text:
VYHLÁŠKA ze dne 13. dubna 2004, kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona a kterou se zrušují některé vyhlášky upravující osvobození od dovozního cla a nepreferenční původ zboží - Sbírka zákonů - Nakladatelství Sagit, a.s.
 Předpis č. 199/2004 Sb., zdroj: SBÍRKA ZÁKONŮ ročník 2004, částka 66, ze dne 26. 4. 2004
 kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona a kterou se zrušují některé vyhlášky upravující
 osvobození od dovozního cla a nepreferenční původ zboží
 Ministerstvo financí stanoví podle § 48 odst. 4, § 102 odst. 4, § 105, § 237e odst. 1, § 256 odst. 5 a § 260f odst. 1 zákona č. 13/1993 Sb., celní zákon, ve znění zákona č. 113/1997 Sb., zákona č. 1/2002 Sb. a zákona č. 187/2004 Sb., a podle § 60 odst. 3 a § 237 odst. 1 zákona č. 13/1993 Sb., celní zákon, ve znění zákona č. 113/1997 Sb.:
 Podmínky řízení o přidělení celně schváleného určení prováděného mimo celní prostor
 a výše nákladů za provedení tohoto řízení
 (1) Řízení o přidělení celně schváleného určení mimo celní prostor (dále jen "řízení mimo celní prostor") se provede za podmínky, že
 b) řízení mimo celní prostor je odůvodněno hospodárností , zejména usnadní-li dopravu zboží, nebo je-li to jinak naléhavé,
 a) náklady celním úřadem prokázaných jízdních výdajů,1) nebo
 b) náhrada za používání silničních motorových vozidel celního úřadu při pracovních cestách.1)
 Forma, obsah, náležitosti, rozsah a způsob použití záručních listin, záručních dokladů a osvědčení o zajištění celního dluhu globální zárukou, jakož i způsob a podmínky pro stanovení částky uváděné v záruční listině (zaručená částka) pro jiné operace než režim tranzitu
 (K § 256 odst. 5 celního zákona)
 Vzor záruční listiny pro globální zajištění celního dluhu (dále jen "globální záruka") je stanoven v příloze č. 3 k této vyhlášce.
 Nejsou-li údaje stanovené v rozhodnutí o povolení zajišťovat celní dluh globální zárukou v informačním systému celní správy, prokazuje osoba, které bylo povolení uděleno, tuto skutečnost osvědčením o globální záruce (dále jen "osvědčení"), jehož vzor je stanoven v příloze č. 4 k této vyhlášce.
 (1) Osvědčení uvedené v § 6 se předkládá celnímu úřadu při podání celního prohlášení na propuštění zboží nebo v souvislosti se započetím jiné operace, v níž má být celní dluh zajištěn.
 (2) Celní úřad, kterému bylo osvědčení předloženo, je po ověření platnosti a správnosti vrací zpět.
 (1) Oprávnění fyzické osoby činit úkony jménem uživatele globální záruky se v osvědčení potvrdí tak, že na zadní straně osvědčení v odstavci 10 se uvede jméno, popřípadě jména a příjmení oprávněné osoby a její podpisový vzor, které držitel povolení opatří svým podpisem v odstavci 11. Nepoužité rubriky na zadní straně osvědčení může držitel povolení proškrtnout, pokud je nepředpokládá využít pro další oprávnění. Do proškrtnutých rubrik nelze žádné údaje uvádět. Zápis o oprávnění osoby může držitel povolení kdykoliv zrušit přeškrtnutím jména a příjmení oprávněné osoby s uvedením data a poznámky "Zrušeno". Předložením osvědčení prokazují oprávněné osoby, uvedené držitelem povolení na jeho zadní straně, že jsou oprávněny za držitele povolení jednat v rozsahu uvedených právních úkonů a zajišťovat celní dluh globální zárukou.
 Tiskopis osvědčení má


text:
formát 210 x 148 mm a je opatřen gravírovaným podtiskem v barvě modré, na kterém je viditelné každé mechanické nebo chemické padělání. Pro výrobu tiskopisu se používá bílý bezdřevý papír o hmotnosti nejméně 100 g/m2. Tiskopis osvědčení obsahuje název nebo značku tiskárny a označení tiskopisu.
 Zaručená částka se stanoví tak, že
 a) vznikne-li celní dluh propuštěním zboží do režimu volného oběhu, dočasného použití s částečným osvobozením od dovozního cla a aktivního zušlechťovacího styku v systému navracení, porušením podmínek stanovených pro režim s podmíněným osvobozením od cla nebo podmínek stanovených pro dočasné uskladnění, činí zaručená částka 100 % částky tohoto celního dluhu,
 b) mohl-li by celní dluh vzniknout v jiných případech než uvedených pod písmenem a), činí zaručená částka nejvýše 10 % částky tohoto celního dluhu.
 Vzor záruční listiny pro individuální zajištění celního dluhu s použitím záručního dokladu je stanoven v příloze č. 5 k této vyhlášce.
 (1) Byl-li ručitel schválen celními orgány, předává se celnímu úřadu jako doklad o individuálním zajištění celního dluhu s použitím záručního dokladu Záruční doklad individuální záruky (dále jen "Záruční doklad"), jehož vzor je stanoven v příloze č. 6 k této vyhlášce.
 (2) Celní úřad si předložený Záruční doklad po ověření jeho platnosti a správnosti ponechává.
 (3) Tiskopis Záručního dokladu je formátu 148 x 105 mm a je opatřen gravírovaným podtiskem v barvě zelené, na kterém je viditelné každé mechanické nebo chemické padělání. Pro výrobu tiskopisů se používá bílý bezdřevý papír o hmotnosti nejméně 55 g/m2. Tiskopis Záručního dokladu obsahuje název nebo značku tiskárny, označení tiskopisu a sériové číslo pro rozlišení jednotlivých tiskopisů.
 Vzor záruční listiny pro individuální zajištění celního dluhu s použitím záruční listiny je stanoven v příloze č. 7 k této vyhlášce.
 Stanovení operací, při kterých může být celní dluh zajištěn globální zárukou
 Je-li zajištění celního dluhu globální zárukou dostatečné, může být toto zajištění použito u všech operací stanovených v záruční listině, u kterých je zajištění celního dluhu povinné nebo je celním úřadem požadováno.
 1. Vyhláška č. 252/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona.
 2. Vyhláška č. 43/2003 Sb., kterou se mění vyhláška č. 252/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona.
 3. Vyhláška č. 243/2003 Sb., kterou se mění vyhláška č. 252/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona, ve znění vyhlášky č. 43/2003 Sb.
 4. Vyhláška č. 448/2003 Sb., kterou se mění vyhláška č. 252/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona, ve znění vyhlášky č. 43/2003 Sb. a vyhlášky č. 243/2003 Sb.
 5. Vyhláška č. 138/2004 Sb., kterou se mění vyhláška č. 252/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona, ve znění vyhlášky č. 243/2003 Sb. a vyhlášky č. 448/2003 Sb.
 6. Vyhláška č. 69/1989 Sb., o osvobození obchodního zboží dováženého a pocházejícího z rozvojových zemí od dovozního cla.
 7. Vyhláška č. 94/1993 Sb., o stanovení nepreferenčního původu zboží.
 8. Vyhláška č. 313/1998 Sb., o osvobození strojů, strojních zařízení, přístrojů a nástrojů od dovozního cla.
 9. Vyhláška č. 247/2002 Sb., o osvobození zboží propuštěného do celního režimu volného oběhu od dovozního cla.
 Příloha č. 1

type: other


text:
Informační zdroje      - ppt stáhnout
 Prezentace na téma: "Informační zdroje     "— Transkript prezentace:
 Informační zdroje  www.msmt.cz www.msmt.cz  www.nuv.cz www.nuv.cz  www.rvp.cz www.rvp.cz  http://www.inkluze.cz/ http://www.inkluze.cz/  http://www.inkluze.upol.cz/portal/ http://www.inkluze.upol.cz/portal/  http://www.inkluzivniskola.cz/ http://www.inkluzivniskola.cz/  https://issuu.com/osmec/docs/osmec-zoci-2014 https://issuu.com/osmec/docs/osmec-zoci-2014 1
 Změna školského zákona přináší především  Zlepšení finančních podmínek pro zajištění vzdělávání žáků se speciálními vzdělávacími potřebami  Dává možnost žákům a jejich zákonným zástupcům volit si, kde se bude žák vzdělávat Vždy se však k těmto žádostem vyjadřuje ŠPZ, které má společně s nimi zvážit, co je v zájmu žáka a doporučit vhodnou skladbu podpůrných opatření. 2
 Právní předpisy  školský zákon ve znění účinném od 1. 9. 2016 (82/2015 Sb. - Zákon, kterým se mění zákon č. 561/2004 Sb., o předškolní, základním, středním a vyšším odborném a jiném vzdělávání, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony)  vyhláška č. 27/2016 Sb., o vzdělávání žáků se speciálními vzdělávacími potřebami a žáků nadaných  ostatní nezbytné předpisy týkající se tzv. společného vzdělávání zatím v různé fázi přípravy, nejsou známé konečné verze 3
 Základní východiska  zachování pojmu „speciální vzdělávací potřeby“  kým se rozumí dítě, žák a student se speciálními vzdělávacími potřebami, určuje § 16 odst. 1 „ Dítětem, žákem a studentem se speciálními vzdělávacími potřebami se rozumí osoba, která k naplnění svých vzdělávacích možností nebo k uplatnění nebo užívání svých práv na rovnoprávném základě s ostatními potřebuje poskytnutí podpůrných opatření.“  odklon od kategorií zdravotní postižení, zdravotní znevýhodnění, sociální znevýhodnění, plynout z nich důsledky budou jen v přechodném období, postupně vymizí 4
  dítě, žák a student se speciálními vzdělávacími potřebami představuje daleko širší skupinu než žáci doposud spojení s kategoriemi zdravotní postižení, zdravotní znevýhodnění, sociální znevýhodnění dále patří žáci s opožděným vývojem („hraniční“ žáci), žáci s problémy v počáteční schopnosti učit se a připravovat na školní práci navíc k podpůrným opatřením zahrnuti i žáci nadaní a žáci mimořádně nadaní sociálně znevýhodnění – nově definováno: vzdělávací potřeby žáka jsou ovlivněny odlišným kulturním prostředím nebo jinými životními podmínkami 5
 Rozdíly oproti současnému stavu  žák se ve vzdělávání podporuje podle skutečných potřeb  podpora zajištěna tak, aby školy dosahovaly na podporu vzdělávání žáků v rozsahu, který byl dříve možný jen pro žáky „speciálních“ škol  navýší se počet žáků, kteří se budou moci vzdělávat v běžných školách  možnost vzdělávat se ve „speciálních“ školách je v odůvodněných případech zachována 6
 Žáci se speciálními vzdělávacími potřebami Dosavadní situace  tři skupiny dětí se speciálními vzdělávacími potřebami (zdravotně postižení, sociálně a zdravotně znevýhodnění)  přístup vycházející především z diagnóz  normovaná finanční náročnost pouze u zdravotního postižení Nové předpisy platné od 1.9.2016  pět stupňů podpory v závislosti na rozsahu speciálních vzdělávacích potřeb  přístup akcentující potřebnou míru podpory žáka  normovaná finanční náročnost od druhého stupně podpory pro všechny podpořené 7
 Přechodná ustanovení vyhlášky č. 27/2016  § 32  školy poskytují podpůrná a vyrovnávací opatření podle vyhlášky č. 73/2005 Sb., ve znění pozdějších předpisů do doby zahájení poskytování podpůrných opatření podle vyhlášky č.


text:
27/2016 Sb., nejdéle však po dobu 2 let ode dne nabytí účinnosti vyhl. č. 27/2016 Sb. a)až do 31. 8. 2016 poskytujeme ve ŠPZ doporučení žákům podle vyhlášky č. 73/2005 Sb., ve znění pozdějších předpisů / pokud není uvedeno jinak, školy poskytují podpůrná a vyrovnávací opatření ještě po dva roky, tzn. do konce školního roku 2017/2018 b)žáci, kterým budeme poskytovat doporučení ke vzdělávání po 1. 9. 2016, obdrží doporučení ke vzdělávání podle nových pravidel, tedy se zařazením do stupně podpůrných opatření po dobu dvou let tedy školy budou poskytovat podpůrná opatření podle vyhlášky č. 73/2005 Sb., ve znění pozdějších předpisů i podle vyhlášky č. 27/2016 Sb. 8
  doporučení zařazení žáka se zdravotním postižením do školy, třídy, oddělení nebo studijní skupiny zřízené pro žáky se zdravotním postižením vydané před nabytím účinnosti této vyhlášky se považuje za doporučení k zařazení žáka do školy zřízené podle § 16 odst. 9 zákona, a to po dobu odpovídající účelu doporučení, nejdéle však po dobu 2 let ode dne nabytí účinnosti této vyhlášky 9
 I. Stupeň podpory /co udělat ještě před tím, než bude zákonným zástupcům žáka doporučeno obrátit se na školské poradenské zařízení/  škola poskytuje sama, v součinnosti se školským poradenským pracovištěm, s využitím prostředků pedagogické podpory  cílem podpora žáků, kteří mají v procesu vzdělávání mírné obtíže  lze poskytovat bez doporučení ŠPZ  lze poskytovat i bez informovaného souhlasu zákonného zástupce  ale tím není dotčeno jeho právo na informace o průběhu a výsledcích vzdělávání 10
  bez normované finanční náročnosti ke státnímu rozpočtu  minimální úprava metod, organizace a hodnocení vzdělávání  naplňuje se zásada: 1.postupovat od nejjednodušších typů intervence ke složitějším 2.uplatňovat intervenci „tady a teď“ (intervence realizovaná na půdě školy v co nejkratším termínu)  poskytování podpory se neděje pouze jednosměrně k žákovi, ale také směrem k rodičům a učitelům  první stupeň, pokud je potřeba, může trvat neomezeně dlouho 11
  skutečnost, že I. stupeň podpory je plně v kompetenci školy předpokládá, že jsou pedagogičtí pracovníci školy schopni na základě vlastní pedagogické diagnostiky identifikovat žáky, kterým je potřeba poskytovat prvotní zvýšenou podporu  východiskem pro nastavování podpory je především pozorování žáka v hodině, rozhovor (se žákem i jeho zákonným zástupcem), ústní prověřování znalostí a dovedností, písemné zkoušky, analýza procesů, výkonů a výsledků činnosti (kvantitativní rozbor), didaktické testy, portfolio žákovských prací, analýza domácí přípravy žáka, analýza dosavadního pedagogického přístupu 12
 Prostředky podpory I. stupně  individualizovaná pomoc učitele, etapa přímé podpory žáka ve výuce učitelem prvotní podporu navrhuje a realizuje učitel sám, popřípadě ve spolupráci s pedagogy školy, může využít konzultace s kolegy učiteli, s pracovníky ŠPP pokud přímá podpora ve výuce nepostačuje, učitel postupuje do další etapy  plán pedagogické podpory (PLPP) komplexnější přístup k řešení problému pravděpodobné zapojení více pedagogů, kteří se podílejí na vzdělávání žáka je dokumentem, který je součástí příloh k vyhl. č. 27/2016 Sb. po 3 měsících škola vyhodnotí účinnost 13
  pokud by nepostačovala podpůrná opatření prvního stupně (což může být zřejmé od samého počátku), nebo po vyhodnocení plánu pedagogické podpory, dojde


