lze podřadit pod udržovací práce podle § 14 odst. 1 zákona o památkové péči, avšak zdůrazňoval, že tím není vyloučena působnost orgánů ochrany přírody. Konstatoval, že je-li orgán ochrany přírody přímo zmocněn k povolování kácení mimolesní zeleně, pak orgán státní památkové péče vydává závazné stanovisko, které ovšem není povolujícím rozhodnutím a slouží jako podklad pro finální rozhodnutí. Stěžovatel namítal, že se soud právní stránkou věci nezabýval a místo toho zamítl žalobu nesrozumitelným způsobem. Dovozoval, že rozsudek je zatížen nezákonností spočívající v nesprávném posouzení právní otázky v předchozím řízení a z části je nepřezkoumatelný pro nesrozumitelnost a nedostatek přesvědčivého odůvodnění. Navrhoval, aby Nejvyšší správní soud zrušil napadený rozsudek z důvodů uvedených v § 103 odst. 1 písm. a) a d) zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „s. ř. s.“).
 V replice k vyjádření žalovaného stěžovatel zdůraznil, že podstata jeho snahy je skoncovat s nezákonnou praxí v Praze, kdy kácení mimolesní zeleně, jež je součástí památkových celků, si odsouhlasí finálním způsobem nepříslušný orgán památkové péče, a vylučuje tak nezákonně působnost orgánu ochrany přírody.
 Nejvyšší správní soud rozsudkem ze dne 22. 1. 2009, č. j. 1 As 104/2008 - 92, napadený rozsudek zrušil a věc vrátil Městskému soudu v Praze k dalšímu řízení. V odůvodnění uvedl, že stěžovatel učinil předmětem kasačního přezkoumání pouze otázku nicotnosti napadených správních rozhodnutí. Přestože byla tato otázka nastolena již v žalobě, soud na ni přezkoumatelným způsobem neodpověděl. V napadeném rozsudku chybí posouzení vztahu zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon č. 114/1992 Sb.“), a zákona o státní památkové péči, zahrnující zejména porovnání působnosti těchto orgánů. V této části považoval kasační soud rozsudek Městského soudu v Praze za nepřezkoumatelný pro nedostatek důvodů podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ř. s. Kasační stížnost shledal důvodnou a pro další řízení zavázal soud k tomu, aby se řádně zabýval opomenutým žalobním bodem.
 Městský soud v Praze nyní napadeným rozsudkem opět žalobu zamítl. V odůvodnění rozsudku vysvětlil, že správní orgány státní památkové péče vydaly závazné stanovisko o tom, že provedení navrhovaného odstranění 72 kusů dřevin v horní části Petřína je z hlediska státní památkové péči přípustné bez podmínek. Tímto postupem není dotčeno oprávnění orgánu ochrany přírody a krajiny rozhodnout o kácení dřevin podle § 8 zákona č. 114/1992


text:
Sb. K dalším dvěma žalobním námitkám se soud vyjádřil shodně a ve stejném rozsahu jako v předchozím rozsudku.
 Proti tomuto rozsudku podal stěžovatel kasační stížnost, v níž uvedl, že hlavní žalobní bod byl konečně vyřízen ku prospěchu věci a podle zákona. Podle jeho názoru bylo dosaženo soudního výkladu, který správně vymezuje charakter závazného stanoviska orgánu státní památkové péče a následné rozhodování orgánu ochrany přírody.
 V druhé části kasační stížnosti uvedl, že problém je nadále v tom, že žadatel je město a rozhodujícím orgánem je magistrát města. Všechny úřední struktury jsou zřízeny městem a oprávněné úřední osoby jsou k městu nebo k jeho části v zaměstnaneckém poměru. Přestože tuto situaci výslovně předpokládá ustanovení § 14 odst. 4 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád (dále jen „správní řád z roku 2004“), rozhodují běžně vyloučené úřední osoby, a to „se soudním posvěcením (judikát sp. zn. 2 As 21/2004 NSS)“. Jde o systémovou chybu, která vznikla nepovedenou reformou veřejné správy před 10 lety, kdy zákon dokonce neměl žádný procesní prostředek, jak takové případy řešit. Tento stav však byl zhojen účinností nového správního řádu, který již taková procesní pravidla obsahuje. Stěžovatel připojil rozbor rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 16. 12. 2004, sp. zn. 2 As 21/2004, a konstatoval, že situace se po 1. 1. 2006 radikálně změnila, neboť stačí postupovat podle kogentních pravidel daných novým správním řádem. Uvedl, že samotný fakt, že úřední osoba je zaměstnancem města, jež vlastní stavební pozemek, je žadatelem a má přímý a jednoznačný zájem na výsledku řízení, postačuje k jejímu vyloučení z rozhodování. Nepostupuje-li se v této situaci podle § 14 odst. 4 a § 131 odst. 4 správního řádu z roku 2004, pak je takové obcházení zákonných ustanovení naprosto nepřípustné, protože zpochybňuje právní kulturu rozhodování a vede k tomu, že úředníci územních samosprávných celků jsou zcela vydáni napospas jejich vedení. Navrhoval, aby Nejvyšší správní soud napadený rozsudek zrušil.
 Žalovaný ve vyjádření ke kasační stížnosti uvedl, že se soud s žalobní námitkou týkající se podjatosti pracovníků rozhodujícího správního orgánu velmi dobře vypořádal a své rozhodnutí podrobně odůvodnil. Navrhoval, aby Nejvyšší správní soud kasační stížnost jako nedůvodnou zamítl.
 První senát, který má podle rozvrhu práce o této kasační stížnosti rozhodovat, dospěl při předběžné poradě k právnímu názoru, který je odlišný od právního názoru vysloveného dříve v rozsudku Nejvyššího správního soudu ve věci vedené pod sp. zn. 2 As 21/2004. Existence tohoto rozsudku, který řešil otázku podjatosti úředních osob ještě za účinnosti zákona č. 71/1967 Sb., o správním řízení by sama o sobě nebyla podle přesvědčení předkládajícího senátu důvodem pro postoupení věci rozšířenému senátu. Podstatné je ale to, že z uvedeného rozsudku vycházel a na něj navazoval rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 16. 7. 2008, č. j. 8 As 35/2007 - 92, který posuzoval shodnou otázku podjatosti úředních osob již za účinnosti správního řádu z roku 2004.
 První senát při formulování svého názoru vycházel z teze, že smyslem právního institutu „vyloučení úřední osoby z rozhodování“ je zamezení podjatým osobám se bezprostředně podílet na výkonu státní správy; měl by platit princip,


text:
že nikdo nesmí být soudcem ve vlastní věci. Poukázal na zásady a principy, jimiž je vedeno posuzování nestrannosti soudce vyjádřené v judikatuře Evropského soudu pro lidská práva, Ústavního soudu a Nejvyššího správního soudu. Dovozoval, že naprosto stejnými zásadami, jakými je ovládáno posuzování vyloučení soudců z rozhodování, musí být vedeno i posouzení případného vyloučení z rozhodování úředních osob, jež se účastní rozhodování věci ve správním řízení. Dospěl k závěru, že rozhodovala-li by úřední osoba věc, která se jí týká potud, že je v určitém stupni objektivní závislosti na účastníku řízení, pak musí nastoupit obdobný mechanismus jako při rozhodování soudů a věc musí být delegována k rozhodnutí jinému správnímu orgánu; tuto eventualitu ostatně upravuje ustanovení § 131 odst. 1 správního řádu z roku 2004.
 Podle názoru prvního senátu neposoudil Městský soud v Praze právní otázku podjatosti úředních osob správně, neboť závislost na osobě, v jejíž věci úřední osoby rozhodovaly, způsobuje principiálně jejich vyloučení z rozhodování a nutnost postupu podle § 131 odst. 4 správního řádu z roku 2004. První senát tedy shledal důvod pro odklon od dosavadní judikatury a věc předložil rozšířenému senátu k zodpovězení otázky, zda lze pochybovat o nepodjatosti zaměstnanců orgánu územního samosprávného celku pro jejich poměr k věci v situaci, kdy rozhodují o věci v řízení, jehož účastníkem je tento územní samosprávný celek mající zájem na výsledku řízení.
 Rozšířený senát zkoumal, zda je oprávněn předloženou otázku posoudit. Podle § 17 odst. 1 s. ř. s., dospěje-li senát Nejvyššího správního soudu při svém rozhodování k právnímu názoru, který je odlišný od právního názoru již vyjádřeného v rozhodnutí Nejvyššího správního soudu, postoupí věc k rozhodnutí rozšířenému senátu.
 Jak rozšířený senát již dříve vyslovil v usnesení ze dne 12. 6. 2007, č. j. 2 Afs 52/2006 - 86, publ. pod č. 1762/2009 Sb. NSS, jeho úkolem „je sjednocovat judikaturu Nejvyššího správního soudu a je dle § 17 odst. 1 s. ř. s. oprávněn rozhodovat tam, kde mu byla věc postoupena jeho senátem, který dospěl k závěru odlišnému od závěru dříve vysloveného. Postoupit rozšířenému senátu lze jak celou právní věc k rozhodnutí, tak i některou z jednotlivých sporných otázek.[...] Rozšířený senát však neřeší abstraktní právní otázky bez ukotvení ke skutkovým zjištěním posuzovaných případů.“
 Z tohoto názoru je třeba vycházet i v dané věci, byť není skutkově zcela totožná. V projednávaném případě předkládající senát nesouhlasí s dosavadní judikaturou Nejvyššího správního soudu v názoru, který se týkal posuzování podjatosti úředních osob územních samosprávných celků rozhodujících ve věcech, v nichž je účastníkem tento územní samosprávný celek, a od této judikatury se hodlá odchýlit. Tato skutečnost zakládá zákonný důvod k předložení věci rozšířenému senátu, ovšem jen za situace, je-li první senát v řízení o kasační stížnosti oprávněn a povinen tuto otázku zkoumat.
 V posuzované věci vymezil stěžovatel již v podaném odvolání tři okruhy otázek, jimiž se žalovaný správní orgán a Městský soud v Praze k jeho námitkám zabývaly, a to (1.) zkrácení práv opomenutého účastníka řízení, (2.) nicotnost rozhodnutí správních orgánů a (3.) podjatost úředníků rozhodujících ve věci, v nichž je účastníkem řízení územní samosprávný celek. V