text:
škola k závěru, že nepostačují podpůrná opatření prvního stupně (nevedou k naplnění stanovených cílů), a doporučí škola žákovi, resp. jeho zákonným zástupcům využití poradenské pomoci ŠPZ za účelem posouzení jeho speciálních vzdělávacích potřeb  škola zajistí bezodkladné předání plánu pedagogické podpory ŠPZ, pokud se podle něho žák vzdělával (je jedním z východisek pro posuzování speciálních vzdělávacích potřeb - § 11 odst. 2, 4 vyhl. 27/2016 Sb.)  do doby zahájení poskytování podpůrných opatření druhého až pátého stupně na základě doporučení školského poradenského zařízení pokračuje škola v poskytování podpůrných opatření prvního stupně na základě plánu pedagogické podpory 14
 Důležité zamyšlení nad cíli podpory  je nutné definovat cíle podpory – nejen, aby mohla být podpora realizována, ale také z důvodu, aby byla úspěšně realizována  od cíle se odvíjí i výsledek vyhodnocení úspěšnosti podpory  přiměřenost cílů, které si při podpoře žáka klademe  nevhodně stanovený cíl - požadavek stále vyššího stupně podpory, ale jejich efekt nedostačující  při stanovení vzdělávacích cílů -vycházet z přirozených možností žáka -zároveň brát do úvahy kontext systému, ve kterém je žák vzděláván 15
 Kdo může požádat o poradenskou službu Službu ŠPZ poskytuje  zásadně na žádost zákonného zástupce (může požádat z vlastního uvážení či na základě doporučení školy nebo školského zařízení)  výjimka – rozhodnutí orgánu veřejné moci (OSPOD - správním řízením nebo soud - soudním rozhodnutím, pak se zpráva posílá i na OSPOD a soud) povinnost ředitele školy nebo školského zařízení doporučit zákonnému zástupci návštěvu ŠPZ, pokud to vyžaduje zájem dítěte, žáka, studenta škola nadále nemůže využití poradenské pomoci nařídit (krajní řešení prostřednictvím OSPOD) nedá se vyhnout tomu, že se rodič s dítětem na ŠPZ obrátí, aniž by škola zavedla I. stupeň, má na to právo 16
 Součinnost školy a ŠPZ  ředitel školy určí pedagogického pracovníka odpovědného za spolupráci se ŠPZ v souvislosti s doporučením PO žákovi se SVP (může být jeden, ale i pro každého žáka jiná osoba)  škola nebo školské zařízení spolupracuje před přiznáním podpůrného opatření dítěti, žákovi nebo studentovi zejména se školským poradenským zařízením, se zřizovatelem, lékařem a orgánem sociálně právní ochrany dětí 17
 Součinnost školy a ŠPZ § 11, 12 vyhl. 27/2016 Sb. - ŠPZ při posuzování speciálních vzdělávacích potřeb vychází (mimo jiné) a pro doporučení konkrétních podpůrných opatření zjišťuje  informace o dosavadním průběhu vzdělávání žáka ve škole, zejména údajů uvedených ve školní matrice  PLPP  podmínky školy, ve které se žák vzdělává nebo se bude vzdělávat  možnost využití personálních a materiálních podmínek školy vytvořených v souvislosti s poskytováním podpůrných opatření jiným žákům školy ŠPZ před vydáním Doporučení projedná návrh doporučených podpůrných opatření se školou, zletilým žákem, nebo zákonným zástupcem žáka, a povede-li to k naplňování vzdělávacích potřeb žáka, přihlédne k jejich vyjádření (se školským zařízením projedná ŠPZ návrh podpůrných opatření v oblasti školských služeb) 18
 Konkrétní kroky k zajištění účinné součinnosti škol a PPP 1. Jméno pracovníka školy odpovědného za spolupráci se ŠPZ + kontakt na něho + informace kdy a jak bude k zastižení pokud není známo již nyní, prosíme zaslat do PPP


text:
→ plucarova@pppcb.czplucarova@pppcb.cz 2. Seznam podpůrných opatření, která může škola již poskytovat – kde a kdy bude k dispozici 3. Pracovníci poradny budou k zastižení je na domluvě → první středa v měsíci od 13, 30 do 15, 30 hod. -v tomto čase možnost osobní i telefonické konzultace v PPP -v případě, že se bude jednat o konkrétním dítěti, je potřeba se objednat, sjedná se u sociální pracovnice PPP na tel. č. 387 927 153, a to vždy do pondělí 19
 Způsob vzájemných kontaktů osobní návštěvy ve škole, v poradně telefonický kontakt e – mail sběr informací ze školy prostřednictvím k tomu účelu sestaveného dotazníku - posílán by byl elektronicky, vztahoval by se ke konkrétnímu dítěti, pokud bychom zvažovali podporu od II. stupně výše 20
 Co budeme od školy potřebovat za informace v případě, že se začne jednat o podpůrných opatřeních od II. stupně výše informace o dosavadním průběhu vzdělávání žáka, u kterého se posuzují speciální vzdělávací potřeby informace o podmínkách vzdělávání žáka informace o situaci ve třídě, kterou dítě navštěvuje → kolik dětí se speciálními vzdělávacími potřebami a jakými → jaká se již realizují podpůrná opatření (zejména - asistent pedagoga, předmět speciálně pedagogické péče ...) informace o podpůrných opatřeních, která má škola k dispozici informace, zda bude mít škola možnost zajistit námi navrhovaná podpůrná opatření žákovi, případně jaká navrhuje škola jiná, z jakého důvodu ... 21
 Stáhnout ppt "Informační zdroje     "
 Podobné prezentace Novelizace školského zákona Lucie Macků, Praha,


text:
DISTRIMO s.r.o. Popůvky IČO 26271354 kontakty (21.01.2020) | Finance.cz
 DISTRIMO s.r.o. Popůvky IČO: 26271354
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu DISTRIMO s.r.o., která sídlí v obci Popůvky a bylo jí přiděleno IČO 26271354.
 Firma s názvem DISTRIMO s.r.o. se sídlem v obci Popůvky byla založena v roce 2001. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 1 osob. Společnost podniká v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona , Zprostředkování služeb , Zprostředkování obchodu a další.
 Základní údaje o DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 C 41172
 Aktuální kontaktní údaje DISTRIMO s.r.o.
 Kontakty na DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 Vintrovna 429/3 , Popůvky 664 41 16.11.2015
 Maříkova 2083/32 , Brno 621 00 28.1.2004 - 16.11.2015
 Kuřimská 1263/6 , Brno 621 00 17.12.2001 - 28.1.2004
 Obory činností DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 zprostředkování obchodu 17.12.2001 - 5.5.2009
 zprostředkování služeb 17.12.2001 - 5.5.2009
 velkoobchod 17.12.2001 - 5.5.2009
 specializovaný maloobchod 17.12.2001 - 5.5.2009
 Vedení firmy DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 Způsob zastupování: Za společnost jedná jednatel. Podepisování za společnost se děje tak, že k obchodní firmě společnosti připojí svůj podpis jednatel. 17.12.2001 - 16.11.2015
 Jiří Zahradníček 16.11.2015
 Jiří Zahradníček 17.12.2001 - 5.5.2009
 Jiří Zahradníček 5.5.2009 - 16.11.2015
 Vlastníci firmy DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 zakladni 1 000 000 Kč - 5.5.2009
 zakladni 250 000 Kč - 17.12.2001 - 5.5.2009
 Sbírka Listin DISTRIMO s.r.o. IČO: 26271354
 C 41172/SL 40 notářský zápis [NZ 1204/2015] zakladatelská listina Krajský soud v Brně 12.11.2015 12.11.2015 20.11.2015 4
 C 41172/SL 38 účetní závěrka [2014] příloha Krajský soud v Brně 22.6.2015 11.9.2015 15.9.2015 4
 C 41172/SL 37 účetní závěrka [2014] rozvaha Krajský soud v Brně 22.6.2015 11.9.2015 15.9.2015 4
 C 41172/SL 36 účetní závěrka [2013] příloha Krajský soud v Brně 26.6.2014 13.8.2014 3.11.2014 3
 C 41172/SL 35 účetní závěrka [2013] rozvaha Krajský soud v Brně 26.6.2014 13.8.2014 3.11.2014 1
 C 41172/SL 34 účetní závěrka [2013] výkaz Krajský soud v Brně 26.6.2014 13.8.2014 3.11.2014 2
 C 41172/SL 33 účetní závěrka [2012] rozvaha Krajský soud v Brně 25.6.2013 19.9.2013 20.9.2013 1
 C 41172/SL 32 účetní závěrka [2012] výkaz Krajský soud v Brně 25.6.2013 19.9.2013 20.9.2013 2
 C 41172/SL 31 účetní závěrka [2012] příloha Krajský soud v Brně 26.6.2013 19.9.2013 20.9.2013 3
 C 41172/SL 30 účetní závěrka rozvaha 2011 Krajský soud v Brně 28.6.2012 15.8.2012 10.9.2012 1
 C 41172/SL 29 účetní závěrka výkaz 2011 Krajský soud v Brně 28.6.2012 15.8.2012 10.9.2012 2
 C 41172/SL 28 účetní závěrka příloha 2011 Krajský soud v Brně 28.6.2012 15.8.2012 10.9.2012 3
 C 41172/SL 27 účetní závěrka -příloha 2010 Krajský soud v Brně 29.6.2011 8.12.2011 3
 C 41172/SL 26 účetní závěrka -výkaz 2010 Krajský soud v Brně 29.6.2011 8.12.2011 2
 C 41172/SL 25 účetní závěrka -rozvaha 2010 Krajský soud v Brně 29.6.2011 8.12.2011 1
 C 41172/SL 24 účetní závěrka -příloha 2009 Krajský soud v Brně 28.6.2010 1.3.2011 3
 C 41172/SL 23 účetní závěrka -výkaz 2009 Krajský soud v Brně 28.6.2010 1.3.2011 2
 C 41172/SL 22 účetní závěrka -rozvaha 2009 Krajský soud v Brně 28.6.2010 1.3.2011 1
 C 41172/SL 21 účetní závěrka -příloha


text:
2008 Krajský soud v Brně 25.6.2009 1.3.2011 3
 C 41172/SL 20 účetní závěrka -výkaz 2008 Krajský soud v Brně 25.6.2009 1.3.2011 2
 C 41172/SL 19 účetní závěrka -rozvaha 2008 Krajský soud v Brně 25.6.2009 1.3.2011 1
 C 41172/SL 18 účetní závěrka -příloha 2007 Krajský soud v Brně 26.6.2008 1.3.2011 3
 C 41172/SL 17 účetní závěrka -výkaz 2007 Krajský soud v Brně 26.6.2008 1.3.2011 2
 C 41172/SL 16 účetní závěrka -rozvaha 2007 Krajský soud v Brně 26.6.2008 1.3.2011 1
 C 41172/SL 15 účetní závěrka -příloha 2006 Krajský soud v Brně 28.6.2007 1.3.2011 3
 C 41172/SL 14 účetní závěrka -výkaz 2006 Krajský soud v Brně 28.6.2007 1.3.2011 2
 C 41172/SL 13 účetní závěrka -rozvaha 2006 Krajský soud v Brně 28.6.2007 1.3.2011 1
 C 41172/SL 12 ostatní -prohl. o převzetí závazku Krajský soud v Brně 27.3.2009 10.4.2009 2
 C 41172/SL 11 notářský zápis -zakl. listina, NZ 306/09 Krajský soud v Brně 27.3.2009 10.4.2009 5
 C 41172/SL 10 účetní závěrka 2005 Krajský soud v Brně 29.6.2006 16.8.2006 6
 C 41172/SL 9 účetní závěrka 2004 Krajský soud v Brně 29.6.2005 9.8.2005 3
 C 41172/SL 8 účetní závěrka 2003 Krajský soud v Brně 28.6.2004 30.7.2004 3
 C 41172/SL 7 podpisové vzory - ČP Krajský soud v Brně 5.11.2001 3.2.2004 2
 C 41172/SL 6 notářský zápis - zakl. listina Krajský soud v Brně 5.11.2001 3.2.2004 6
 C 41172/SL 5 zakladatelské dokumenty - dodatek č. 1 Krajský soud v Brně 25.8.2003 3.2.2004 1
 C 41172/SL 4 zakladatelské dokumenty Krajský soud v Brně 25.8.2003 3.2.2004 4
 C 41172/SL 3 notářský zápis - rozhodnutí VH Krajský soud v Brně 18.11.2003 3.2.2004 2
 C 41172/SL 2 účetní závěrka 2002 Krajský soud v Brně 23.6.2003 3.7.2003 6
 C 41172/SL 1 notářský zápis - zakl.list. Krajský soud v Brně 5.11.2001 9.1.2002 6
 Hodnocení DISTRIMO s.r.o.
 Výpis dat pro firmu DISTRIMO s.r.o. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy DISTRIMO s.r.o., 26271354 na obchodním rejstříku
 výpis firmy DISTRIMO s.r.o., 26271354 na živnostenském rejstříku
 DISTRIMO s.r.o. - 26271354 - Popůvky , Vintrovna 429/3


text:
7As249/2014
 7 As 249/2014-102
 ROZ SU D E K JMÉNEM REPUBLIKY Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Eli1ky Cihláøové a soudcù Mgr. Jitky Zavøelové a JUDr. Tomá1e Foltase v právní vìci navrhovatele: Mgr. M. A., Ph.D., proti odpùrci: Magistrát mìsta Brna, se sídlem Dominikánské námìstí 196/1, Brno, zastoupený Mgr. Markem Vojáèkem, advokátem se sídlem Na Florenci 2116/15, Praha 1, za úèasti osob zúèastnìných na øízení: I. M. K., zastoupená JUDr. Radoslavem Dostálem, advokátem se sídlem ©umavská 524/31, Brno, II. Statutární mìsto Brno, se sídlem Dominikánské námìstí 1, Brno, zastoupené JUDr. Filipem Chytrým, advokátem se sídlem Malátova 633/12, Praha 5, o návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy-úpravy smìrné èásti Územního plánu mìsta Brna-chatová oblast Osada, k. ú. Knínièky, ze dne 3. 8. 2011, sp. zn. 4100/OÚPR/MMB/0294663/2011, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti odpùrce proti rozsudku Krajského soudu v Brnì ze dne 9. 9. 2014, è. j. 63 A 3/2014-137,
 I. Rozsudek Krajského soudu v Brnì ze dne 9. 9. 2014, è. j. 63 A 3/2014-137, s e zr u 1 u je .
 II. Návrh s e o d m í t á .
 IV. Osoby zúèastnìné na øízení n e m a j í právo na náhradu nákladù øízení.
 V. Navrhovateli s e v r a c í zaplacený soudní poplatek za návrh ve vý1i 5.000 Kè. Tato èástka mu bude vyplacena z úètu Nejvy11ího správního soudu do tøiceti dnù od právní moci tohoto rozsudku.
 VI. Odpùrci s e v r a c í zaplacený soudní poplatek za kasaèní stí3⁄4nost ve vý1i 5.000 Kè. Tato èástka mu bude vyplacena z úètu Nejvy11ího správního soudu do tøiceti dnù od právní moci tohoto rozsudku k rukám jeho advokáta Mgr. Marka Vojáèka.
 Rozsudkem Krajského soudu v Brnì ze dne 9. 9. 2014, è. j. 63 A 3/2014-137, bylo zru1eno opatøení obecné povahy-úprava smìrné èásti Územního plánu mìsta Brna-chatová oblast Osada, k. ú. Knínièky ze dne 3. 8. 2011, zn. S 18/11, è. j. MMB/0294663/2011 (dále jen úprava ÚPmB ). V odùvodnìní rozsudku krajský soud uvedl, 3⁄4e se nejprve zabýval pøípustností návrhu z hlediska aktivní procesní legitimace navrhovatele (dále jen úèastník øízení ). Odkázal na judikaturu Nejvy11ího správního soudu, zejména na usnesení roz1íøeného senátu ze dne 21. 7. 2009, è. j. 1 Ao 1/2009-120, rozsudek ze dne 23. 9. 2009, è. j. 1 Ao 1/2009-185, rozsudek ze dne 21. 4. 2010, è. j. 8 Ao 1/2010-89, usnesení roz1íøeného senátu ze dne 16. 11. 2010, è. j. 1 Ao 2/2010-116 a na závìry vyslovené v nálezu Ústavního soudu ze dne 30. 5. 2014, sp. zn. I. ÚS 59/14, které se týkají aktivní legitimace spolkù, a proto jsou aplikovatelné pouze do urèité míry. Pøesto je tøeba vzít v úvahu, 3⁄4e dosavadní judikatura týkající se otázky aktivní procesní legitimace ve vìcech soudního pøezkumu opatøení obecné povahy, nemusí být zcela vyèerpávající ve smyslu pokrytí v1ech myslitelných 3⁄4ivotních situací. Aktivní procesní legitimace tak není vázána pouze na dotèení absolutních majetkových práv. Proto pøi jejím posuzování je tøeba sledovat jedineèné okolnosti ka3⁄4dého pøípadu, a to v rámci


text:
komplexní úvahy a s vìdomím spoleèenského významu územního rozvoje. Krajský soud na základì tìchto východisek dospìl k závìru, 3⁄4e úèastníka øízení nelze pova3⁄4ovat za osobu zjevnì neoprávnìnou k podání pøedmìtného návrhu, nebo» tvrdil, 3⁄4e napadený akt byl zmìnou dosavadního územního plánu, kterou mìlo schvalovat zastupitelstvo mìsta Brna, a úèastník øízení jako èlen zastupitelstva byl postupem stì3⁄4ovatele zkrácen na svém právu podílet se z pozice zastupitele na úpravách územního plánu. K poukazu úèastníka øízení na to, 3⁄4e postupem správního orgánu nebylo respektováno jeho právo na neru1ený výkon mandátu zastupitele mìsta Brna, krajský soud uvedl, 3⁄4e jedním z práv zastupitele je i právo hlasovat na zasedáních zastupitelstva, tedy právo podílet se na tvorbì vùle tohoto kolektivního orgánu [§ 87, § 95 odst. 1 zákona è. 128/2000 Sb., ve znìní pozdìj1ích pøedpisù, (dále jen obecní zøízení )], které spoleènì s dal1ími právy a povinnostmi tvoøí hmotnìprávní obsah mandátu zastupitele obce. Jedná o veøejná subjektivní práva úèastníka øízení, která mají ústavní základ v èl. 21 Listiny základních práv a svobod (dále jen Listina ).
 V dané vìci provedl stì3⁄4ovatel úpravu smìrné èásti územního plánu, pøièem3⁄4 aplikoval ust. § 188 odst. 3 zákona è. 183/2006 Sb., ve znìní zákona è. 191/2008 Sb. (dále jen stavební zákon ), které v návaznosti na povahu èástí územních plánù vydaných podle døívìj1ích pøedpisù rozdìlilo re3⁄4im jejich zmìn èi úprav podle toho, zda zmìnì, resp. úpravì, podléhala závazná èást nebo smìrná èást územního plánu. Je-li mìnìna závazná èást územního plánu, postupuje se podle stavebního zákona a tuto zmìnu vydává v samostatné pùsobnosti zastupitelstvo obce. Dochází-li k úpravì smìrné èásti územního plánu, rozhoduje o takové úpravì obecní úøad (v pøenesené pùsobnosti), resp. úøad územního plánování, pøièem3⁄4 postupuje podle dosavadních pøedpisù. Jeliko3⁄4 úèastník øízení tvrdil, 3⁄4e postupem stì3⁄4ovatele bylo dotèeno jeho právo úèastnit se projednávání a schvalování zmìny územního plánu v zastupitelstvu mìsta Brna, tedy jeho právo plynoucí z hmotnìprávního obsahu jeho mandátu, bylo takové tvrzení dostateènì relevantní nejen pro odmítnutí názoru, 3⁄4e úèastník øízení je k podání návrhu osobou zjevnì neoprávnìnou [§ 46 odst. 1 písm. c) s. ø. s.], ale také k pøijetí závìru, 3⁄4e má v daném pøípadì aktivní procesní legitimaci ve smyslu ust. § 101a s. ø. s.
 Krajský soud naopak odmítl ostatní dùvody, na jejich3⁄4 základì se úèastník øízení sna3⁄4il dovodit svou aktivní procesní legitimaci. Poukazoval-li na poru1ení práva osoby zúèastnìné na øízení II. a jeho obèanù na územní samosprávu, neakceptoval krajský soud jeho tezi, 3⁄4e pouhým zvolením do zastupitelstva mìsta se stal ochráncem práv a oprávnìných zájmù územní komunity s argumentem, 3⁄4e hájení práv mìsta, resp. v1ech jeho obèanù jako celku, je pøedev1ím úkolem mìsta samotného (èl. 100 odst. 1 Ústavy, § 1 a § 2 obecního zøízení). Vùli pokraèování mìsta k takovému postupu je tøeba vyjádøit kvalifikovanì, tedy dle okolností zejména hlasováním zastupitelstva nebo rady, a nikoliv aktivitou jednoho zastupitele (èl. 101 odst. 1 a èl. 104 Ústavy, § 5 a § 7 obecního zøízení). Shodný závìr platí, poukázal-li úèastník øízení na zhor1ení majetkoprávní pozice osoby zúèastnìné na øízení II. Spojoval-li svou aktivní legitimaci s


text:
poru1ením práv obèanù mìsta, a to i sebe sama, in concreto práva úèasti na veøejném projednání vìci, èi práva podílet se na koncepci územního plánu, jedná se pøesnì o ten typ tvrzení, který smìøuje k ochranì obecných, blí3⁄4e neukotvených, práv èi zájmù, u nich3⁄4 chybí vztah ke konkrétním subjektivním právùm nebo alespoò kritériím uvedeným v citovaném nálezu Ústavního soudu.
 Dále se krajský soud zabýval pøípustností návrhu z hlediska povahy napadeného aktu. Odmítl názor stì3⁄4ovatele, 3⁄4e je rozhodnutím podle ust. § 65 s. ø. s. a zabýval se otázkou, zda úkon stì3⁄4ovatele byl pouhou úpravou smìrné èásti územního plánu, tedy tzv. jiným úkonem podle ètvrté èásti zákona è. 500/2004 Sb., ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (dále jen správní øád ), proti nìmu3⁄4 je soudní ochrana poskytována formou zásahové 3⁄4aloby nebo zda se materiálnì jednalo o zmìnu závazné èásti územního plánu. Podle krajského soudu v dané vìci nedo1lo k pouhé úpravì vzájemných hranic ploch, ale naopak ke zcela novému vymezení návrhové stavební plochy (R) v místì, kde se pùvodnì rozprostírala èást nestavební-volné plochy rekreaèní zeleò (ZR), a s tím souvisejícím zmìnám funkèního vyu3⁄4ití sousedících ploch. Napadená úprava územního plánu byla de facto zmìnou jeho závazné èásti, která mìla být podle ust. § 188 odst. 3 stavebního zákona provedena formou opatøení obecné povahy. Brojil-li úèastník øízení proti tomuto aktu návrhem na zru1ení opatøení obecné povahy nebo jeho èásti podle ust. § 101a a násl. s. ø. s., uèinil tak správnì. Krajský soud tento návrh posoudil jako dùvodný, nebo» napadené opatøení obecné povahy nebylo vydáno v pøíslu1né formì a ani nebylo v souladu s ust. § 55 odst. 2, § 54 a § 6 odst. 5 písm. c) stavebního zákona schváleno zastupitelstvem mìsta. Proto napadené opatøené obecné povahy zru1il ke dni právní moci napadeného rozsudku.
 Kasaèní stí3⁄4nost proti tomuto rozsudku byla podána jak odpùrcem (dále jen stì3⁄4ovatel ), tak osobou zúèastnìnou na øízení I. Usnesením ze dne 23. 1. 2015, è. j.-71, Nejvy11í správní soud øízení o kasaèní stí3⁄4nosti osoby zúèastnìné na øízení I. zastavil pro nezaplacení soudního poplatku.
 Stì3⁄4ovatel kasaèní stí3⁄4nost opírá o dùvod podle § ust. 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ø. s. V kasaèní stí3⁄4nosti vyjádøil nesouhlas se závìrem krajského soudu, 3⁄4e úèastník øízení je oprávnìn podat návrh na zru1ení opatøení obecné. Krajský soud sice svùj názor opírá o øadu rozhodnutí Nejvy11ího správního soudu, ale pomíjí, 3⁄4e ne v1echny závìry uvedené v citovaných rozhodnutích lze aplikovat na daný pøípad. Podle stì3⁄4ovatele se v1echna tato rozhodnutí týkají aktivní legitimace k podání návrhu na zru1ení opatøené obecné povahy vlastníkù nemovitostí, osob oprávnìných z jiných absolutních práv, popøípadì vlastníkù nemovitostí sousedících s regulovaným územím, kteøí mohou být dotèeny aktivitou èi vlivy zpùsobenými pøedmìtným opatøením. Ze 3⁄4ádného z nich v1ak nelze dovodit, 3⁄4e by aktivní legitimace mohla být zalo3⁄4ena na dotèení veøejných subjektivních práv zastupitele plynoucích z výkonu jeho funkce. Ani závìry vyslovené v nálezu Ústavního soudu ze dne 30. 5. 2014, sp. zn. I. ÚS 59/14, nemohou na nedostatku aktivní legitimace úèastníka øízení nic zmìnit. Krajský soud se závìry v nìm obsa3⁄4enými,