text:
první kasační stížnosti však sporným učinil pouze jediný závěr soudu, a to otázku nicotnosti správních rozhodnutí. Námitku podjatosti úředníků územních samosprávných celků rozhodujících ve věci, v níž je účastníkem řízení tento územní samosprávný celek, vznesl poprvé až ve druhé kasační stížnosti.
 Rozšířený senát tedy nejprve posuzoval přípustnost opakované kasační stížnosti z hlediska § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s.
 Možnost účastníků řízení napadnout nové rozhodnutí krajského soudu je omezena ustanovením § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s., podle něhož je kasační stížnost nepřípustná proti rozhodnutí, jímž soud rozhodl znovu poté, kdy jeho původní rozhodnutí bylo zrušeno Nejvyšším správním soudem; to neplatí, je-li jako důvod kasační stížnosti namítáno, že se soud neřídil závazným právním názorem Nejvyššího správního soudu.
 Lze tedy konstatovat, že ustanovení § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. obecně vyjadřuje nepřípustnost kasačních stížností směřujících proti rozhodnutím soudu vydaným po předchozím zrušení jejich původních rozhodnutí Nejvyšším správním soudem. Tato zásada nepřípustnosti kasačních stížností je prolomena jen v případech, kdy je namítáno, že se soud neřídil závazným právním názorem vysloveným ve zrušujícím rozhodnutí.
 Ze zákazu opakované kasační stížnosti judikatura Ústavního soudu a Nejvyššího správního soudu dovodila nad rámec doslovného znění § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. výjimky, jejichž respektování znamená dodržení smyslu a účelu rozhodování Nejvyššího správního soudu. Dospěla k závěru, že toto ustanovení nelze vztáhnout zejména na případy, kdy Nejvyšší správní soud vytýká nižšímu správnímu soudu procesní pochybení nebo nedostatečně zjištěný skutkový stav, případně nepřezkoumatelnost jeho rozhodnutí. Odmítnutí kasační stížnosti za tohoto procesního stavu by znamenalo odmítnutí věcného přezkumu rozhodnutí z pohledu aplikace hmotného práva.
 I tyto výjimky je nutno vnímat v kontextu citovaného ustanovení, tedy tak, že námitky opakované kasační stížnosti se musí pohybovat v rámci již vysloveného právního názoru či pokynu, tj. v mezích závěrů Nejvyššího správního soudu, které v dané věci vyslovil, anebo musí směřovat k právní otázce v první kasační stížnosti neřešené proto, že – zejména pro vadný procesní postup nebo vadu obsahu rozhodnutí krajského soudu – řešena být nemohla. Pokud by se ovšem mimo tyto výjimky připustil stav, že v opakovaných kasačních stížnostech účastníci mohou měnit jejich rozsah a důvody mimo rámec předchozího závazného právního názoru či pokynu, zákaz opakovaného projednání věci kasačním soudem by se tím popřel.
 Lze tedy shrnout, že ustanovení § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. limituje přípustnost kasační stížnosti ve vztahu k otázkám již dříve v téže věci Nejvyšším správním soudem závazně posouzeným.
 Podle § 109 odst. 2 a 3 s. ř. s. je kasační soud vázán rozsahem a důvody kasační stížnosti, přičemž nad jejich rámec posuzuje skutečnosti v těchto ustanoveních uvedené. Po stěžovateli lze spravedlivě požadovat, aby v souladu s principem vigilantibus iura a dispoziční zásadou uplatnil veškeré důvody, z nichž dovozuje nezákonnost rozhodnutí krajského soudu nebo vady řízení, které jeho vydání předcházely, již v první kasační stížnosti, pokud tak (mj. s ohledem na obsah řízení před krajským soudem a důvody jeho rozhodnutí) učinit může. Smyslem řízení o kasační stížnosti je nepochybně posoudit rozhodnutí ze všech hledisek uvedených


text:
v § 109 odst. 2 a 3 s. ř. s. pokud možno v jednom řízení, nikoliv je postupně přezkoumávat v závislosti na tom, který důvod stěžovatel uplatní v dalších kasačních stížnostech poté, co jeho předchozí námitce bylo vyhověno. Takové „řetězení“ kasačních stížností by odporovalo zásadě právní jistoty a principu předvídatelnosti rozhodování, a nebylo by korektní ani ve vztahu ke krajskému soudu, jehož rozsudek vydaný za nezměněných skutkových a právních poměrů by byl postupně zrušován na základě nových důvodů uplatňovaných v opakovaných kasačních stížnostech.
 Není pochyb o tom, že ustanovení § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. - jak bylo vyloženo shora citovanou judikaturou - brání Nejvyššímu správnímu soudu v tom, aby se v řízení o opakované kasační stížnosti za nezměněného skutkového a právního stavu vyjadřoval k námitkám, které ve svém dřívějším rozsudku označil za nedůvodné, neboť také tímto závěrem svého předchozího rozsudku v dané věci je vázán. Obdobně je třeba nahlížet na námitky, které účastník řízení ve své první kasační stížnosti neuplatnil, ačkoliv je uplatnit mohl. Nejvyšší správní soud o takových námitkách nerozhodoval, a jejich posouzení se proto nestalo součástí závazného právního názoru či pokynu. Účastník řízení totiž v druhé kasační stížnosti může napadnout jedině nesprávnou realizaci závazného právního názoru či pokynu a závěry z ní vyplývající, včetně nastolení otázek, které nemohly být předmětem první kasační stížnosti proto, že – typicky pro procesní vady – nebyly řešeny v první kasační stížností napadeném rozhodnutí krajského soudu.
 Uvedené úvahy nejsou v rozporu se závěry, podle nichž nelze trvat na vysloveném závazném právním názoru při změně skutkového a právního stavu a při podstatné změně judikatury. Smyslem těchto úvah je závěr o tom, že vymezení rozsahu první kasační stížnosti předurčuje meze přezkumné činnosti Nejvyššího správního soudu i pro opakovanou kasační stížnost. Rezignuje-li stěžovatel na uplatnění všech důvodů, které podle jeho názoru svědčí o nesprávnosti právních názorů vyslovených krajským soudem, ač je uplatnit může, je legitimní, že z hlediska možnosti argumentace v dalším řízení ponese případné nepříznivé důsledky s tím spojené.
 Lze tedy shrnout, že stěžovatel není oprávněn v opakované kasační stížnosti uplatňovat důvody, které mohl uplatnit v první kasační stížnosti a o nichž mohl (byl oprávněn i povinen) rozhodnout kasační soud podle § 109 odst. 2 a 3 s. ř. s. již v prvním kasačním řízení. Posouzení toho, které námitky mohl stěžovatel uplatnit v první kasační stížnosti a o kterých námitkách mohl rozhodnout kasační soud již v prvním řízení, bude záviset na konkrétních okolnostech případu.
 V nyní posuzované věci je situace taková, že první senát zrušil rozsudek Městského soudu v Praze za stavu, kdy za nepřezkoumatelnou považoval tu část odůvodnění rozsudku, která se vztahovala k otázce nicotnosti rozhodnutí správních orgánů. V závazném pokynu vyslovil, že se krajský soud bude v dalším řízení řádně zabývat opomenutým žalobním bodem. Ostatní části odůvodnění rozhodnutí nepřezkoumával, neboť námitka stěžovatele směřovala pouze k vyslovení nicotnosti rozhodnutí správních orgánů, a postup podle § 109 odst. 2 věty za středníkem ani podle § 109 odst. 3 věty za středníkem s. ř. s. nepoužil. Pokyn k tomu, aby se soud