text:
které navíc citoval vytr3⁄4ené z kontextu, nalo3⁄4il chybnì a nepøesvìdèivì. Úvahy krajského soudu také postrádají objektivitu a nemají v citovaném nálezu oporu. Podle stì3⁄4ovatele Ústavní soud neposkytl spolkùm blanketní oprávnìní k podávání návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy. Podstata nálezu spoèívá v tom, 3⁄4e nelze upírat dotèeným osobám aktivní legitimaci pouze proto, 3⁄4e se za úèelem hájení svých práv sdru3⁄4ily do spolku. I tyto osoby musí tvrdit, 3⁄4e byly opatøením obecné povahy zkráceny na svých, napø. vlastnických, právech. Kritériem jejich dotèenosti pøitom je místní vztah k lokalitì regulované pøíslu1ným opatøením obecné povahy. Citovaný nález proto nelze vykládat tak, 3⁄4e je zpùsobilý odùvodnit aktivní legitimaci zalo3⁄4enou na veøejném subjektivním právu zastupitele na výkon jeho funkce. Aktivní legitimace k podání návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy má pouze ten, kdo jím byl pøímo dotèen. V dané vìci by to mohla být osoba, její3⁄4 sféra práv a povinností mù3⁄4e být dotèena zpøesnìním hranic funkèních ploch. Úèastník øízení v1ak k dotèenému území nemá pøímý vztah. Rozsudek krajského soudu, podle kterého existuje pøímý vìcný vztah mezi zpøesnìním hranic funkèních ploch v rámci smìrné èásti ÚPmB a dotèením veøejných subjektivních práv úèastníka øízení pøi výkonu funkce zastupitele, ze kterého lze dovodit aktivní legitimaci k podání návrhu, je tudí3⁄4 nezákonný. Navíc se krajský soud v odùvodnìní rozsudku nevypoøádal s argumenty stì3⁄4ovatele obsa3⁄4enými ve vyjádøení k návrhu, a proto je rozsudek také nepøezkoumatelný pro nedostatek dùvodù.
 Stì3⁄4ovatel rovnì3⁄4 vyjádøil nesouhlas s posouzením úpravy ÚPmB spoèívající v zpøesnìní hranic mezi návrhovou plochou rekreaèní zelenì (ZR), návrhovou plochou pro rekreaci (R) a stabilizovanou plochou rekreaèní zelenì (ZR) jako opatøení obecné povahy v materiálním smyslu. Jeliko3⁄4 podle èl. 4.3 a èl. 4.4 vyhlá1ky è. 2/2004, o závazných èástech ÚPmB (dále jen vyhlá1ka è. 2/2004 ) jsou hranice návrhových ploch a hranice stabilizovaných ploch s návrhovými plochami vymezeny nezávaznì, provedl stì3⁄4ovatel v souladu s ust. § 188 odst. 3 stavebního zákona úpravu ÚPmB formou jiného úkonu ve smyslu èásti tøetí správního øádu. Stì3⁄4ovatel odkázal na svoji argumentaci ve vyjádøení k návrhu, ve kterém se obsáhle vìnoval charakteristice územního plánování a podstatì územního plánu. Krajský soud v1ak akceptoval výklad úèastníka øízení, 3⁄4e úprava ÚPmB nemù3⁄4e být svým rozsahem pouhou úpravou smìrné èásti, nebo» posun o 60 m je významný. Tento pøístup v1ak nereflektuje podstatu a charakter územního plánování jako koncepèního nástroje. Krajský soud pouhé zpøesòování hranic funkèních ploch smì1uje s vymezením charakteru funkèních ploch a s pøiøazením jejich konkrétní funkce. Není v1ak zatí3⁄4ením lokality a pøekroèením závazných limitù vyu3⁄4ití území, dojde-li ke zpøesnìní hranic funkèních ploch zpùsobem, kdy se v lokalitì posune hranice návrhové a stabilizované plochy rekreaèní zelenì (ZR) na plochu, kde se ve skuteènosti nacházení vzrostlé stromy, a návrhové plochy pro rekreaci (R) tam, kde se zeleò nenachází a kde je umístìn objekt. Tímto nedochází k úpravì limitù vyu3⁄4ití území, které musí být stanoveny závaznì, nebo» proporènì se velikosti pøedmìtných ploch v lokalitì v podstatì nezmìní. Stì3⁄4ovatel proto rozsudek krajského soudu pova3⁄4uje za nezákonný, nebo» jeho výklad úpravy ÚPmB vede k absurdnímu závìru, 3⁄4e obsahem smìrné èásti nemù3⁄4e být nic. Stì3⁄4ovatel


text:
dále poukázal na to, 3⁄4e projednávaná vìc se od dosavadní judikatury Nejvy11ího správního soudu (usnesení ze dne 17. 9. 2013, è. j. 1 Aos 2/2013-116 a rozsudek ze dne 5. 11. 2014, è. j. 3 As 60/2014-85) odli1uje. V prvém pøípadì byla posuzována zmìna limitu vyu3⁄4ití území a v druhém pøípadì byl funkèní typ plochy zamìnìn za jiný, èím3⁄4 do1lo ke zmìnì proporcí funkèních typù ploch. Stì3⁄4ovatel také namítal, 3⁄4e krajský soud nesprávnì v rozsudku uvedl, 3⁄4e stì3⁄4ovatel napadený akt oznaèil za rozhodnutí, aèkoli se ve svém vyjádøení podrobnì zabýval úpravou ÚPmB jako jiným úkonem podle správního øádu. I v tomto ohledu tedy krajský soud pominul vyjádøení stì3⁄4ovatele, a jeho rozsudek je proto nepøezkoumatelný pro nedostatek dùvodù. Stì3⁄4ovatel rovnì3⁄4 za nepøesné a nesprávné pova3⁄4uje úvahy, které krajský soud uèinil jako obiter dictum ohlednì mìøítka grafické èásti ÚPmB. Proto navrhl, aby Nejvy11í správní soud napadený rozsudek zru1il a vìc vrátil krajskému soudu k dal1ímu øízení.
 Úèastník øízení ve vyjádøení k stí3⁄4ním námitkám týkajícím se aktivní legitimace oznaèil za logické, 3⁄4e krajský soud pøi øe1ení nové situace opøel své závìry o judikaturu týkající se jiných skutkových okolností. Z této judikatury v1ak èerpal obecnì pou3⁄4itelné právní názory a postupnì rozvíjel úvodní základní premisu, 3⁄4e navrhovatel musí tvrdit, 3⁄4e existují urèitá jemu nále3⁄4ející subjektivní práva, která jsou opatøením obecné povahy dotèena. Pokud stì3⁄4ovatel svoji dal1í argumentaci staví na tom, 3⁄4e napadený akt není opatøením obecné povahy, zamìòuje problematiku procesní a vìcné aktivní legitimace. Pøi posuzování aktivní procesní legitimace toti3⁄4 pokraèování není podstatné, zda je pøedmìtná zmìna územního plánu opatøením obecné povahy, ale podstatné je, 3⁄4e navrhovatel své dotèení logicky a konsekventnì tvrdí. Toto tvrzené dotèení mù3⁄4e mít i procesní základ. Veøejným subjektivním právem není jen právo vlastnické, a proto do okruhu chránìných veøejných subjektivních práv je tøeba zahrnout i právo zastupitele na neru1ený výkon jeho mandátu, a to zejména proto, 3⁄4e napadené opatøení obecné povahy vydal kabinetním zpùsobem bez úèastni veøejnosti a bez úèasti dotèených osob nepøíslu1ný orgán státní správy místo pøíslu1ného orgánu samosprávy (zastupitelstva). Tím se tato vìc odli1uje od bì3⁄4ných vìcí, kdy je opatøení obecné povahy vydáno zastupitelstvem obce. Vylouèení úèastníka øízení z procesu vydání napadené zmìny ÚPmB pøedstavuje pøímý zásah do jeho veøejných subjektivních práv, která je v tomto pøípadì tøeba chápat 1ir1ím zpùsobem. Trvání na nutnosti pøímého a nezprostøedkovaného vztahu k nemovitostem v regulovaném území by vedlo jen k dohodnutým úèelovým protiprávním zmìnám územního plánu mimo zákonný rámec, pøièem3⁄4 takovou zmìnu by nebylo mo3⁄4né napadnout u soudu, nebo» aktivnì legitimovaní dotèení vlastníci jsou s ní srozumìni. Ostatnì ji3⁄4 v øízení pøed krajským soudem úèastník øízení poukazoval na to, 3⁄4e osoba zúèastnìná na øízení I. je dcerou námìstka primátora odpovìdného za územní plánování a rozvoj. Úèastník øízení také vyslovil nesouhlas s tím, 3⁄4e by se v daném pøípadì jednalo o actio popularis. Krajský soud toti3⁄4 z jeho argumentace dùslednì vylouèil ta tvrzení, která tyto rysy mìla. Bezpøedmìtné jsou námitky týkající se jeho interpretace nálezu Ústavního soudu ze dne 30. 5. 2014, sp. zn. I. ÚS 59/14. Zpochybòuje-li stì3⁄4ovatel pøímé dotèení úèastníka


text:
øízení tím, 3⁄4e se v dané vìci nejednalo o opatøení obecné povahy, není to pro otázku aktivní procesní legitimace relevantní argument. Pokud jde o povahu napadené zmìny ÚPmB, do1lo k faktickému pøesunu plochy pro rekreaci (R) severozápadním smìrem do oblasti, v ní3⁄4e se pùvodnì nacházela èást stabilizované plochy rekreaèní zelenì (ZR), která byla zmen1ena. Naopak návrhová plocha rekreaèní zelenì (ZR) se roz1íøila do podstatné èásti pùvodní plochy pro rekreaci (R). Takové zmìny nemají nic spoleèného se zpøesòováním hranic ploch, které nelze zamìòovat s dodateènou legalizací soukromých staveb zøízených pùvodnì v rozporu s územním plánem. Krajský soud pøitom uvedl, co lze pova3⁄4ovat za zpøesnìní hranic ploch formou úpravy smìrné èásti ÚPmB s tím, 3⁄4e v daném pøípadì se jedná o vyjasnìní nepøesností v marginálním rozsahu. Úèastník øízení proto navrhl, aby kasaèní stí3⁄4nost byla zamítnuta.
 Stì3⁄4ovatel v replice setrval na tom, 3⁄4e krajský soud dosavadní judikaturu Nejvy11ího správního soudu i Ústavního soudu týkající se aktivní procesní legitimace vylo3⁄4il nesprávnì, nebo» v ní nelze nalézt oporu pro závìr o aktivní procesní legitimaci úèastníka øízení. Tuto legitimaci také nelze stavìt pouze na procesním základì. I tento závìr odporuje judikatuøe Nejvy11ího správního soudu, konkrétnì rozsudku ze dne 21. 4. 2010, è. j. 8 Ao 1/2010-89. Dovodil-li krajský soud, 3⁄4e úprava ÚPmB se dotýká hmotnìprávní sféry úèastníka øízení spoèívající v právu úèastnit se projednávání a schvalování zmìny ÚPmB, nelze pominout, 3⁄4e tato hmotnìprávní sféra nespadá do regulace úpravy ÚPmB. Návrhem se navíc úèastník øízení zjevnì nedomáhá ochrany svých dotèených práv plynoucích z jeho mandátu, ale podal jej jako actio popularis k ochranì zájmù tøetích osob. Takový návrh v1ak není pøípustný. Krajský soud se rovnì3⁄4 nadbyteènì, v souvislosti s posuzováním aktivní procesní legitimace, zabýval vìcným dopadem úpravy ÚPmB do regulace území. Chybná je i argumentace úèastníka øízení, který ze zmìny územního plánu vyvozuje mo3⁄4nost dodateèné legalizace stavby, která je v1ak výsledkem správního øízení na úseku správního øádu a nikoli nástrojem územního plánování. Stì3⁄4ovatel proto setrval na svém návrhu.
 Nejvy11í správní soud pøezkoumal napadený rozsudek v souladu s ust. § 109 odst. 3 a 4 s. ø. s., vázán rozsahem a dùvody, které stì3⁄4ovatel uplatnil v podané kasaèní stí3⁄4nosti, a pøitom sám neshledal vady uvedené v odst. 4, k nim3⁄4 by musel pøihlédnout z úøední povinnosti. Vzhledem k tomu, 3⁄4e stì3⁄4ovatel uplatnil v kasaèní stí3⁄4nosti také dùvod podle ust. § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s., zabýval se Nejvy11í správní soud nejprve touto stí3⁄4ní námitkou. Pokud by toti3⁄4 uznal její oprávnìnost, musel by zva3⁄4ovat, zda je mo3⁄4né se meritornì zabývat ostatními stí3⁄4ními námitkami.
 Za dùvod nepøezkoumatelnosti nelze pova3⁄4ovat to, 3⁄4e krajský soud konkrétnì nereagoval na stì3⁄4ovatelovu argumentaci ve vyjádøení k návrhu. Jak ji3⁄4 uvedl Nejvy11í správní soud napø. v rozsudku ze dne 12. 11. 2009, è. j. 1 As 64/2009-153, [n]ezohlednìní dùvodù uvedených ve vyjádøení 3⁄4alovaného k 3⁄4alobì nemù3⁄4e být vadou ve smyslu § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. Je to 3⁄4alobce, kdo urèuje rozsah a meze pøezkumu napadeného rozhodnutí v podobì 3⁄4alobních bodù (§ 75 odst. 2 s. ø. s.), a proto