text:
zabýval opomenutým žalobním bodem vztahujícím se k otázce nicotnosti správních rozhodnutí, je závazný jak pro Městský soud v Praze, tak i pro Nejvyšší správní soud. Za situace, kdy Městský soud v Praze rozhodoval za nezměněného skutkového a právního stavu a nedošlo ani k podstatné změně judikatury, mohl stěžovatel v opakované kasační stížnosti účinně namítat pouze to, že se krajský soud neřídil závazným pokynem vysloveným ve zrušujícím rozsudku, a jeho rozhodnutí je tedy nadále nepřezkoumatelné, nebo se mohl dovolávat nesprávnosti právních závěrů vyslovených Městským soudem v Praze ve vztahu k posouzení nicotnosti rozhodnutí správních orgánů. Jiné právní závěry účinně napadnout nemohl, neboť žádné z nich nebyly předmětem předchozího posuzování Nejvyššího správního soudu, třebaže – s ohledem na přezkoumatelnost jejich vypořádání Městským soudem v Praze v jeho prvním rozhodnutí – součástí námitek první kasační stížnosti být mohly.
 Stěžovatel však v opakované kasační stížnosti nenamítal, že se Městský soud v Praze neřídil závazným právním názorem (pokynem), ale naopak s právními závěry učiněnými v odůvodnění napadeného rozsudku byl spokojen. Již sama tato skutečnost vylučuje, aby se Nejvyšší správní soud mohl znovu zabývat napadeným rozsudkem, tentokrát otázkou podjatosti úředníků územních samosprávných celků. V takovém případě nelze připustit opakovanou kasační stížnost, neboť je mimo rámec rozsahu a důvodů, o nichž Nejvyšší správní soud v předchozím řízení rozhodl.
 Rozšířený senát shrnuje, že opakovaná kasační stížnost, v níž stěžovatel vznesl pouze námitky, které mohl uplatnit již v předchozí kasační stížnosti, je podle § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. nepřípustná.
 První senát rozhodl o postoupení věci rozšířenému senátu, aniž by měl pochybnosti o přípustnosti opakované kasační stížnosti stěžovatele. Rozšířený senát však posoudil kasační stížnost jako nepřípustnou podle § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. Postupoval proto podle § 71 odst. 4 Jednacího řádu Nejvyššího správního soudu, podle něhož, jestliže byla rozšířenému senátu postoupena k rozhodnutí věc, v níž měl být odmítnut návrh nebo zastaveno řízení, aniž tyto otázky byly uvedeny postupujícím senátem jako sporné, rozhodne o odmítnutí návrhu nebo zastavení řízení rozšířený senát.
 Rozšířený senát tedy postupoval podle § 104 odst. 3 písm. a) s. ř. s. ve spojení s § 46 odst. 1 písm. d) s. ř. s. a kasační stížnost jako nepřípustnou odmítl.
 O náhradě nákladů řízení o kasační stížnosti rozhodl rozšířený senát tak, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení o kasační stížnosti, neboť kasační stížnost byla odmítnuta (§ 60 odst. 3 s. ř. s. ve spojení s § 120 s. ř. s.).
 Zdroj: Usnesení Nejvyššího správního soudu ze dne 22. 3. 2011, sp. zn. 1 As 79/2009 - 165, dostupné na www.nssoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
21 Cdo 1166/2004
 Datum rozhodnutí: 18.10.2004
 Dotčené předpisy: § 243b odst. 1 předpisu č. 99/1963Sb., § 243b odst. 5 předpisu č. 99/1963Sb., § 218 odst. 5 písm. c) předpisu č. 99/1963Sb.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu JUDr. Mojmíra Putny a soudců JUDr. Ljubomíra Drápala a JUDr. Zdeňka Novotného v právní věci žalobce F. S., zastoupeného advokátem, proti žalovanému L., státní podnik v likvidaci, zastoupenému advokátem, o 1,183.707,- Kč a o placení 13.836,- Kč měsíčně s příslušenstvím, vedené u Okresního soudu v Domažlicích pod sp.zn. 3 C 129/2002, o dovolání žalovaného proti rozsudku Krajského soudu v Plzni ze dne 4. března 2004, č.j. 14 Co 76/2004-348, takto :
 II. Žalovaný je povinen zaplatit žalobci na náhradě nákladů dovolacího řízení 7.575,- Kč do tří dnů od právní moci tohoto usnesení k rukám advokáta.
 Dovolání žalovaného proti rozsudku Krajského soudu v Plzni ze dne 4. 3. 2004, č.j. 14 Co 76/2004-348, kterým byl změněn rozsudek Okresního soudu v Domažlicích ze dne 30. 1. 2003, č.j. 3 C 129/2002-287, ve věci samé, v části, v níž bylo rozhodnuto o povinnosti žalovaného zaplatit žalobci 840.420,- Kč a dále mu platit počínaje 1. únorem 2004 měsíční rentu ve výši 12.292,- Kč, není přípustné podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) o.s.ř. (ohledně tohoto nároku žalobce rozhodly oba soudy stejně). Dovolání proti této části rozsudku odvolacího soudu není přípustné ani podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř. (soud prvního stupně rozhodl jinak, než ve svém dřívějším rozsudku, v důsledku zrušovacího rozhodnutí dovolacího soudu, nikoli soudu odvolacího, jímž tento zrušil předchozí rozhodnutí soudu prvního stupně - srov. usnesení Nejvyššího soudu ČR ze dne 2.6.1998, sp. zn. 23 Cdo 1075/98, uveřejněné v časopise Soudní judikatura, pod č. 147, roč. 1998) a nebylo shledáno přípustným ani podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., neboť napadený rozsudek odvolacího soudu nemá po právní stránce - s ohledem na to, že odvolací soud vycházel ze závazného právního názoru dovolacího soudu (srov. § 243d odst. 1 o.s.ř.) vyjádřeného v rozsudku ze dne 13. 8. 2002, č.j. 21 Cdo 1234/2001-235, a dovolací soud tam uvedené závěry nadále považuje za správné - zásadní význam (§ 237 odst. 3 o.s.ř.).
 Dovolání proti rozsudku odvolacího soudu je přípustné podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř. pouze v části, v níž bylo rozhodnuto o povinnosti žalovaného platit žalobci náhradu za ztrátu na výdělku dalších 1.544,- Kč měsíčně počínaje 1. únorem 2004. S přihlédnutím k tomu, že odvolací soud vycházel ze závazného právního názoru dovolacího soudu (srov. § 243d odst. 1 o.s.ř.) vyjádřeného v této věci v rozsudku ze dne 13. 8. 2002, č.j. 21 Cdo 1234/2001-235, a tím i z ustálené judikatury Nejvyššího soudu ČR (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ČR ze dne 9. 8. 2000, sp. zn. 21 Cdo 1365/99, popř. rozsudek Nejvyššího soudu ČR ze dne 13. 11. 2002, sp. zn. 21 Cdo 542/2002) a protože žalovaný zpochybňuje pouze tyto závěry odvolacího soudu, je dovolání žalovaného proti této části rozsudku odvolacího soudu zjevně bezdůvodné


text:
(§ 243b odst.1 o.s.ř.).
 Z uvedeného vyplývá, že dovolání žalovaného směřuje z části proti rozhodnutí odvolacího soudu, proti němuž není tento mimořádný opravný prostředek přípustný, a z části je zjevně bezdůvodné. Nejvyšší soud České republiky proto dovolání žalovaného aniž by se mohl věcí dále zabývat - podle ustanovení § 243b odst. 1 a odst. 5 věty první a § 218 písm. c) o. s. ř. odmítl.
 V dovolacím řízení vznikly žalobci v souvislosti se zastoupením advokátem náklady, které spočívají v paušální odměně ve výši 7.500,- Kč (srov. § 3 odst. 1 bod 6., § 16 odst. 2, § 10 odst. 3, § 14 odst. 1, § 15 a § 18 odst. 1 vyhlášky č. 484/2000 Sb., ve znění vyhlášky č. 49/2001 Sb. a č. 110/2004 Sb.) a v paušální částce náhrady výdajů za jeden úkon právní služby ve výši 75,- Kč (srov. § 13 odst. 3 vyhlášky č. 177/1996 Sb., ve znění vyhlášek č. 235/1997 Sb. a č. 484/2000 Sb.), celkem ve výši 7.575,- Kč. Protože dovolání žalovaného bylo odmítnuto, dovolací soud mu podle ustanovení § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 3 o.s.ř. uložil, aby žalobci tyto náklady nahradil. Žalovaný je povinen přiznanou náhradu nákladů řízení zaplatit k rukám advokáta, který žalobce v tomto řízení zastupoval (§ 149 odst. 1 o.s.ř.).
 V Brně dne 18. října 2004