text:
nevypoøádá-li se soud s argumentací 3⁄4alovaného, pak tím mù3⁄4e ovlivnit kvalitu a sílu svého právního názoru, nikoli v1ak zatí3⁄4it své rozhodnutí vadou spoèívající v nepøezkoumatelnosti. Nepøezkoumatelným není napadený rozsudek ani z dùvodu pou3⁄4ití nìkterých obecnìj1ích úvah a slovních obratù. Z hlediska pøezkoumatelnosti je podstatné, 3⁄4e z odùvodnìní napadeného rozsudku je zøejmé, z jakého skutkového stavu krajský soud vy1el, jak vyhodnotil pro vìc rozhodné skutkové okolnosti a jak je následnì právnì posoudil. Je z nìj rovnì3⁄4 patrné, z jakých dùvodù napadené opatøení obecné povahy zru1il.
 Podstatou øízení o kasaèní stí3⁄4nosti bylo, zda napadená úprava ÚPmB je z materiálního hlediska opatøením obecné povahy a zda úèastník øízení mìl aktivní procesní legitimací k jeho napadení ve smyslu ust. § 101a s. ø. s. Krajský soud se nejprve zabýval otázkou aktivní legitimace úèastníka øízení a a3⁄4 poté povahou napadeného aktu. Poøadí tìchto úvah v1ak mìlo být opaèné, nebo» existence pøedmìtu øízení ve smyslu ust. § 101a odst. 1 s. ø. s., tj. existence opatøení obecné povahy, je podmínkou øízení, její3⁄4 neodstranitelný nedostatek je dùvodem pro odmítnutí návrhu podle ust. § 46 odst. 1 písm. a) s. ø. s. (viz rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 7. 1. 2009, è. j. 2 Ao 3/2008-100). Bylo by ostatnì nelogické zkoumat aktivní procesní legitimaci návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy, ani3⁄4 by bylo zøejmé, 3⁄4e nìjaké opatøení obecné povahy existuje. Proto musí být postaveno na jisto, 3⁄4e úèastník øízení podal návrh správnì v re3⁄4imu ust. § 101a a násl. s. ø. s. a teprve poté je mo3⁄4né posoudit, zda je procesnì legitimován k podání návrhu, nebo» jeho aktivní procesní legitimace se odvíjí právì od ust. § 101a odst. 1 s. ø. s.
 Úèastník øízení podal návrh na zru1ení smìrné èásti ÚPmB, vedenou v seznamu provedených úprav pod oznaèením: S 18/11 MÈ Brno-Knínièky, k. ú. Knínièky, parc. è. 877/2, 880, 881, 882/1, 882/2 Úprava vzájemných hranic návrhových ploch rekreaèní zelenì ZR-návrh, návrhové plochy pro rekreaci R-návrh a stabilizované plochy rekreaèní zelenì ZR-stab. Chatová oblast Osada , proto3⁄4e ji pova3⁄4oval s ohledem na skuteènost, 3⁄4e její podstatou je zmìna funkèního vyu3⁄4ití ploch konkrétních pozemkù, za opatøení obecné povahy.
 Judikatura Nejvy11ího správního soudu se jednoznaènì kloní k materiálnímu pojetí opatøení obecné povahy pøed pojetím výluènì formálním. To znamená, 3⁄4e za rozhodné kritérium ve sporných pøípadech neposuzuje, zda zákon výslovnì stanoví, 3⁄4e se jedná o opatøení obecné povahy tak, jak plyne z gramatického znìní ust. § 171 správního øádu, nýbr3⁄4 zda se svojí podstatou o opatøení obecné povahy jedná (viz napø. rozsudek ze dne 27. 9. 2005, è. j. 1 Ao 1/2005-98). Rozhodným kritériem tedy není existence výslovného zákonného odkazu, nýbr3⁄4 obsah napadeného správního aktu.
 V projednávané vìci se úprava smìrné èásti týká ÚPmB, který byl schválen pøed úèinností stavebního zákona, tj. pøed 1. 1. 2007. Podle ust. § 188 odst. 3 stavebního zákona se pøi projednání a vydání návrhu zmìny územního plánu obce schváleného do 31. prosince 2006 postupuje podle tohoto zákona. O úpravì smìrné èásti této dokumentace rozhoduje pro své území obecní úøad, v ostatních pøípadech úøad územního plánování.


text:
Pøi úpravì se postupuje podle dosavadních právních pøedpisù. Podstatné tedy je, zda se zmìna územního plánu týká jeho pokraèování závazné nebo smìrné èásti, nebo» povaha této zmìny je urèující pro zpùsob, jakým lze po 1. 1. 2007 mìnit územní plán schválený pøed tímto datem.
 Podle obsahu správního spisu se úprava smìrné èásti týká návrhové plochy rekreaèní zelenì (ZR), návrhové plochy pro rekreaci (R) a stabilizované plochy rekreaèní zelenì (ZR) pod obvodovou komunikací kolem Brnìnské pøehrady. Pozemky p. è. 881 a 882/2 ve vlastnictví osoby zúèastnìné na øízení I. byly podle ÚPmB urèeny jako plochy nestavební-volné a nacházejí se ve stabilizované plo1e rekreaèní zelenì (ZR). Podle územní studie zpracované pro úèely zmìny smìrné èásti ÚPmB je na pozemcích budován areál pùjèovny sportovních potøeb sestávající z nìkolika objektù-správního objektu, skladu sportovních potøeb, bazénu se solárními panely a høi1tì. Naopak pozemek p. è. 877/2 ve vlastnictví osoby zúèastnìné na øízení II. je urèen jako plocha stavební a nachází se v návrhové plo1e pro rekreaci (R). Tento pozemek je veøejnì pøístupný, je souèástí souvislého zalesnìného území a nemá reálné pøedpoklady pro stavební èinnost bez významného zásahu do stávajících vzrostlých stromù. V územní studii bylo navr3⁄4eno a provìøeno nové uspoøádání funkèních ploch v lokalitì, které umís»uje návrhovou stavební plochu pro rekreaci (R) na pozemky, na nich3⁄4 se ji3⁄4 stavba nachází, a které jsou v soukromém vlastnictví, co3⁄4 je v souladu s mo3⁄4ností komerèního vyu3⁄4ívání. Na pozemku osoby zúèastnìné na øízení II., na nìm3⁄4 se nachází vzrostlá zeleò, je ve studii øe1ena návrhovou plochu mìstské zelenì rekreaèní (ZR), co3⁄4 je v souladu se skuteèným stavem v území. Vlastnictví pozemkù rovnì3⁄4 lépe odpovídá po3⁄4adavku veøejné pøístupnosti ploch zelenì.
 Z mapových podkladù zachycujících pùvodní a nový stav je zøejmé, 3⁄4e úpravou územního plánu byly dotèeny tøi plochy v lokalitì Osada v k. ú. Knínièky-svìtle zelená plocha s oznaèením (ZR) [stabilizovaná plocha nestavební-volná, s urbanistickou funkcí (úèelem vyu3⁄4ití plochy) plocha mìstské zelenì, funkèní typ plocha rekreaèní zelenì], tmavì zelená plocha s oznaèením (ZR) (návrhová plocha nestavební-volná, s urbanistickou funkcí plocha mìstské zelenì, funkèní typ plocha rekreaèní zelenì), a tmavì 3⁄4lutá plocha s oznaèením (R) (návrhová plocha stavební s urbanistickou funkcí zvlá1tní plochy pro rekreaci). Úpravou tak do1lo k faktickému pøesunu plochy (R) severozápadním smìrem, a to do oblasti, v ní3⁄4 se pùvodnì rozprostírala èást stabilizované plochy (ZR), tato plocha tak byla zmen1ena. Naopak návrhová plocha (ZR) se roz1íøila do podstatné èásti pùvodní plochy (R). Pùvodní a nová plocha (R) se pouze v minimálním rozsahu pøekrývají, spoleèná jim zùstala èást pozemku p. è. 880.
 Podle ust. § 29 odst. 1 zákona è. 50/1976 Sb., ve znìní úèinném do 31. 12. 2006 (dále jen starý stavební zákon ) územnì plánovací dokumentace obsahuje závazné a smìrné èásti øe1ení. Závazné jsou základní zásady uspoøádání území a limity jeho vyu3⁄4ití, vyjádøené v regulativech; ostatní èásti øe1ení jsou smìrné.
 Podle ust. § 18 odst. 1 vyhlá1ky è. 135/2001 Sb., ve znìní úèinném do 31. 12. 2006 (dále jen vyhlá1ka è. 135/2001 Sb. ) závazná èást územnì plánovací dokumentace s ohledem na hodnoty území omezuje, vyluèuje,


text:
popøípadì podmiòuje umís»ování staveb, vyu3⁄4ití území nebo opatøení v území a stanoví zásady pro jeho uspoøádání.
 Podle ust. § 18 odst. 2 písm. b) vyhlá1ky è. 135/2001 Sb. závazná èást územnì plánovací dokumentace u územního plánu obce obsahuje zejména urbanistickou koncepci, vyu3⁄4ití ploch a jejich uspoøádání, vymezení zastavitelného území, omezení zmìn v u3⁄4ívání staveb, zásady uspoøádání dopravního, technického a obèanského vybavení, vymezení územního systému ekologické stability, limity vyu3⁄4ití území, plochy pøípustné pro tì3⁄4bu nerostù, vymezení ploch pro veøejnì prospì1né stavby a pro provedení asanací nebo asanaèních úprav.
 Jak vyplývá z úvah roz1íøeného senátu Nejvy11ího správního soudu vyjádøených v usnesení ze dne 17. 9. 2013, è. j. 1 Aos 2/2013-116, rozhodující pro charakter zmìny je její podøazení pod nìkterý z pojmù uvedených v ust. § 18 odst. 2 písm. b) vyhlá1ky è. 135/2001 a pøedev1ím její dopad na regulované území a jeho okolí. Jak vyplývá z dùvodové zprávy k ust. § 29 starého stavebního zákona (dostupné na www.psp.cz, digitální repozitáø FS ÈSSR 1971-1976, snìmovní tisk è. 112), s ohledem na rozdíly v podmínkách rùzných území bylo zámìrem zákonodárce ponechat schvalujícímu orgánu urèitou autonomii, které èásti územního plánu schválí jako závazné a které jako smìrné. Smyslem rozdìlení územního plánu na závaznou a smìrnou èást je tedy to, aby schvalující orgán mohl nìkterá pravidla a koeficienty, které nemají významnìj1í dopad na území, pozdìji mìnit zjednodu1enou procedurou. Právì skuteènost, 3⁄4e index podla3⁄4ní plochy je zjevnì regulativem, který má zcela zásadní dopad na regulované území a jeho okolí, vedla k závìru, 3⁄4e je nutno ho pova3⁄4ovat za limit vyu3⁄4ití území ve smyslu ust. § 18 odst. 2 písm. b) vyhlá1ky è. 135/2001 Sb., jeho3⁄4 vymezení je závazné. Toto ustanovení, respektive jednotlivé pojmy v nìm obsa3⁄4ené, je tedy nutno interpretovat v3⁄4dy tak, 3⁄4e pod nìj spadají v1echny regulativy, které nezanedbatelným zpùsobem ovlivòují charakteristiku území, a zejména práva a povinnosti vlastníkù nemovitostí na dotèeném území. V ostatních pøípadech je nutno v souladu s ust. § 29 starého stavebního zákona respektovat autonomní vùli schvalujícího orgánu upravit to které pravidlo èi koeficient závaznì nebo naopak smìrnì.
 I v daném pøípadì je rozhodující posouzení podstaty dopadu provedené zmìny na pomìry v území. Jde pøitom o posouzení povahy provedené zmìny ÚPmB, kdy je nepodstatné, jak je tato zmìna oznaèena. Pøi této úvaze lze vyjít z èl. 4.4 vyhlá1ky è. 2/2004, podle nìho3⁄4 vzájemné hranice stabilizovaných ploch a jejich hranice s návrhovými plochami nejsou vymezeny závaznì a je mo3⁄4no je pøimìøenì zpøesòovat úpravami vycházejícími z vlastností funkèních ploch neposti3⁄4itelných v podrobnosti územního plánu mìsta (vlastnických hranic, terénní konfigurace, vedení in3⁄4enýrských sítí, zpøesnìní hranic technickou dokumentací nových tras komunikací a in3⁄4enýrských sítí apod.), které podstatnì nezmìní uspoøádání území a vzájemnou proporci ploch. Pøedpokladem pro to, aby se mohlo jednat o pouhou úpravu vzájemných hranic návrhových a stabilizovaných ploch, je, 3⁄4e musí jít o úpravu vycházející z vlastností funkèních ploch neposti3⁄4itelnou v podrobnosti územního plánu mìsta. Tedy musí jít o zcela marginální zmìnu, jejím3⁄4 cílem je napøíklad vyrovnat hranici plochy s vlastnickými hranicemi pozemkù, to znamená upravit plochu tak, aby kopírovala vlastnickou hranici v


text:
tìch pøípadech, kdy je zcela zjevnì nelogické, aby tomu bylo jinak. Tento institut tudí3⁄4 neslou3⁄4í pro rozsáhlé pøesuny celých funkèních ploch. Souvisejícím kritériem je povaha dopadu takové zmìny, která nesmí podstatnì zmìnit uspoøádání území a vzájemnou proporci ploch. Bylo by mo3⁄4né souhlasit s tím, 3⁄4e v 1ir1ím kontextu se vzájemné proporce ploch nemìní, nebo» pøesouvané plochy zùstávají do co svého rozsahu v podstatì stejné. Nelze v1ak souhlasit s tím, 3⁄4e zmìnou, kterou do1lo k faktickému pøesunutí témìø celé stavební plochy na èást území, které bylo dosud vymezeno jako plocha nestavební, nedo1lo k podstatné zmìnì v uspoøádání území. Pøi této úvaze je toti3⁄4 tøeba pøihlédnout k zjevnì nezanedbatelnému ovlivnìní práv a povinností vlastníkù nemovitostí na dotèeném území.
 Provedená zmìna ÚPmB, s ohledem na shora uvedené dùvody, nebyla úpravou vzájemné hranice ploch, ale byla z hlediska ust. § 18 odst. 2 písm. b) vyhlá1ky è. 135/2001 Sb. stanovením vyu3⁄4ití ploch a jejich uspoøádání . Tato zmìnu je tudí3⁄4 z materiálního hlediska opatøením obecné povahy. To v1ak neznamená, 3⁄4e by tímto zpùsobem byl vyprazdòován obsah smìrné èásti územního plánu, jak tvrdí stì3⁄4ovatel. Zpøesòování hranic stále zùstává vymezeno nezávaznì. Musí se o zpøesòování hranic skuteènì jednat a nesmí být vyu3⁄4íváno k jiným cílùm. Dále se Nejvy11í správní soud zabýval otázkou, zda úèastník øízení disponoval aktivní procesní legitimací k podání návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy ve smyslu ust. § 101a odst. 1 s. ø. s. pokraèování
 Aktivní procesní legitimaci k podání návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy je upravena v ust. § 101a odst. 1 a 2 s. ø. s. V daném pøípadì pøicházela v úvahu pouze aktivní procesní legitimace podle odst. 1 citovaného ustanovení. Podle tohoto ustanovení je návrh na zru1ení opatøení obecné povahy nebo jeho èástí oprávnìn podat ten, kdo tvrdí, 3⁄4e byl na svých právech opatøením obecné povahy, vydaným správním orgánem, zkrácen.
 Základní východiska pro posouzení aktivní legitimace k podání návrhu na zru1ení opatøení obecné povahy nebo jeho èásti vymezil roz1íøený senát Nejvy11ího správního soudu v usnesení ze dne 21. 7. 2009, è. j. 1 Ao 1/2009-120, publikovaném pod è. 1910/2009 Sb. NSS, tak, 3⁄4e Navrhovatel ( ) musí v první øadì tvrdit, 3⁄4e existují urèitá jemu nále3⁄4ející subjektivní práva, která jsou opatøením obecné povahy dotèena. Nestaèí tedy, tvrdí-li navrhovatel, 3⁄4e opatøení obecné povahy èi procedura vedoucí k jeho vydání jsou nezákonné, ani3⁄4 by souèasnì tvrdil, 3⁄4e se tato nezákonnost dotýká jeho právní sféry. ( ) Splnìní podmínek aktivní procesní legitimace bude tedy dáno, bude-li stì3⁄4ovatel logicky konsekventnì a myslitelnì tvrdit mo3⁄4nost dotèení jeho právní sféry pøíslu1ným opatøením obecné povahy. To, zda je dotèení podle povahy vìci vùbec myslitelné, závisí na povaze a pøedmìtu, obsahu a zpùsobu regulace provádìné konkrétním opatøením obecné povahy, napadeným návrhem na jeho zru1ení. ( ) V pøípadì územních plánù musí navrhovatel pøedev1ím plausibilnì tvrdit, 3⁄4e existuje vztah mezi jeho právní sférou a územím, je3⁄4 je územním plánem regulováno, a dále musí tvrdit, 3⁄4e dotèení je z povahy vìci myslitelné právì danou formou právní regulace, tj. územním plánem s jeho pøedmìtem, obsahem a zpùsobem regulace. ( )


text:
Výjimeènì je té3⁄4 pøedstavitelné, aby aktivní procesní legitimace byla dána i tehdy, tvrdí-li navrhovatel, který sám není vlastníkem nemovitosti ani nemá právo k takové cizí vìci na území regulovaném územním plánem, 3⁄4e jeho vlastnické právo nebo jiné absolutní právo k nemovitosti nacházející se mimo území regulované územním plánem by bylo pøímo dotèeno urèitou aktivitou, její3⁄4 provozování na území regulovaném územním plánem tento plán (jeho zmìna) pøipou1tí. Typicky pùjde o vlastníka pozemku sousedícího s územím regulovaným územním plánem, který by mohl být dotèen urèitou aktivitou, její3⁄4 vlivy se významnì projeví i na jeho pozemku (napø. exhalacemi, hlukem, zápachem apod.) nebo které povedou k významnému sní3⁄4ení hodnoty jeho majetku. ( ) Skuteènost, 3⁄4e okruh navrhovatelù je v pøípadì napadení územního plánu návrhem podle § 101a a násl. s. ø. s. zásadnì omezen jen na osoby s urèitými hmotnými právy k nemovitým vìcem na území regulovaném územním plánem, v1ak neznamená, 3⁄4e tyto osoby nemohou namítat dotèení svých procesních práv. Uvedené osoby mohou v procesu vedoucím k vytvoøení územního plánu podle toho, jaká absolutní práva a k jakým vìcem mají, podávat námitky (§ 52 odst. 2 stavebního zákona) nebo pøipomínky (§ 52 odst. 3 stavebního zákona), co3⁄4 jim dává øadu procesních práv; jsou-li tato práva poru1ena, mù3⁄4e to znamenat poru1ení zákonem stanoveného zpùsobu vydání územního plánu (§ 101d odst. 1 s. ø. s.), a tedy dùvod k jeho zru1ení. ( ) K pøípustnosti návrhu v1ak navrhovateli nepostaèí, aby namítal pouze takové poru1ení procedurálních pravidel, které mohlo sice objektivnì vést k nezákonnosti opatøení obecné povahy, av1ak 3⁄4ádným zpùsobem nemohlo zpùsobit, 3⁄4e tato nezákonnost se dotkla jeho vlastní právní sféry. Pøípustnost návrhu je toti3⁄4 ve smyslu § 101a s. ø. s. dána tím, 3⁄4e navrhovatel tvrdí zkrácení svých vlastních práv; navrhovatel tedy nemá oprávnìní podat actio popularis.
 Podle citovaného usnesení se tedy aktivní procesní legitimace k podání návrhu odvíjí od nositelù vìcných práv, zejména vlastníkù, k dotèeným nemovitostem nacházejícím se na území regulovaném územním plánem, pøípadnì k dotèeným nemovitostem sousedícím s regulovaným územím èi nacházejícím se v jeho blízkosti. Toto pravidlo dílèím zpùsobem modifikoval Ústavní soud v nálezu ze dne 30. 5. 2014, sp. zn. I. ÚS 59/14, ve kterém se zabýval aktivní procesní legitimací spolkù, kterou do té doby judikatura nepøipou1tìla. Ústavní soud vyslovil, 3⁄4e by bylo absurdní, kdyby osoba splòující vymezené podmínky, tedy napøíklad vlastník pozemku sousedícího pøímo s regulovaným územím, nebyla aktivnì legitimována k podání návrhu na zru1ení územního plánu jen proto, 3⁄4e se spolu s dal1ími osobami (obyvateli té3⁄4e obce èi obcí sousedních) sdru3⁄4ili a jménem sdru3⁄4ení 3⁄4ádají o zru1ení územního plánu nebo jeho èásti. Dále Ústavní soud uvádí, 3⁄4e [s]polek do3⁄4adující se zru1ení opatøení obecné povahy (zde územního plánu nebo jeho èásti) musí pøednì tvrdit, 3⁄4e byl tímto opatøením dotèen na svých subjektivních právech. Takové tvrzení musí pøesnì vymezit zásah, kterého se mìl samosprávný celek dopustit, a to v souladu s dikcí § 101a odst. 1 s. ø. s. ( ) Podstatným kritériem zde musí nepochybnì být místní vztah navrhovatele k lokalitì regulované územním plánem. Ústavní soud tedy pro spolky dovodil


text:
aktivní procesní legitimaci odvozenou od aktivní procesní legitimace jejich èlenù. Nadále v1ak trvá na vztahu spolu k místu, je3⁄4 je územním plánem regulováno, stejnì jako na tom, aby spolek tvrdil, 3⁄4e se nezákonnost opatøení obecné povahy èi procedury vedoucí k jeho vydání dotýká jeho právní sféry. Ostatnì Ústavní soud v citovaném nálezu výslovnì uvedl, 3⁄4e neèiní nic jiného, ne3⁄4 3⁄4e v 3⁄4ádoucím smìru konkretizuje výchozí pozici, kterou zaujal roz1íøený senát Nejvy11ího správního soudu v usnesení ze dne 21. 7. 2009, è. j. 1 Ao 1/2009-120. Proto nemù3⁄4e být citovaný nález podkladem pro závìr, 3⁄4e by zastupitel, který tvrdí zkrácení na svém právu na neru1ený výkon svého mandátu tím, 3⁄4e opatøení obecné povahy nevydalo zastupitelstvo obce, ale jiný orgán, byl aktivnì procesnì legitimován k podání návrhu na zru1ení opatøené obecné povahy. Tak 1iroce nález Ústavního soudu vykládat nelze.
 Tvrzení úèastníka øízení pøedev1ím postrádá spojení mezi jeho právní sférou a územím, které je územním plánem regulováno. Je toti3⁄4 primárnì zalo3⁄4eno na tvrzení o poru1ení procedurálních pravidel, ani3⁄4 by se regulace pøijatá vydaným opatøením obecné povahy projevila v právní sféøe úèastníka øízení. Toto tvrzení samo o sobì k pøijetí závìru o existenci aktivní procesní legitimace nestaèí. Podmínkou pro aktivní procesní legitimaci je toti3⁄4 hrozba realizace územním plánem vytèeného cíle, jeho3⁄4 dùsledky se dotýkají subjektivních práv úèastníka øízení. Úèastník øízení v1ak uvedenou podmínku nesplòuje. Nelze pøitom dovodit ani odvozenou aktivní procesní legitimaci, jak to Ústavní soud uèinil u spolkù, nebo» ani orgán (zastupitelstvo obce), od èlenství v nìm3⁄4 úèastník øízení odvozuje dotèení své právní sféry, takovou legitimaci nemá. Zastupitelstvo obce nicménì má mo3⁄4nosti, jak se bránit tvrzenému zásahu do své kompetence ze strany státních orgánù, nicménì tyto instituty svìdèí pouze jemu jako orgánu územní samosprávy a nikoli jeho jednotlivým èlenùm. Na tìch pouze zále3⁄4í, aby spoleènì utvoøili potøebnou kolektivní vùli k vydání pøíslu1ného rozhodnutí.
 S ohledem na vý1e uvedené dospìl Nejvy11í správní soud k závìru, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nost je dùvodná, a proto rozsudek krajského soudu zru1il a souèasnì rozhodl o odmítnutí návrhu podle ust. § 46 odst. 1 písm. c) s. ø. s., nebo» pro takový postup byly dùvody ji3⁄4 v øízení pøed krajským soudem (§ 110 odst. 1 vìta první s. ø. s.), nebo» ji3⁄4 z tvrzení úèastníka øízení bylo zøejmé, 3⁄4e nemù3⁄4e být ve své právní sféøe opatøením obecné povahy dotèen.
 Výrok o náhradì nákladù øízení se opírá o ust. § 60 odst. 3 vìta první ve spojení s § 120 s. ø. s., podle kterého, 3⁄4ádný z úèastníkù nemá právo na náhradu náklad øízení, byl-li návrh odmítnut.
 Osoba zúèastnìná na øízení má podle ust. § 60 odst. 5 ve spojení s § 120 s. ø. s. právo na náhradu jen tìch nákladù, které ji vznikly v souvislosti s plnìním povinnosti, kterou ji soud ulo3⁄4il a z dùvodù zvlá1tního zøetele hodných ji mù3⁄4e soud na návrh pøiznat právo na náhradu dal1ích nákladù øízení. V daném øízení osoby zúèastnìné na øízení neplnily 3⁄4ádné povinnosti, které by jim soud ulo3⁄4il, a nenavrhly, aby jim bylo pøiznáno právo na náhradu nákladù øízení z dùvodù zvlá1tního