text:
Zásady ochrany osobních údajů - Krámek na váhu
 Internetového e-shopu Ing. Filipa Husáka (dále jen „Prodávající“), se sídlem Hostin 140, Hostín, 277 32, IČ: 87777126, dostupného na internetové adrese www.krameknavahu.cz.
 Správcem osobních údajů podle čl. 4 bod 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (dále jen: „GDPR”) je Filip Husák IČ 87777126 se sídlem Hostín 140, Hostín 27732 (dále jen: „správce“).
 jméno: Filip Husák
 adresa: Hostín 140, Hostín, 27732
 telefon: 724117124
 Správce jmenoval pověřence pro ochranu osobních údajů. Kontaktními údaji pověřence jsou: Markéta Husáková, Hostín 140, Hostín 277 32
 a/ plnění smlouvy mezi Vámi a správcem podle čl. 6 odst. 1 písm. b) GDPR,
 b/ oprávněný zájem správce na poskytování přímého marketingu (zejména pro zasílání obchodních sdělení a newsletterů) podle čl. 6 odst. 1 písm. f) GDPR,
 c/ Váš souhlas se zpracováním pro účely poskytování přímého marketingu (zejména pro zasílání obchodních sdělení a newsletterů) podle čl. 6 odst. 1 písm. a) GDPR ve spojení s § 7 odst. 2 zákona č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti v případě, že nedošlo k objednávce zboží nebo služby.
 a/ vvyřízení Vaší objednávky a výkon práv a povinností vyplývajících ze smluvního vztahu mezi Vámi a správcem; při objednávce jsou vyžadovány osobní údaje, které jsou nutné pro úspěšné vyřízení objednávky (jméno a adresa, kontakt), poskytnutí osobních údajů je nutným požadavkem pro uzavření a plnění smlouvy, bez poskytnutí osobních údajů není možné smlouvu uzavřít či jí ze strany správce plnit,
 b/ zasílání obchodních sdělení a činění dalších marketingových aktivit.
 a/ po dobu nezbytnou k výkonu práv a povinností vyplývajících ze smluvního vztahu mezi Vámi a správcem a uplatňování nároků z těchto smluvních vztahů (po dobu 15 let od ukončení smluvního vztahu)
 b/ po dobu, než je odvolán souhlas se zpracováním osobních údajů pro účely marketingu, nejdéle po dobu 3 let, jsou-li osobní údaje zpracovávány na základě souhlasu
 c/ po dobu, než je odvolán souhlas se zpracováním osobníc údajů pro účely odpovědi na Váš dotaz, nejdéle po dobu 1 roku, jsou-li osobní údaje zpracovávány na základě souhlasu.
 a/ podílející se na dodání zboží, realizaci plateb na základě smlouvy,
 b/ zajišťující služby provozování e-shopu (Shoptet) a další služby v souvislosti s provozováním e-shopu,
 c/ zajišťující marketingové služby.
 Poskytovatel používá v rámci zvyšování kvality služeb, personalizace nabídky, sběru anonymních dat a pro analytické účely ve své prezentaci tzv. soubory cookie. Používáním webu souhlasíte s použitím zmíněné technologie.
 a/ právo na přístup ke svým osobním údajům dle čl. 15 GDPR,
 b/ právo opravu osobních údajů dle čl. 16 GDPR, popřípadě omezení zpracování dle čl. 18 GDPR.
 c/ právo na výmaz osobních údajů dle čl. 17 GDPR.
 d/ právo vznést námitku proti zpracování dle čl. 21 GDPR a
 e/ právo na přenositelnost údajů dle čl. 20 GDPR.
 f/ právo odvolat souhlas se zpracováním písemně nebo elektronicky na adresu nebo email správce uvedený v čl. III těchto podmínek.
 Správce přijal technická opatření k zabezpečení datových úložišť a úložišť osobních údajů v listinné podobě,


text:
Tisková zpráva z 22. zasedání, konaného dne - PDF
 Download "Tisková zpráva z 22. zasedání, konaného dne 2. 12. 2008"
 1 Tisková zpráva z 22. zasedání, konaného dne Rada pro rozhlasové a televizní vysílání - k výzvě společností LAGARDERE ACTIVE RADIO INTERNATIONAL, SA a MEDIA BOHEMIA a.s., ačkoli tyto společnosti nejsou účastníky licenčního řízení, konstatovala, že licenční řízení o udělení licence k provozování rozhlasového vysílání šířeného prostřednictvím pozemních vysílačů Brno - Kohoutovice 105,1 MHz / 500 W v procesním stádiu veřejného slyšení nepřerušuje - návrhu účastníka řízení Radioclub FM 88,00 s. r. o. na přerušení řízení o udělení licence k provozování rozhlasového vysílání šířeného prostřednictvím pozemních vysílačů Brno - Kohoutovice 105,1 MHz / 500 W do vyřešení předběžné otázky nevyhověla - návrhu účastníka řízení Esa - rádio s. r. o. na přerušení řízení o udělení licence k provozování rozhlasového vysílání šířeného prostřednictvím pozemních vysílačů Brno - Kohoutovice 105,1 MHz / 500 W do vyřešení předběžné otázky nevyhověla - návrhu účastníka řízení MAX LOYD s. r. o. na přerušení řízení o udělení licence k provozování rozhlasového vysílání šířeného prostřednictvím pozemních vysílačů Brno - Kohoutovice 105,1 MHz / 500 W do vyřešení předběžné otázky nevyhověla - vydala provozovateli CET 21 spol. s r. o. souhlas s převodem obchodního podílu na třetí osobu a změnou společenské smlouvy dle 21 odst. 1 písm. e) v návaznosti na ustanovení 21 odst. 7 zákona č. 231/2001 Sb., spočívající ve změně seznamu společníků, jejich podílů na základním kapitálu, výše obchodního podílu a hlasovacích práv v rozsahu dle návrhu - udělila společnosti CET 21 spol. s. r. o., IČ: , podle čl. IV. odst. 4. a 6. zákona č. 304/2007 Sb., licenci k provozování zemského digitálního televizního vysílání programu Nova Cinema - udělila provozovateli Josefu Hejlovi souhlas ke změně územního rozsahu vysílání a souboru technických parametrů spočívající v přidělení kmitočtu Zlín 105,4 MHz/200 W podle 20 odst. 4 a 21 odst. 1 písm. b) zákona č. 231/2001 Sb. pro program RADIO RUBI - udělila provozovateli DELTA MEDIA BROADCASTING s. r. o. souhlas ke změně územního rozsahu vysílání a souboru technických parametrů spočívající v přidělení kmitočtu Jičín 94,2 MHz/200 W podle 20 odst. 4 a 21 odst. 1 písm. b) zákona č. 231/2001 Sb. pro program Radio JIZERA 105,7 FM - neudělila provozovateli Rádio Profil, s. r. o. souhlas se změnou územního rozsahu a souboru technických parametrů, spočívající v přidělení kmitočtu Litomyšl Vertex 96,3 MHz/200 W z důvodu negativního stanoviska ČTÚ - neudělila provozovateli Star Promotion, s. r. o. souhlas se změnou územního rozsahu a souboru technických parametrů, spočívající v přidělení kmitočtu Pohořelice 100,8 MHz/200 W z důvodu negativního stanoviska ČTÚ - vyhlásila licenční řízení k provozování rozhlasového vysílání šířeného prostřednictvím vysílačů se souborem technických parametrů Mladá Boleslav Bradlec 103,5 MHz / 200 W se lhůtou pro doručení žádostí do 10. ledna 2009 do hod. - vydala provozovateli KATRO SERVIS, spol. s r. o. souhlas ke změně skutečností uvedených v žádosti o licenci dle 21 odst. 1 písm. d) zákona č. 231/2001 Sb. spočívající ve změně licenčních podmínek zařazením