text:
Vol29/2017
 Vol 29/2017-12
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedy JUDr. Tomá1e Langá1ka a soudcù JUDr. Josefa Baxy, JUDr. Radana Malíka, JUDr. Petra Mike1e, JUDr. Pavla Molka, JUDr. Miloslava Výborného a Mgr. Daniely Zemanové v právní vìci navrhovatele: JUDr. N. N., proti odpùrci: Státní volební komise, se sídlem nám. Hrdinù 1634/4, Praha 4, o návrhu na neplatnost voleb do Poslanecké snìmovny Parlamentu Èeské republiky konaných ve dnech 20. a 21. øíjna 2017,
 [1] Návrhem ze dne 30. 10. 2017 se navrhovatel domáhal toho, aby Nejvy11í správní soud rozhodl o neplatnosti voleb do Poslanecké snìmovny Parlamentu Èeské republiky konaných ve dnech 20. a 21. 10. 2017.
 [2] Navrhovatel uvedl, 3⁄4e dle zákona è. 247/1995 Sb., o volbách do Parlamentu Èeské republiky a o zmìnì a doplnìní nìkterých dal1ích zákonù, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (dále jen zákon o volbách do Parlamentu ), mohou do Poslanecké snìmovny kandidovat jen politické strany a politická hnutí, nikoli nezávislí kandidáti. To navrhovatel pova3⁄4uje za diskriminaci. Dále uvedl, 3⁄4e nárok na zisk mandátù mají jen ty politické strany a hnutí, které ve volbách získaly nejménì 5 % hlasù (u koalic je to 10 %, 15 %, resp. 20 % hlasù v závislosti na poètu subjektù v koalici). S ohledem na tuto úpravu ka3⁄4doroènì propadnou statisíce hlasù, co3⁄4 navrhovatel také pova3⁄4uje za diskriminaèní pro malé politické strany a hnutí. Souèasnì má za to, 3⁄4e pøíspìvek na úhradu volebních nákladù, který tí3⁄4í ka3⁄4dou kandidující politickou stranu nebo hnutí, omezuje pøístup obèanù k voleným funkcím za rovných podmínek.
 [3] Navrhovatel uvedl výtky vùèi právní úpravì, na jejím3⁄4 základì se dle odevzdaných hlasù zji1»uje, kolik strana èi hnutí získala mandátù. Zvýhodnìny jsou strany a hnutí s vìt1í volièskou podporou, co3⁄4 dle navrhovatele znaèí poru1ení èl. 18 odst. 1 Ústavy, dle nìho3⁄4 se u voleb do Poslanecké snìmovny uplatòuje pomìrné zastoupení. V návrhu je zmínìno i financování politických stran a hnutí ze státního rozpoètu, které navrhovatel oznaèil za nelegitimní a nedemokratické, jeliko3⁄4 volièi ze svých daní platí i ty strany a hnutí, které nevolili a proti kterým mají výhrady.
 [4] Posléze se navrhovatel ve svém návrhu vìnoval prostoru, který jednotlivé strany a hnutí dostávají v médiích. Kritizoval rozdílný prostor, který dostávají velké strany a hnutí oproti malým stranám a hnutím. Poukázal na zfal1ované prùzkumy volebních preferencí. Dále namítl, 3⁄4e na televizní stanici Nova byli v pøedveèer voleb pøizvání jen zástupci hnutí ANO 2011 a Èeské strany sociálnì demokratické.
 [5] Návrh obsahuje tvrzení o tom, 3⁄4e v nìkterých politických stranách a hnutích byla prodávána volitelná místa na kandidátních listinách, a tvrzení o tom, 3⁄4e v Ústí nad Labem byli upláceni volièi Èeské strany sociálnì demokratické. Navrhovatel zmínil, 3⁄4e bìhem voleb byl zatèen PhDr. Miroslav Sládek, k èemu3⁄4 uvedl øadu výhrad.
 [6] Dle návrhu do1lo ve volebním okrsku è. 40 v Opavì v sobotu 21. 10. 2017 k øadì obtí3⁄4í a posunutí hlasování, které zde skonèilo v 15.00 hod. Volièi v tomto okrsku ji3⁄4 mohli mít pøed 15. hodinou z pøedbì3⁄4ných výsledkù informaci o tom, jak volby dopadnou, co3⁄4 mohlo ovlivnit jejich


text:
volební chování.
 [7] Navrhovatel uvedl, 3⁄4e nìkteøí dùchodci dostali k dispozici pouze volební lístky hnutí ANO 2011. Nìkteré volební komise dle nìj chybnì zapoèítávaly preferenèní hlasy, a to v jednom volebním okrsku v Praze-Slivenci, Plzni a Ostravì. V Chebu byly distribuovány volební lístky, kde chybìl hlasovací lístek Strany práv obèanù, co3⁄4 mohlo vést k tomu, 3⁄4e tuto stranu øada obèanù nevolila. Na nìkterých místech v Praze nebyly volební lístky distribuovány. Volièi v tìchto místech byli omezeni v tom, aby se mohli rozhodnout, koho budou volit.
 [8] Navrhovatel nesouhlasí s tím, 3⁄4e nìkteøí obèané byli zbaveni volebního práva. Jako pøíklad uvedl pacienty v nemocnici v Praze Krèi. Za nejvá3⁄4nìj1í pochybení pova3⁄4uje výpadek volebního serveru volby.cz. Státní volební komisi bylo dle mínìní navrhovatele oznámeno, 3⁄4e za výpadkem stojí poèítaèoví hackeøi. Poèítaèový útok vysvìtluje, proè se pøedbì3⁄4né výsledky tolik li1ily od výsledkù koneèných.
 [9] S odkazem na to, 3⁄4e v Praze jednotlivé strany dosáhly jiné podpory ne3⁄4 ve zbytku republiky, navrhovatel dovozuje, 3⁄4e v Praze byly výsledky voleb zfal1ovány. V Písku nebo Hodonínì mìlo dojít k tomu, 3⁄4e si volièi, kteøí volili nìjakou stranu, stì3⁄4ovali, 3⁄4e tato strana v jejich okrsku nezískala ani jeden hlas.
 [10] Souhrn uvedených skuteèností dle navrhovatele vede k závìru, 3⁄4e volby byly ovlivnìny zpùsobem, který mìl vliv na jejich výsledek. Navrhl proto rozhodnout o jejich neplatnosti.
 [11] Nejvy11í správní soud návrh vyhodnotil podle jeho obsahu a dospìl k závìru, 3⁄4e jde o návrh na neplatnost voleb do Poslanecké snìmovny Parlamentu Èeské republiky konaných ve dnech 20. a 21. 10. 2017. Takový návrh ostatnì sám navrhovatel výslovnì uplatnil.
 [12] Pro soudní pøezkum voleb do Parlamentu Èeské republiky je urèující znìní § 87 zákona o volbách do Parlamentu, dle nìho3⁄4 platí:
 (1) Podáním návrhu na neplatnost volby kandidáta se mù3⁄4e domáhat ochrany u soudu podle zvlá1tního právního pøedpisu ka3⁄4dý obèan zapsaný do stálého seznamu ve volebním okrsku, kde byl poslanec volen, a ka3⁄4dá politická strana, politické hnutí nebo koalice, její3⁄4 kandidátní listina ve volebním kraji byla pro volby do Poslanecké snìmovny zaregistrována, (dále jen navrhovatel ). Návrh je tøeba podat nejpozdìji 10 dnù po vyhlá1ení výsledkù voleb Státní volební komisí. (2) Podáním návrhu na neplatnost hlasování, neplatnost voleb nebo neplatnost volby kandidáta se mù3⁄4e domáhat ochrany u soudu podle zvlá1tního právního pøedpisu ka3⁄4dý obèan zapsaný do stálého seznamu ve volebním okrsku, kde byl senátor volen, ka3⁄4dá politická strana, politické hnutí, koalice nebo nezávislý kandidát, jejich3⁄4 pøihlá1ka k registraci ve volebním obvodu byla pro volby do Senátu zaregistrována, (dále jen navrhovatel ). Návrh je tøeba podat nejpozdìji 10 dnù po vyhlá1ení výsledkù voleb Státní volební komisí. pokraèování (3) Návrh na neplatnost hlasování mù3⁄4e podat navrhovatel, má-li zato, 3⁄4e byla poru1ena ustanovení tohoto zákona zpùsobem, který hrubì ovlivnil výsledky hlasování. (4) Návrh na neplatnost voleb mù3⁄4e podat navrhovatel, má-li zato, 3⁄4e byla poru1ena ustanovení tohoto zákona zpùsobem, který hrubì ovlivnil výsledky voleb. (5) Návrh na neplatnost volby kandidáta mù3⁄4e podat navrhovatel, má-li zato, 3⁄4e byla poru1ena ustanovení tohoto zákona zpùsobem, který hrubì ovlivnil výsledek volby tohoto kandidáta.
 [13] Výkladem citovaného ustanovení se


text:
Nejvy11í správní soud zabýval v usnesení ze dne 26. 6. 2006, è. j. Vol 5/2006-46, publikovaném pod è. 944/2006 Sb. NSS, dostupném z www.nssoud.cz. Zde soud objasnil, 3⁄4e voleb do Poslanecké snìmovny se týká § 87 odst. 1 zákona o volbách o Parlamentu, kde3⁄4to § 87 odst. 2 tohoto zákona se týká voleb do Senátu. Z tìchto ustanovení je patrné, 3⁄4e u voleb do Poslanecké snìmovny je mo3⁄4no podat výhradnì návrh na neplatnost volby kandidáta (èi více kandidátù), kde3⁄4to u voleb do Senátu je mo3⁄4no podat návrh na neplatnost hlasování, návrh na neplatnost voleb èi návrh na neplatnost volby kandidáta.
 [14] Úprava v § 87 odst. 3 a3⁄4 5 zákona o volbách do Parlamentu není samostatná, ale jde o ustanovení navazující na § 87 odst. 1 a 2 daného zákona. To znamená, 3⁄4e v § 87 odst. 1 a 2 zákona o volbách do Parlamentu je stanoveno, jaký typ návrhu je mo3⁄4no u jednotlivých voleb podat, a v § 87 odst. 3 a3⁄4 5 daného zákona jsou uvedeny dùvody jednotlivých typù návrhù.
 [15] Voleb do Poslanecké snìmovny se netýká § 87 odst. 3 a 4 zákona o volbách do Parlamentu, jeliko3⁄4 jsou v nich obsa3⁄4eny dùvody návrhù, které nelze u tìchto voleb podat (tj. návrhu na neplatnost voleb a návrhu na neplatnost hlasování). Voleb do Poslanecké snìmovny se týká jen § 87 odst. 5 daného zákona. Pro bli3⁄41í odùvodnìní lze odkázat na zmínìné usnesení sp. zn. Vol 5/2006.
 [16] Lze shrnout, 3⁄4e z právní úpravy vyplývá, 3⁄4e u voleb do Poslanecké snìmovny nelze podat návrh na neplatnost voleb, ale toliko návrh na neplatnost volby kandidáta (resp. více kandidátù).
 [17] Navrhovatel v1ak podal návrh na neplatnost voleb, co3⁄4 není pøípustné. Nejvy11í správní soud proto jeho návrh odmítl dle § 46 odst. 1 písm. d) zákona è. 150/2002 Sb., soudního øádu správního, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (dále jen s. ø. s. ).
 [18] O náhradì nákladù øízení o návrhu bylo rozhodnuto dle § 93 odst. 4 s. ø. s., dle nìho3⁄4 na náhradu nákladù øízení nemá právo 3⁄4ádný z úèastníkù.


text:
Požární dveře a jejich kontroly :: Bezpečnost práce, požární ochrana
 Úvod > Požární dveře a jejich kontroly
 Na úvod trochu k pojmům, abychom se níže v článku neztráceli.
 Základní pojmy z oblasti požárních dveří
 Požární dveře, včetně jejich funkčního vybavení, jsou ve smyslu písm. d), odst. (4), § 2, vyhlášky č. 246/2001 Sb., o požární prevenci, požárně bezpečnostním zařízením pro únik osob při požáru.
 Co to je funkční vybavení požárních dveří?
 Funkčním vybavením požárních dveří se rozumí zavírací, samozavírací nebo odblokovací mechanismus včetně ovládání anebo detekčního zařízení včetně zdroje, které v případě vzniku požáru anebo zakouření zajistí správné a funkční uzavření a odblokování všech otevíratelných částí požárních dveří.
 Požární dveře dvoukřídlé, prosklené, s dveřními samozavírači a koordinátorem zavírání,
 v provedení EI, s požární odolností 90 min
 Základní druhy požárních dveří
 Rozlišujeme dva základní druhy požárních dveří. Jsou to:
 požární dveře, které brání šíření požáru otvory v požárně dělicích konstrukcích, označované značkou EI;
 požární dveře, které omezují šíření požáru otvory v požárně dělicích konstrukcích, označované značkou EW.
 Klasické požární dveře, ať už v provedení EI nebo EW, nebrání šíření zplodin hoření, tj. kouř může pronikat, sice v omezené míře, i přes požární dveře.
 Co to jsou kouřotěsné požární dveře?
 Z výše uvedených důvodů se klasické požární dveře, nejčastěji doplňují tzv. spěňovací páskou, která v případě požáru brání právě šíření kouře a zplodin hoření. Spěňovací páska však není jedinou možností, jak zabránit průniku kouře a zplodin hoření.
 V takových případech pak již mluvíme o kouřotěsných požárních dveřích.
 Kouřotěsné požární dveře se navíc označují značkou SC, kde písmeno S znamená právě bránění průniku kouře a zplodin hoření a písmeno C skutečnost, že jsou dveře doplněny funkčním vybavením, zpravidla samozavíracím mechanismem („brano“). Pokud jsou kouřotěsné požární dveře v provedení se spěňovací páskou, značení se doplní o symbol + v kroužku.
 Kontroly provozuschopnosti požárních dveří
 Jak bylo v úvodu článku zmíněno, požární dveře v jakémkoliv provedení, jsou požárně bezpečnostním zařízením.
 Jednou ze základních povinností každé právnické osoby a podnikající fyzické osoby je, udržovat v provozuschopném stavu, provozovaná požárně bezpečnostní zařízení. Tuto povinnost ukládá písm. a), odst. (1), § 5, zákona č. 133/1985 Sb., o požární ochraně, v platném znění.
 Kontroly požárně bezpečnostních zařízení blíže řeší § 7, vyhlášky č. 246/2001 Sb. Z této vyhlášky plyne jasná povinnost, provádět kontroly provozuschopnosti požárně bezpečnostních zařízení, tj. včetně požárních dveří, alespoň jednou za rok a to v rozsahu a způsobem stanoveným právními předpisy, normativními požadavky a průvodní dokumentací výrobce dveří.
 O provedené kontrole provozuschopnosti je vykonavatel této kontroly povinen vypracovat doklad, který odpovídá požadavkům vyhlášky.
 Jedna z nejčastějších závad, která se při provozu požárních dveří objevuje - zajištění v otevřené poloze.
 Ještě zdůrazním důležitou povinnost ve vztahu k požárním dveřím, plynoucí z požadavku odst. (2), § 4, vyhlášky č. 202/1999 Sb., kterou se stanoví technické podmínky požárních dveří, kouřotěsných dveří a kouřotěsných požárních dveří, v platném znění, cituji: "Požární dveře, kouřotěsné dveře a kouřotěsné požární dveře, jejichž nedílnou součástí je funkční vybavení, musí být udržovány po celou dobu stanovené nebo obvyklé životnosti tak, aby v případě požáru byly