text:
nového programu TRIONET INFOKANÁL v katastrálním území Mělník - zrušila ke dni 31. ledna 2009 registraci č. j. sve/6302/06 ze dne 29. srpna 2006 provozovatele Telekom Austria Czech Republic, a. s. dle 30 písm. d) zákona č. 231/2001 Sb. 1
 2 - prodloužila přihlašovateli GRAPE SC, a. s. dle 39 odst. 2 zákona č. 500/2004 Sb., správního řádu, lhůtu k odstranění vad přihlášky k registraci - registrovala provozovateli Media Vision s. r. o. dle 29 odst. 1, písm. b) zákona č. 231/2001 Sb. změnu seznamu společníků, spočívající v převodu 60% obchodního podílu společníka RUSSEL & SCOTT CZ, s. r. o. na společnost SP D CORPORATION B. V., reg. č , se sídlem Westblaak 89, 3012KG, Rotterdam, Nizozemí - registrovala provozovateli KATRO SERVIS, spol. s r. o. dle 29 odst. 1 písm. d) zákona č 231/2001 Sb. změnu územního rozsahu vysílání spočívající v jeho rozšíření o katastrální území Seč - souhlasila s odpovědí na dotaz provozovatelů regionálního televizního vysílání sdružených v síti RTA v záležitosti rozhodnutí sp. zn. 2007/48/cun/FTV ze dne 6. února 2007, které provozovatele FTV Prima, spol. s r. o. oprávnilo vysílat zemské digitální televizní vysílání Rozdílné stanovisko Dalibora Matulky, Daniela Nováka a Jana Kostrhuna k bodu č. 19 Nesouhlasíme s částí odpovědi, pokud jde o otázku, proč nebyli provozovatelé regionálního televizního vysílání na sdílených kmitočtech se společností FTV Prima spol. s r. o., FATEM TV, a. s., RTA Ostrava, s. r. o., RTA Zlín, s. r. o., RTA Jižní Čechy, s. r. o. a RTA Východní Čechy, s. r. o. o zahájení daného řízení informováni a nebylo s nimi jako s účastníky jednáno. Máme za to, že s uvedenými společnostmi mělo být nakládáno jako s účastníky řízení. Pokud se Rada rozhodla, že tyto společnosti nemají být účastníky řízení, měla o tom rozhodnout samostatným usnesením, což se nestalo. Postup Rady byl tedy vadný. - seznámila se s předloženými podněty a informuje provozovatele MAX LOYD s. r. o., RADIO BONTON a. s., EVROPA 2, spol. s r. o., Rádio DUHA, spol. s r. o. a Radio West Plzeň, s. r. o., že nelze nařídit ústní jednání, neboť nebylo zahájeno správní řízení - shledala, že provozovatel JUKE BOX, spol. s r. o., odvysílal program RADIO ĆAS-FM na frekvencích 103,7 FM Zlín, 101,3 FM Olomouc a 105,9 FM Frenštát pod Radhoštěm v pondělí 13. října 2008 v souladu s licenčními podmínkami a zákonem č. 231/2001 Sb. - zahájila s provozovatelem RADIO BONTON a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 31 odst. 2 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že na programu Radio Bonton dne 29. srpna 2008 odvysílal neobjektivní a nevyvážené informace v rámci soutěže Last minute dovolená na vlnách 99,7 - vydala provozovateli AV - PARK s. r. o. upozornění na porušení licenčních podmínek, neboť vysílání programu TV 13 ve dnech září 2008 neodpovídalo stanoveným programovým podmínkám - vydala provozovateli AV - PARK s. r. o. upozornění na porušení 32 odst. 1 písm. n) zákona č. 231/2001 Sb., neboť ve dnech září 2008 odvysílal program


text:
TV 13 z velké části bez označení logem programu - zahájila s provozovatelem AV - PARK s. r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 31 odst. 2 zákona č. 231/2001 Sb., neboť jednostrannou prezentací vystoupení politiků ODS ve dnech září 2008 v programu TV 13 se mohl dopustit porušení povinnosti poskytovat objektivní a vyvážené informace nezbytné pro svobodné vytváření názorů - vydala provozovateli AV - PARK s. r. o. upozornění na porušení 48 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť opakovanou prezentací ochranné známky Gambrinus v reportáži Stodůlecké pivnosti 2008 ve vysílacím bloku pro 39. týden, který byl vysílán v rámci období září 2008 na programu TV 13, se dopustil porušení zákazu vysílání skryté reklamy 2
 3 - vydala provozovateli 4M Rožnov spol. s r. o. upozornění na porušení 48 odst. 4 písm. a) zákona č. 231/2001 Sb., kterého se dopustil tím, že na programu INFO Vsetín ve dnech září 2008 nezajistil, aby reklamy a teleshopping byly rozeznatelné a u provozovatele televizního vysílání zřetelně zvukově, obrazově či zvukově obrazově oddělené od ostatních částí programu - shledala, že vysílání provozovatele ZZIP s. r. o. z období října na programu MIK bylo v souladu se zákonem č. 231/2001 Sb. i licenčními podmínkami. - zahájila s provozovatelem První zpravodajská a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 48 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Z1 Business, respektive rozhovorem s ředitelem firmy IBM ČR, dne 1. října 2008 od 12:27 hodin na programu Z1 se mohl dopustit porušení povinnosti nezařazovat do vysílání skrytou reklamu - zahájila s provozovatelem První zpravodajská a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 48 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Runway, respektive reportážemi o Resortu Svatá Kateřina a kavárnách Starbucks, dne 1. října 2008 od 13:10 hodin na programu Z1 se mohl dopustit porušení povinnosti nezařazovat do vysílání skrytou reklamu - zahájila s provozovatelem První zpravodajská a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 48 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Z1Peníze, respektive rozhovorem s majitelem firmy Radovan Vávra, dne 2. října 2008 od 22:30 hodin na programu Z1 se mohl dopustit porušení povinnosti nezařazovat do vysílání skrytou reklamu - vydala provozovateli První zpravodajská a. s. upozornění na porušení 31 odst. 2 zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Interview B. T. dne 1. října 2008 od 13:37 hodin na programu Z1 se dopustil porušení povinnosti poskytovat objektivní a vyvážené informace nezbytné pro svobodné vytváření názorů - zahájila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 50 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že dne 2. října 2008 v čase 22:00-23:00 hod. na programu Nova překročil hodinový limit reklamy - zahájila s provozovatelem Českou televizí správní řízení z moci úřední pro možné porušení čl. IV, bod 12 zákona č. 304/2007 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že dne 7. října


text:
2008 překročil na programu ČT1 povolený denní limit reklamy - zahájila s provozovatelem Českou televizí správní řízení z moci úřední pro možné porušení čl. IV, bod 12 zákona č. 304/2007 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že dne 15. října 2008 překročil na programu ČT1 povolený denní limit reklamy - zahájila s provozovatelem Českou televizí správní řízení z moci úřední pro možné porušení čl. IV, bod 12 zákona č. 304/2007 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že dne 22. října 2008 překročil na programu ČT1 povolený denní limit reklamy tím, že označení sponzora AMBI PUR, produkt Puresse Hypo Allergenic (sponzor reklamní znělky, mutace 1), vysílané premiérově dne 18. října 2008 ve 20:26:52 hodin na programu Prima televize, bylo neoddělenou reklamou tím, že označení sponzora FOOD, časopis (sponzor reklamní znělky, mutace 3), vysílané premiérově dne 24. října 2008 ve 20:06:29 hodin na programu Prima televize, bylo neoddělenou reklamou tím, že označení sponzora GERVAIS, produkt Lahodný přírodní sýr (sponzor reklamní 3
 4 znělky, mutace 1), vysílané premiérově dne 13. října 2008 v 19:53:40 hodin na programu Prima televize, bylo neoddělenou reklamou tím, že označení sponzora JUICY, časopis (sponzor reklamní znělky, mutace 2), vysílané premiérově dne 1. října 2008 ve 21:23:23 hodin na programu Prima televize, bylo neoddělenou reklamou tím, že označení sponzora RAIFFEISENBANK, produkt Podílové fondy (sponzor reklamní znělky, mutace 1), vysílané premiérově dne 6. října 2008 ve 21:24:10 hodin na programu Prima televize, bylo neoddělenou reklamou možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora FOOD, časopis (sponzor pořadu, mutace 13) vysílaném premiérově dne 12. září 2008 ve 21:41:08 hodin na programu Prima televize, nebyl identifikován sponzor možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora SOUDAL, Montážní lepidlo 48A (sp. upout., mutace 1), vysílaném premiérově dne 13. září 2008 ve 21:07:44 hodin na programu Prima televize, nebyl identifikován sponzor možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora SOUDAL Montážní pěna, Akrylový tmel, Montážní lepidlo 48A (sponzor pořadu, mutace 2), vysílaném premiérově dne 28. září 2008 v 11:51:33 hodin na programu Prima televize, nebyl identifikován sponzor možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora www. zena. cz, www stránka (sponzor pořadu, mutace 5) vysílaném premiérově dne 26. září 2008 ve 21:21:50 hodin na programu Prima televize, nebyl identifikován sponzor - zahájila s provozovatelem Stanice O, a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora Mustang (sponzor pořadu, mutace 1) vysílaném premiérově dne 2. září 2008 v 16:25:12 hodin na programu Óčko, nebyl identifikován sponzor - zahájila s provozovatelem Stanice O, a. s. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že v označení sponzora Mustang (sponzor pořadu, mutace 2) vysílaném premiérově dne 2. září


text:
2008 v 16:59:25 hodin na programu Óčko, nebyl identifikován sponzor - zahájila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Kriminálka New York (6) dne 7. listopadu 2008 od 17:35 hodin na programu Nova se mohl dopustit porušení povinnosti nezařazovat v době od hodin do hodin pořady a upoutávky, které by mohly ohrozit fyzický, psychický nebo mravní vývoj dětí a mladistvých - zahájila se zadavatelem Biopol GN s. r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 2 odst. 1 písm. c) zákona č. 40/1995 Sb., neboť zadáním reklamy na Barney s Koenzym Nano Q10 (mutace 1) se mohl dopustit porušení zákazu reklamy, která je nekalou obchodní praktikou podle zvláštního právního předpisu - zahájila se zadavatelem Biopol GN s. r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 2 odst. 1 písm. c) zákona č. 40/1995 Sb., neboť zadáním reklamy na 4
 5 Barney s Koenzym Nano Q10 (mutace 2) se mohl dopustit porušení zákazu reklamy, která je nekalou obchodní praktikou podle zvláštního právního předpisu - zahájila s provozovatelem Českou televizí správní řízení z moci úřední pro možné porušení 31 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Události v regionech Brno, resp. reportáže Zájem Zlíňanů o volby zpočátku překvapil, dne 24. října 2008 od 18:00 hodin na programu ČT1 se mohl dopustit porušení povinnosti zajistit, aby ve zpravodajských a politicko publicistických pořadech bylo dbáno zásad objektivity a vyváženosti - zahájila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 31 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Televizní noviny, resp. reportáže Česko slaví 17. listopad, Den boje za svobodu a demokracii, dne 17. listopadu 2008 od 19:30 hodin na programu Nova se mohl dopustit porušení povinnosti zajistit, aby ve zpravodajských a politicko publicistických pořadech bylo dbáno zásad objektivity a vyváženosti možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Zprávy TV Prima, resp. reportáže o vzpouře v guatemalské věznici, dne 23. listopadu 2008 od 18:55 hodin na programu Prima televize se mohl dopustit porušení povinnosti nezařazovat v době od hodin do hodin pořady a upoutávky, které by mohly ohrozit fyzický, psychický nebo mravní vývoj dětí a mladistvých - zahájila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o. správní řízení z moci úřední pro možné porušení 31 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb., neboť odvysíláním pořadu Televizní noviny, resp. reportáže Na šest set příznivců krajně pravicové Dělnické strany dnes krátce po poledni zaútočilo na Romy v jedné z částí Litvínova v Janově, dne 17. listopadu 2008 od 19:30 hodin na programu Nova se mohl dopustit porušení povinnosti zajistit, aby ve zpravodajských a politicko publicistických pořadech bylo dbáno zásad objektivity a vyváženosti Místopředseda Rady Daniel NOVÁK a člen Rady Dalibor MATULKA uplatňují své společné rozdílné stanovisko ve smyslu ustanovení 8 odst. 4 zákona čís. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního vysílání a o


text:
změně dalších zákonů, ve znění změn, k rozhodnutí Rady nezahájit správní řízení s provozovatelem Česká televize stran možného porušení ustanovení 31 odst. 2 a 3 citovaného zákona, přijatému na 22. zasedání Rady dne (bod čís. 33): Pořad "Máte slovo", odvysílaný dne od 21:00 h na programu ČT1, věnovaný velmi významnému politickému tématu, a to možnému postavení třetí nejsilnější politické strany ve státě (podle dlouhodobých výsledků voleb i opakovaně zjišťovaných voličských preferencí) mimo zákon, byl neobjektivní a nevyvážený. Moderátorka poskytla oběma diskutujícím stranám výrazně rozdílný časový prostor k vyjádření názorů na uvedenou problematiku. Zatímco diskutujícím, kteří zastávali názor postavit KSČM mimo zákon, ponechala dostatečný čas k dlouhým přednesům a vyslovení jednotlivých argumentů pro svá tvrzení, diskutující, kteří vyslovovali nesprávnost takového rozhodnutí, měli ve srovnání s nimi jen časový zlomek k vyjádření a opakovaně jim bylo znemožňováno vyslovit jednotlivé protiargumenty, neboť byli moderátorkou neustále přerušováni, popřípadě moderátorka, aniž poskytla možnost k jejich vyjádření, přešla k dalšímu podtématu. Stejně tak moderátorka nedokázala reagovat na řadu nepodložených tvrzení diskutujících, popřípadě požadovat na nich alespoň uvedení pramenů, z nichž čerpali. Z obsahu jejích moderačních vstupů navíc jednoznačně vyplývalo její osobní stanovisko k diskutovanému tématu. V důsledku nevyváženosti diváci neměli vůbec možnost srovnat argumentaci obou stran za účelem vytvoření si vlastního názoru. Pořad byl učebnicovým příkladem naprosto nezvládnutého moderování pořadu. V důsledku nepřipravenosti moderátorky a jí 5
 6 jednostranně vedené diskuse nebyl objektivní a vyvážený. Závažnost pochybení je o to významnější, že se ho dopustilo médium veřejné služby. Radě, jakožto orgánu aplikace práva, a jejím jednotlivým členům nepřísluší rozhodovat pod vlivem subjektivního politického hodnocení, nýbrž z právního hlediska hodnotit dodržování zásad objektivnosti a vyváženosti; nezahájením správního řízení, ve kterém by byl náš shora uvedený názor potvrzen anebo vyvrácen, se Rada nevypořádala s posuzovanou relací v souladu se zákonem. - zahájila se společností COMTECH, spol. s r. o. správní řízení z moci úřední, protože zpracováním reklamy na produkt Emoxen gel naproxenum (mutace 6), která byla premiérově vysílána dne 8. srpna 2008 ve 13:44:55 hod. na programu ČT2 a následně na tomtéž programu reprízována do 24. srpna 2008, se mohla dopustit porušení 5a odst. 5 písm. d) zákona č. 40/1995 Sb - zastavila správní řízení vedené se společností CET 21 spol. s r. o. pro možné porušení 2 odst. 1 písm. c) a 2c písm. b) zákona č. 40/1995 Sb. o regulaci reklamy, kterého se měl dopustit opakovaným lákáním diváků k účasti v soutěži bez uvedení jejích pravidel dne 7. března 2007 v rámci pořadu Snídaně s Novou, vysílaného od 6:00 do 8:30 hodin na programu Nova, neboť se prokázalo, že k porušení zákona nedošlo, čímž odpadl důvod pro vedení správního řízení - zastavila s provozovatelem, Česká televize, správní řízení zahájené z moci úřední, pro možné porušení 2 odst. 1 písm. d) zákona č. 40/1995 Sb., odvysíláním pořadu Černé ovce, resp. reportáže o testu make- upu dne 25. února 2008 od 17:15 hodin na programu ČT1, neboť odpadl důvod správního řízení - spojila správní řízení sp. zn. 2008/ /HOL/ČTV, správní řízení 2008/ /HOL/ČTV a správní řízení sp. zn.


text:
2008/ /HOL/ČTV vedené pro možné porušení článku IV., bodu 12 zákona č. 304/2007 Sb. - zastavila správní řízení vedené s provozovatelem, Česká televize, pro možné porušení čl. IV, bod 12, zákona č. 304/2007 Sb., ke kterému mělo dojít překročením denních limitů reklamy při vysílání provozovatele v měsících červen, červenec a srpen, neboť bylo prokázáno, že k porušení zákona nedošlo, čímž odpadl důvod správního řízení - zastavila správní řízení vedené s provozovatelem, Českou televizí, pro možné porušení 48 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit tím, že do vysílání pořadu Sama doma dne 5. června 2008 v čase od 12:30 hodin na programu ČT1 zařadil skrytou reklamu, neboť bylo prokázáno, že k porušení zákona nedošlo a tím odpadl důvod správního řízení - zahájila s provozovatelem vysílání, Českou televizí, správní řízení z moci úřední pro možné porušení 53 odst. 1 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se mohl dopustit odvysíláním pořadu Sama doma, dne 5. června 2008 od 12:30 hodin na programu ČT1 - vydala provozovateli, CET 21 spol. s r. o., upozornění na porušení 49 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb. se stanovením lhůty k nápravě ihned, neboť ve filmu Junior vysílaném dne 31. srpna 2008 od 15:25 hodin na programu Nova nedodržel 20 minutový odstup mezi dvěma po sobě následujícími přerušeními pořadu, čímž se dopustil porušení 49 odst. 3 zákona č. 231/2001 Sb. Současně uložila v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb. účastníkovi řízení povinnost uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1000 Kč - vydala provozovateli, HC Kabel, s. r. o., upozornění na porušení licenčních podmínek, neboť vysílání programu Infokanál Čejč ve dnech června 2008 neodpovídalo stanoveným programovým podmínkám - udělila provozovateli HC Kabel, s. r. o. pokutu ve výši 5 000,- Kč pro porušení 32 odst. 1 písm. n) zákona č. 231/2001 Sb., neboť ve dnech června 2008 odvysílal program Infokanál Hovorany bez označení logem programu. Současně uložila v 6
 7 souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb. účastníkovi řízení povinnost uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč - vydala provozovateli Karlu Soukupovi upozornění na 48 odst. 4 písm. a) zákona č. 231/2001 Sb., neboť ve dnech 11. a 12. června 2008 odvysílal na programu Duha v rámci videotextu reklamní blok rádia Frekvence 1, který nebyl oddělen od ostatních částí programu - vydala provozovateli Karlu Soukupovi upozornění na porušení licenčních podmínek, neboť délka obrazové smyčky odvysílané ve dnech 11. a 12. června 2008 na programu Duha neodpovídala licenčním podmínkám - zastavila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o.. správní řízení vedené pod sp. zn. Rpo/129/05 z moci úřední, vedené pro možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., odvysíláním pořadu ze série Big Brother dne 19. září 2005 od 20:00 hodin do 21:55 hodin na programu NOVA, neboť se porušení zákona neprokázalo, čímž odpadl důvod pro vedení správního řízení - zastavila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o.. správní řízení vedené