text:
všechny jejich otevíratelné části vždy spolehlivě uzavřeny (nikoliv zablokovány) a zároveň ručně snadno otevíratelné bez dalších opatření."
 Zde bych rád zdůraznil, že spousta dokladů, se kterými se v praxi setkávám, stále požadavky vyhlášky nesplňuje. Toto může být v krajním případě posouzeno jako nesplnění povinnosti provozovatele požárních dveří, provést jejich kontrolu provozuschopnosti.
 Poškozené požární dveře - co teď?
 Jsou-li požární dveře shledány nezpůsobilými plnit svoji funkci, musí se tato skutečnost na dveřích a v prostoru, kde jsou dveře instalovány, zřetelně vyznačit. Provozovatel v takovém případě provede opatření k neprodlenému uvedení dveří do provozu a prostřednictvím technika požární ochrany zabezpečí v potřebném rozsahu náhradní organizační, popřípadě technická opatření. Náhradní opatření se zajišťují do doby opětovného uvedení zařízení do provozu.
 Závěrem článku nutno podotknout, že dle písm. f), § 76, zákona č. 133/1985 Sb., v platném znění, hrozí za neprovádění kontrol a neudržování požárních dveří v řádném stavu, při kontrole státního požárního dozoru, pokuta až do výše 500 000 Kč.
 kontroly | požární dveře | požárně bezpečnostní zařízení


text:
527/1992 Sb. - Beck-online
 527/1992 Sb.: 30. 12. 1993 - 29. 7. 1994
 Č Á S T P R V N Í. Postavení a činnost Bezpečnostní informační služby a jejích příslušníků (§ 4-32)
 Č Á S T D R U H Á. Služební poměr (§ 33-151)
 Č Á S T T Ř E T Í. Ustanovení společná a závěrečná (§ 152-161)
 527/1992 Sb. znění účinné od 30. 12. 1993 do 29. 7. 1994
 zákonem č. 154/1994 Sb.
 zákonem č. 316/1993 Sb.
 ze dne 22. října 1992
 Zřizuje se Bezpečnostní informační služba České republiky (dále jen "Bezpečnostní informační služba") jako ozbrojená bezpečnostní služba.
 Bezpečnostní informační služba je státním orgánem České republiky, který plní úkoly ve věcech bezpečnosti státu a jeho ústavního zřízení v rozsahu vymezeném tímto zákonem.
 Bezpečnostní informační služba se ve své činnosti řídí ústavními zákony, zákony a ostatními obecně závaznými právními předpisy.
 Bezpečnostní informační služby je rozpočtovou organizací se samostatným vztahem ke státnímu rozpočtu České republiky. 1
 Práva a svobody občanů lze prostředky Bezpečnostní informační služby omezit jen v rozsahu a způsobem stanoveným tímto zákonem.
 postavení a činnost Bezpečnostní informační služby a jejích příslušníků,
 služební poměr příslušníků Bezpečnostní informační služby (dále jen "příslušníci").
 Úprava služebního poměru v tomto zákonu uvedená se vztahuje na příslušníky, kteří jsou ve služebním poměru k Bezpečnostní informační službě.
 Jménem Bezpečnostní informační služby činí právní úkony ve věcech služebního poměru ředitel Bezpečnostní informační služby (dále jen "ředitel") a v rozsahu jím stanoveném též vedoucí organizačních útvarů Bezpečnostní informační služby (dále jen "služební orgány").
 Postavení a činnost Bezpečnostní informační služby a jejích příslušníků (§ 4-32)
 Působnost, úkoly, organizace a kontrola činnosti
 Bezpečnostní informační služby (§ 4-10)
 Bezpečnostní informační služba získává, soustřeďuje a vyhodnocuje informace
 o činnosti cizích zpravodajských služeb,
 týkající se organizovaného terorismu,
 důležité pro ochranu ústavního zřízení,
 o činnosti proti bezpečnosti státu,
 důležité pro ochranu významných ekonomických zájmů státu.
 Bezpečnostní informační služba spolupůsobí při ochraně státního tajemství.
 Bezpečnostní informační služba v oboru své působnosti plní další úkoly, pokud tak stanoví mezinárodní smlouva, jíž je Česká republika vázána, pokud tak určí vláda České republiky.
 navrhuje vládě České republiky opatření vedoucí k upevňování bezpečnosti státu a k řešení rozhodujících otázek této bezpečnosti,
 koordinuje svou činnost s ostatními státními orgány a institucemi v oblasti bezpečnosti.
 Bezpečnostní informační služba předává
 písemně prostřednictvím ředitele zprávy z oboru své působnosti vládě České republiky, k nimž byla úkolována podle § 7 odst. 4, a zprávy, které ředitel považuje pro vládu České republiky za významné,
 příslušným státním orgánům nezbytné dílčí informace, které tyto orgány potřebují k zamezení protiústavní a protiprávní činnosti; bližší podrobnosti pro předávání informací stanoví ředitel.
 Ředitel předkládá České národní radě nejméně jednou ročně zprávu o činnosti Bezpečnostní informační služby současně s návrhem rozpočtu Bezpečnostní informační služby. Zpráva je rozdělena na část veřejnou a tajnou, přičemž veřejná část je projednávána na schůzi České národní rady a tajná část pouze ve výboru příslušném ve věcech bezpečnosti. Návrh rozpočtu se dělí na část tajnou, projednávanou na neveřejném jednání České národní rady, a přísně tajnou, projednávanou pouze ve výboru příslušném ve věcech bezpečnosti.
 Bezpečnostní


text:
informační služba neposkytuje uchovávané informace jiným subjektům, než které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, pokud tento zákon nestanoví jinak.
 Předsednictvo České národní rady jmenuje ředitele na návrh vlády České republiky a po projednání ve výboru České národní rady příslušném ve věcech bezpečnosti a odvolává ho na návrh vlády České republiky, nebo na návrh České národní rady podaný z podnětu kontrolního orgánu ( § 8) nebo v souvislosti se zprávou podle § 6 odst. 2.
 Ředitel jmenuje a odvolává náměstka.
 Ředitel je z výkonu své funkce odpovědný vládě České republiky.
 Vláda České republiky prostřednictvím svého předsedy ukládá písemně Bezpečnostní informační službě úkoly v rozsahu její působnosti.
 Vláda České republiky stanoví početní stav Bezpečnostní informační služby.
 Vnitřní organizaci Bezpečnostní informační služby upravuje statut, který na návrh ředitele schvaluje vláda České republiky.
 Kontrolu činnosti Bezpečnostní informační služby vykonává Česká národní rada, která k tomuto účelu zřizuje zvláštní kontrolní orgán (dále jen "kontrolní orgán").
 Kontrolní orgán se skládá ze sedmi členů. Členem kontrolního orgánu může být pouze poslanec České národní rady.
 Pokud zákon nestanoví jinak, vztahuje se na jednání kontrolního orgánu a na práva a povinnosti jeho členů přiměřeně zvláštní předpis. 2
 Členové kontrolního orgánu mohou vstupovat v doprovodu ředitele nebo jím pověřeného příslušníka do objektů Bezpečnostní informační služby.
 Ředitel předkládá kontrolnímu orgánu
 statut Bezpečnostní informační služby,
 návrh rozpočtu Bezpečnostní informační služby,
 písemná zadání úkolů uložených vládou České republiky podle § 7 odst. 4,
 podklady potřebné ke kontrole plnění rozpočtu Bezpečnostní informační služby,
 vnitřní předpisy, jimiž blíže upravuje
 zaměření, organizaci a početní stavy Bezpečnostní informační služby,
 vztahy nadřízenosti a podřízenosti a výkon služby,
 používání zpravodajských prostředků,
 druhy a způsob evidence osob,
 vztahy součinnosti a spolupráce s dalšími bezpečnostními složkami.
 Ředitel předkládá kontrolnímu orgánu na jeho požádání
 zprávu o činnosti Bezpečnostní informační služby podle § 6 odst. 1,
 zprávu o použití zpravodajských prostředků, a to pouze ve věcech a případech, ve kterých Bezpečnostní informační služba svou činnost již ukončila,
 souhrnnou informaci obsahující zaměření a počet případů a věcí, v nichž je Bezpečnostní informační služba činná; v informaci odliší případy a věci podle jednotlivých písmen uvedených v § 4 odst. 1.
 Kontrolní orgán není oprávněn zasahovat do personálních pravomocí vedoucích pracovníků Bezpečnostní informační služby a nahrazovat jejich řídící činnost.
 Má-li kontrolní orgán za to, že činnost Bezpečnostní informační služby nezákonně omezuje nebo poškozuje práva a svobody občanů, je oprávněn požadovat od ředitele potřebné vysvětlení.
 Každé porušení zákona příslušníky Bezpečnostní informační služby, které kontrolní orgán zjistí při své činnosti, je povinen oznámit řediteli a generálnímu prokurátorovi České republiky.
 Příslušníci, jejich povinnosti a oprávnění (§ 11-14)
 Příslušníci plní úkoly Bezpečnostní informační služby a jsou k ní ve služebním poměru.
 Příslušníci jsou povinni při plnění úkolů dbát cti, vážnosti a důstojnosti osob i své vlastní, jakož i toho, aby osobám v souvislosti s činností příslušníků nevznikla škoda nebo jiná újma zřejmě nepřiměřená charakteru služebního úkolu.
 Příslušníci jsou oprávněni v případě, pokud se domnívají, že jim nařízená činnost přesahuje působnost Bezpečnostní informační služby vymezenou ustanoveními § 4 až 6, nebo je jinak nezákonná, obrátit se na kontrolní orgán.


text:
Příslušníci podléhají pravomoci vojenských soudů a ustanovením o trestných činech vojenských.
 Trestné činy příslušníků vyšetřují vyšetřovatelé inspekce Bezpečnostní informační služby (dále jen "vyšetřovatelé"), které jmenuje a odvolává ředitel.
 Vyšetřovatelé jsou ve věcech, které vyšetřují, vázáni pouze ústavou, zákony a ostatními obecně závaznými právními předpisy a v rozsahu stanoveném trestním řádem též pokyny prokurátora.
 Příslušník je oprávněn nosit střelnou zbraň a použít ji v mezích tohoto zákona
 v případě nutné obrany, 3
 za podmínek krajní nouze, 4
 nelze-li jinak odvrátit nebezpečný útok, který ohrožuje chráněný objekt nebo uzavřený střežený prostor, po předchozí marné výzvě, aby bylo od útoku upuštěno.
 Při použití střelné zbraně je příslušník povinen dbát nutné opatrnosti, aby zejména neohrozil život jiných osob a co nejvíce šetřil život osoby, proti níž použití střelné zbraně směřuje.
 Zpravodajské prostředky a jejich použití (§ 15-24)
 V oboru své působnosti ( § 4 až 6) je Bezpečnostní informační služba oprávněna používat zpravodajských prostředků, jimiž jsou:
 osoby jednající ve prospěch Bezpečnostní informační služby,
 Bezpečnostní informační služba je povinna zabezpečit ochranu zpravodajských prostředků uvedených v odstavci 1 písm. a), c) a d) před vyzrazením, zneužitím, poškozením nebo zničením a ochranu osob uvedených v odstavci 1 písm. b) před vyzrazením nebo před způsobem újmy na cti, životě nebo zdraví.
 Pro účely tohoto zákona se zpravodajskou technikou rozumí zejména elektronické, fototechnické, chemické, fyzikálně chemické, radiotechnické, optické, mechanické a jiné technické prostředky a zařízení nebo jejich soubory, používané utajovaným způsobem při
 vyhledávání, otevírání a zkoumání dopravovaných zásilek a provádění jejich vyhodnocení za využití kriminalistických metod,
 odposlouchávání a zaznamenávání telekomunikačního a radiokomunikačního provozu,
 pořizování obrazových, zvukových nebo jiných záznamů v případě, že jsou užívány způsobem, kterým je zasahováno do práv fyzické osoby.
 Vztahy mezi Bezpečnostní informační službou a jinými orgány nebo organizacemi, vyplývající z činností uskutečňovaných podle odstavce 1, budou upraveny zvláštními dohodami.
 Zpravodajskou techniku může Bezpečností informační služba v oboru své působnosti podle § 4 až 6 použít jen na základě předchozího písemného povolení k využití zpravodajské techniky (dále jen "povolení") vydaného vrchním soudem a pouze v případech, kdy odhalování a dokumentování činnosti, pro něž má být použita, je jiným způsobem neúčinné nebo podstatně sníženo.
 Použití zpravodajské techniky smí omezit nedotknutelnost obydlí, listovní tajemství a tajemství dopravovaných zpráv jen v nezbytně nutné míře.
 Žádost o povolení se vrchnímu soudu předkládá písemně a musí obsahovat zejména
 druh zpravodajské techniky, která má být použita, místo jejího použití, navrhovanou dobu trvání jejího použití, údaje o osobě, ke které má být zpravodajská technika použita, a číslo telefonní stanice, pokud z ní má být pořizován zvukový záznam; jde-li o osobu, která je ústavním činitelem, musí být tato informace součástí žádosti,
 informaci o předchozím neúčinném nebo podstatně sníženém odhalování a dokumentování činnosti, pro niž je použití zpravodajské techniky vyžadováno,
 důvody k použití zpravodajské techniky,
 informace o jakémkoliv předchozím požadavku na použití zpravodajské techniky ve vztahu k osobě uvedené v písmenu a) včetně rozhodnutí příslušného vrchního soudu o tomto požadavku.
 Povolení vydává předseda senátu vrchního soudu.
 V povolení musí být výslovně uvedeno odůvodnění, druh zpravodajské techniky, která může být použita, místo použití, doba trvání jejího