text: pod sp. zn. Rpo/128/05 z moci úřední, vedené pro možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., odvysíláním pořadu ze série Big Brother dne 18. září 2005 od 20:00 hodin do 21:55 hodin na programu NOVA, neboť se porušení zákona neprokázalo, čímž odpadl důvod pro vedení správního řízení - udělila v rámci správního řízení sp. zn. Rpo/133/05 provozovateli CET 21 spol. s r. o. pokutu ve výši ,- Kč, neboť odvysíláním pořadu ze série Big Brother ze dne 28. září 2005 od 20:00 hodin do 21:55 hodin mohl porušit ustanovení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb. v platném znění, které uložila povinnost nezařazovat do vysílání v čase od 06:00 hodin do 22:00 hodin pořady, které by mohly ohrozit psychický, fyzický nebo mravní vývoj dětí a mladistvých. Současně uložila účastníkovi řízení v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb. uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč - zastavila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o.. správní řízení vedené pod sp. zn. Rpo/132/05 z moci úřední, vedené pro možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., odvysíláním pořadu ze série Big Brother dne 27. září 2005 v čase od 17:20 hodin do 18:15 hodin na programu NOVA, neboť se porušení zákona neprokázalo, čímž odpadl důvod pro vedení správního řízení - udělila v rámci správního řízení sp. zn. Rpo/131/05 provozovateli CET 21 spol. s r. o. pokutu ve výši ,- Kč, neboť odvysíláním pořadu ze série Big Brother ze dne 26. září 2005 v čase od 17:20 hodin do 18:15 hodin mohl porušit ustanovení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb. v platném znění, které uložila povinnost nezařazovat do vysílání v čase od 06:00 hodin do 22:00 hodin pořady, které by mohly ohrozit psychický, fyzický nebo mravní vývoj dětí a mladistvých. Současně uložila účastníkovi řízení v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb. uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč - zastavila s provozovatelem CET 21 spol. s r. o.. správní řízení vedené pod sp. zn. Rpo/134/05 z moci úřední, vedené pro možné porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., odvysíláním pořadu ze série Big Brother dne 29. září 2005 od 17:20 hodin do 18:15 hodin na programu NOVA, neboť se porušení zákona neprokázalo, čímž odpadl důvod pro vedení správního řízení - udělila v rámci správního řízení sp. zn. Rpo/110/05 provozovateli CET 21 spol. s r. o. pokutu ve výši ,- Kč neboť odvysíláním pořadu ze série Big Brother ze dne od 28. srpna 2005 do 1. září 2005 mohl porušit ustanovení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb. v platném znění, které uložila povinnost nezařazovat do vysílání v čase od 06:00 hodin do 22:00 hodin pořady, které by mohly ohrozit psychický, fyzický nebo mravní vývoj dětí a mladistvých. Současně uložila účastníkovi řízení v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005


text:
Sb. uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč 7
 8 - seznámila se s rozsudkem Městského soudu, č. j. 10 Ca 179/2008 a zastavila správní řízení s provozovatelem, Českou televizí, vedené pro možné porušení 31 odst. 2 zákona č. 231/2001 Sb., kterého se měl dopustit odvysíláním pořadu Události, resp. reportáže o povolebních vyjednáváních parlamentních stran dne 24. srpna 2006 od 19:15 hodin na programu ČT1, neboť bylo prokázáno, že k porušení zákona nedošlo, čímž odpadl důvod správního řízení - seznámila se s rozsudkem Městského soudu v Praze č. j. 11 Ca 168/2008, ze dne 30. října 2008, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Rady sp. zn. 2007/183 /tyl a udělila společnosti Delpharmea Nutraceuticals a. s., zadavateli reklamy na přípravek CORTISIL (mutace 1), pokutu ve výši ,- Kč pro porušení 5d odst. 2 zákona č. 40/1995 Sb. Současně uložila účastníkovi řízení v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb., uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč - seznámila se s rozsudkem Městského soudu v Praze č. j. 11 Ca 167/2008, ze dne 30. října 2008, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Rady sp. zn. 2007/184 /tyl a udělila společnosti Delpharmea Nutraceuticals a. s., zadavateli reklamy na přípravek CORTISIL (mutace 2), pokutu ve výši ,- Kč pro porušení 5d odst. 2 zákona č. 40/1995 Sb. Současně uložila účastníkovi řízení v souladu s 79 odst. 5 správního řádu a 6 vyhlášky č. 520/2005 Sb., uhradit paušální částku nákladů správního řízení ve výši 1 000,- Kč - vzala na vědomí rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 25. září 2008, č. j. 7 As 49/ Ca 394/ /235/kov/WAL WALMARK, a. s. VARIXINAL (mutace 8), kterým byla zamítnuta kasační stížnost společnosti WALMARK, a. s. - vzala na vědomí rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 25. září 2008, č. j. 7 As 48/ Ca 393/ /234/kov/WAL WALMARK, a. s. VARIXINAL (mutace 7), kterým byla zamítnuta kasační stížnost společnosti WALMARK, a. s. - seznámila se s informací ohledně vyhodnocování sponzorských vzkazů z hlediska zákona č. 231/2001 Sb. - seznámila se s rozsudkem Městského soudu v Praze č. j. 11 Ca 256/ ze dne 30. října 2008, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Rady, č. j. : hol/3396/0834, jímž byla účastníku řízení, CET 21 spol. s r. o., uložena pokuta ve výši ,--Kč za porušení 32 odst. 1 písm. g) zákona č. 231/2001 Sb., kterého se dopustil odvysíláním filmu Hlava v oblacích dne 23. ledna 2008 od 9:25 hodin na programu Nova a podala vůči rozsudku Městského soudu v Praze, č. j. : 11 Ca 256/ ze dne 30. října 2008 kasační stížnost - vzala na vědomí rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 5. listopadu 2008, č. j. 9 As 48/2008, kterým byla zamítnuta kasační stížnost Rady proti rozsudku Městského soudu v Praze rozhodnutí ze dne 16. dubna 2008, č. j. 5 Ca 368/ vzala na vědomí rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 5. listopadu 2008, č. j. 9 As 51/2008, kterým byla zamítnuta kasační stížnost Rady proti rozsudku Městského soudu


text:
v Praze rozhodnutí ze dne 16. dubna 2008, č. j. 5 Ca 365/2007 V Praze dne Jiří Šenkýř místopředseda Rady pro rozhlasové a televizní vysílání kontakt: cz
 Tisková zpráva z 1. zasedání, konaného dne Rada pro rozhlasové a televizní vysílání
 Tisková zpráva z 1. zasedání, konaného dne 5. 1. 2010 Rada pro rozhlasové a televizní vysílání - udělila Pavlu Kalistovi, IČ 64181871, licenci k provozování televizního vysílání šířeného prostřednictvím
 Zápis z 14. zasedání, konaného ve dnech
 Zápis z 14. zasedání, konaného ve dnech 29. 7. 2008-30. 7. 2008 Přítomni: Šenkýř, Vaculíková, Gomba, Matulka, Pospíchal, Rozehnal, Novák, Kostrhun, Kantůrková, Pejřil, Ondrová, Macková, Žák Omluveni: Ověřovatel:


text: 1 CS Úřední věstník Evropské unie L 136/1 II (Nelegislativní akty) NAŘÍZENÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Text s významem pro EHP) EVROPSKÁ KOMISE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin ( 1 ), a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení, vzhledem k těmto důvodům: (1) Podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 jsou zdravotní tvrzení při označování potravin zakázána, pokud je Komise v souladu s uvedeným nařízením neschválí a nezařadí na seznam schválených tvrzení. (2) V čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že členské státy poskytnou Komisi nejpozději do 31. ledna 2008 vnitrostátní seznamy zdravotních tvrzení při označování potravin podle čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení. Vnitrostátní seznamy tvrzení musí být doplněny podmínkami, které se na ně vztahují, a odkazy na odpovídající vědecké zdůvodnění. (3) V čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen úřad ) přijme Komise nejpozději do 31. ledna 2010 seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin podle čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení a veškeré nezbytné podmínky používání těchto tvrzení. (4) Dne 31. ledna 2008 obdržela Komise od členských států seznamy obsahující více než zdravotních tvrzení. ( 1 ) Úř. věst. L 404, , s. 9. Při posuzování vnitrostátních seznamů se ukázalo, že z důvodu mnohých duplikací a v návaznosti na diskuse s členskými státy je nutné sloučit uvedené vnitrostátní seznamy do jednoho souhrnného seznamu zdravotních tvrzení, k němuž by měl úřad poskytnout vědecké stanovisko (dále jen souhrnný seznam ) ( 2 ). (5) Dne 24. července 2008 zaslala Komise úřadu oficiální žádost o vědecké stanovisko podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 spolu s mandátem a s první částí souhrnného seznamu. Další části souhrnného seznamu byly úřadu předány v listopadu a prosinci Souhrnný seznam dokončila Komise prostřednictvím dodatku, který byl úřadu předložen dne 12. března Některá tvrzení obsažená v členské státy poté stáhly, a to ještě před tím, než je úřad zhodnotil. Vědecké hodnocení úřadu bylo uzavřeno zveřejněním jeho stanovisek v době od října 2009 do července 2011 ( 3 ). (6) Ve svém hodnocení dospěl úřad k závěru, že některé předložené položky zahrnují různé uváděné účinky nebo že se tentýž uváděný účinek vyskytuje v různých položkách. Proto může jedno zdravotní tvrzení, na které se vztahuje toto nařízení, představovat jednu nebo více položek v. (7) U řady zdravotních tvrzení dospěl úřad k závěru, že na základě předložených údajů byl zjištěn příčinný vztah mezi kategorií potravin, potravinou nebo jednou její složkou a uváděným účinkem. Zdravotní tvrzení, kterých se týkají tyto závěry a která jsou v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 1924/2006, by měla být schválena podle čl. 13


text:
odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 a zařazena na seznam schválených tvrzení. ( 2 ) ( 3 )
 2 CS L 136/2 Úřední věstník Evropské unie (8) V čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že ke schváleným zdravotním tvrzením musí být přiloženy veškeré nezbytné podmínky (včetně omezení) jejich používání. Proto by seznam schválených tvrzení měl v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (ES) č. 1924/2006 a s příslušnými stanovisky úřadu zahrnovat formulaci těchto tvrzení a zvláštní podmínky používání těchto tvrzení a případně podmínky používání nebo omezení používání dané doplňující sdělení nebo. (9) Jedním z cílů nařízení (ES) č. 1924/2006 je zajistit pravdivost, srozumitelnost, spolehlivost a užitečnost zdravotních tvrzení pro spotřebitele. Proto je nutné přihlédnout k formulaci a prezentaci těchto tvrzení. Je-li tvrzení zformulováno tak, že má pro spotřebitele stejný význam jako schválené zdravotní tvrzení, neboť vykazuje stejný vztah mezi kategorií potravin, potravinou nebo jednou její složkou a zdravím, měly by se na tato tvrzení vztahovat tytéž podmínky používání jako podmínky používání uvedené pro schválená zdravotní tvrzení. (10) Komise identifikovala řadu tvrzení, která byla předložena k hodnocení a která se týkají účinků rostlinných látek, pro něž musí úřad své vědecké hodnocení teprve dokončit. Kromě toho existuje řada zdravotních tvrzení, pro něž se buď požaduje další hodnocení před tím, než bude Komise schopna zvážit jejich zařazení nebo nezařazení na seznam schválených tvrzení, nebo u nichž bylo hodnocení provedeno, ale v důsledku jiných oprávněných faktorů u nich nemůže Komise v této chvíli dokončit své posouzení. správnou absorpci vitaminů rozpustných v tuku a u jednoho tvrzení ( 3 ) o účinku sodíku na udržení správné funkce svalů byl zjištěn příčinný vztah. Používání těchto zdravotních tvrzení by však vedlo k rozporuplnému a matoucímu pochopení na straně spotřebitelů, protože by podněcovalo ke konzumaci těchto živin, ale evropské, vnitrostátní a mezinárodní úřady informují spotřebitele na základě všeobecně uznávaných vědeckých poznatků o tom, že příjem těchto živin by se měl omezit. Tato dvě tvrzení proto nejsou v souladu s čl. 3 druhým pododstavcem písm. a) nařízení (ES) č. 1924/2006, v němž je stanoveno, že tvrzení nesmějí být dvojsmyslná nebo klamavá. Kromě toho, i kdyby dotčená zdravotní tvrzení byla povolena pouze za zvláštních podmínek používání a/nebo byla doprovázena doplňujícími sděleními nebo mi, nedostačovalo by to k tomu, aby se odstranilo riziko špatného pochopení pro spotřebitele, a proto by tato tvrzení neměla být schválena. (13) Toto nařízení by se mělo začít používat šest měsíců po jeho vstupu v platnost, aby se provozovatelé potravinářských podniků mohli přizpůsobit požadavkům stanoveným v tomto nařízení, včetně zákazu těch zdravotních tvrzení, jejichž hodnocení ze strany úřadu a související posouzení Komise již byly dokončeny, který je uveden v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) (14) V čl. 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 se stanoví, že Komise vytvoří a spravuje rejstřík Unie pro výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin (dále jen rejstřík ). Tento rejstřík bude obsahovat všechna schválená tvrzení a, mimo jiné, podmínky jejich používání. Tento rejstřík bude rovněž obsahovat seznam zamítnutých zdravotních tvrzení a důvody jejich zamítnutí. (11),


text:
u nichž ještě nebylo dokončeno hodnocení úřadu nebo posouzení Komise, budou zveřejněna na internetových stránkách Komise ( 1 ) a smějí být dále používána v souladu s čl. 28 odst. 5 a 6 nařízení (ES) (12) Podle čl. 6 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 musí být zdravotní tvrzení založena na všeobecně uznávaných vědeckých poznatcích. Proto ta zdravotní tvrzení, která nebyla úřadem hodnocena příznivě, pokud jde o jejich vědecké odůvodnění, jelikož se nedospělo k závěru, že byl zjištěn příčinný vztah mezi kategorií potravin, potravinou nebo jednou její složkou a uváděným účinkem, by neměla být schválena. Schválení může být také oprávněně odmítnuto, pokud zdravotní tvrzení nesplňují jiné obecné a konkrétní požadavky nařízení (ES) č. 1924/2006, a to i v případě příznivého vědeckého posouzení úřadu. Zdravotní tvrzení, která jsou neslučitelná s obecně přijímanými zásadami v oblasti výživy a zdraví, by se neměla uvádět. Úřad dospěl k závěru, že u jednoho tvrzení ( 2 ) o účinku tuku na (15) Zdravotní tvrzení, která byla stažena členskými státy, nebudou zařazena na seznam zamítnutých tvrzení v rejstříku Unie. Rejstřík bude pravidelně aktualizován, mimo jiné v návaznosti na vývoj hodnocení úřadu a/nebo posouzení Komise u zdravotních tvrzení, u nichž tyto postupy ještě nebyly dokončeny. (16) Připomínky a stanoviska, která Komise obdržela od veřejnosti a zúčastněných stran, byla při stanovení opatření v tomto nařízení odpovídajícím způsobem zohledněna. (17) Na přidávání látek do potravin nebo použití látek v potravinách se vztahují konkrétní unijní a vnitrostátní právní předpisy, jako je klasifikace výrobků jakožto potravin nebo léčivých přípravků. Jakékoli rozhodnutí o zdravotním tvrzení v souladu s nařízením (ES) č. 1924/2006, jako je zařazení na seznam schválených tvrzení podle čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení, nepředstavuje schválení ( 1 ) ( 2 ) Odpovídá položkám ID 670 a ID 2902 v. ( 3 ) Odpovídá položce ID 359 v.
 3 CS Úřední věstník Evropské unie L 136/3 uvádění látky, které se tvrzení týká, na trh, rozhodnutí o tom, zda lze danou látku používat v potravinách, ani klasifikaci určitých výrobků jakožto potravin. 2. Zdravotní tvrzení uvedená v odstavci 1 smějí označovat potraviny v souladu s podmínkami stanovenými v příloze. (18) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ani Evropský parlament, ani Rada nevyjádřily s těmito opatřeními nesouhlas, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Článek 2 Vstup v platnost a použitelnost Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Schválená zdravotní tvrzení 1. Seznam zdravotních tvrzení, která smějí označovat potraviny, podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 je stanoven v příloze tohoto nařízení. Použije se od 14. prosince Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne 16. května Za Komisi José Manuel BARROSO předseda
 4 Aktivní uhlí Aktivní uhlí přispívá ke snižování nadměrné plynatosti po jídle Arabinoxylan vyrobený z endospermu pšenice Konzumace arabinoxylanu jakožto součásti jídla přispívá k omezení nárůstu hladiny glukózy v krvi po tomto jídle Beta-glukany Beta-glukany přispívají k