text: i na individuální péči o člověka v roli zaměstnance. Mnoho osobních i pracovních úspěchů přeje celý tým psychologů Psychologického pracoviště.8 12 VĚZEŇSTVÍ téma téma 13 Zájem o práci ve vězeňství sice je, chybí hlavně lékaři Tomáš Olšar Robert Blanda Miroslav Bělecký Ohlédnutí dopředu Rozhodnutí prezidenta republiky o vyhlášení amnestie nastolilo před Vězeňskou službu České republiky úkoly, které náročností i rozsahem neměly srovnání s úkoly minulých let ani desetiletí. Na plnění nelehkých úkolů se podílel nejen management Vězeňské služby České republiky, služební funkcionáři a vedení organizačních jednotek, ale významnou měrou též zaměstnanci personálních útvarů. Především Vazební věznice Praha - Ruzyně, Věznice Heřmanice a Věznice Břeclav. Vězeňské služby ve většině evropských zemí nemají v současné době většinou nouzi o zájemce o práci; vleklá hospodářská krize a vysoká míra nezaměstnanosti vede k práci ve vězeňství stále více a více lidí. I přes vysokou míru rizikovosti mnoha vězeňských profesí nabízí tato práce velkou míru jistoty, perspektivu kariérního růstu, řadu sociálních benefitů a v mnoha vyspělejších zemích i nadprůměrné výdělky. I tak se ale v řadě vězeňských služeb nedostává uchazečů o některé specifické profese. Nejčastěji jsou to lékaři a další specialisté. Kromě české vězeňské služby, která se potýká s nedostatkem lékařů už určitou dobu, má podobný problém i Slovensko. Sice se nám absolventi lékařských fakult hlásí, ale často nesplňují požadavky na atestaci v některém z oborů. Pokud bychom takového uchazeče přijali, znamenalo by to, že bychom mu tuto atestaci museli zajistit, což prakticky znamená, že se bude tři až pět let pohybovat po nemocnicích a ústavech, a tedy mimo vězeňskou službu, uvedli zástupci slovenského Sboru vězeňské a justiční stráže. Atestovaných lékařů, kteří by měli zájem pracovat ve vězeňství, je málo, dodávají. Nedostatek zdravotnického personálu hlásí také Dolní Sasko. Od roku 2012 máme nedostatek také psychologů, dodávají představitelé dolnosaské vězeňské služby. Stejně je na tom i Litva, nedostává se zde lékařů a psychologů. V rumunské vězeňské službě v současné době chybí více než třetina lékařů a zdravotníků, velký nedostatek je také sociálních pracovníků, pedagogů a IT specialistů. Se zoufalým nedostatkem lékařů, zejména psychiatrů se potýká i Sasko. V současnosti nemáme zaměstnaného žádného psychiatra, dokonce ani v naší nemocnici, a jsme plně závislí na spolupráci s místními lékaři, stěžují si představitelé saské vězeňské služby. Podle nich je ale v poslední době stále větším problém najít vhodné uchazeče i pro práci v ozbrojeném sboru. Jednoznačně to souvisí s obecným demografickým vývojem v Německu, a ještě více v bývalé NDR, kde je porodnost obecně řadu let velmi nízká a společnost stárne, dodávají. Ani v Polsku není ve vězeňské službě lékařů dostatek. Ve srovnání s civilním sektorem můžeme lékařům nabídnout nižší plat a horší pracovní podmínky, stěžují si zástupci polské vězeňské služby. Navíc žádné velké sociální bonusy nabídnout nemůžeme, vlastně teď uchazečům nemůže nabídnout vůbec nic; ještě před dvěma lety lety jsme měli 50% slevu na vlaky v celé zemi, ale teď už ne, dodávají. Propouštění mělo alternativu V objektu Velké Přílepy u Prahy zabezpečovalo dozor a dohled nad vězněnými osobami, programy zacházení i celkový provoz již více než 60


text: příslušníků a zaměstnanců Vazební věznice Praha Ruzyně. Pro objekt Vyšní Lhoty se od poloviny roku 2012 prováděl výběr a přijímání zaměstnanců a příslušníků. Při rozhodnutí o nevyužití objektu byla připravena místa ve služebním a pracovním poměru pro 62 příslušníků a 27 zaměstnanců. Věznici Břeclav byl areál Poštorná předán 1. listopadu 2012 a měl sloužit jako věznice pro odsouzené muže s dohledem a dozorem. V té době bylo již přijato pět příslušníků a čtyři zaměstnanci do pracovního poměru, převážně šlo o technické profese. Pro vedení organizačních jednotek a vedení personálních útvarů se jednalo o náročný úkol, o to složitější, že organizačními změnami byl pro dotčené zaměstnance založen výpovědní důvod podle ustanovení 52 písm. c) zákoníku práce. Propuštěnému zaměstnanci je v takovém případě poskytována kompenzace ve formě odstupného, které podle právní úpravy v 67 zákoníku práce znamená, že zaměstnanci, u něhož dochází k rozvázání pracovního poměru výpovědí danou zaměstnavatelem z důvodů uvedených v 52 písm. a) až c) nebo dohodou z týchž důvodů, při skončení pracovního poměru náleží odstupné ve výši nejméně jednonásobku průměrného výdělku, jestliže jeho pracovní poměr u zaměstnavatele trval méně než 1 rok, dvojnásobku jeho průměrného výdělku, pokud jeho pracovní poměr u zaměstnavatele trval alespoň 1 rok a méně než 2 roky, anebo trojnásobku průměrného výdělku, jestliže jeho pracovní poměr u zaměstnavatele trval alespoň 2 roky. Další dopady vyplývají z ujednání v kolektivní smlouvě, podle něhož některým propouštěným zaměstnancům se přiznává nárok na další odstupné, tzv. zásluhové (za odpracovaných více než 30 let a při překročení věku 55 let). Z počtu rušených pracovních bylo dále možné dovodit, že tím by situaci bylo možné považovat za hromadné propouštění, které zaměstnancům slibuje výrazně silnější ochranu než propouštění jedinců z jiných, než organizačních důvodů. Zákonná úprava rovněž stanoví lhůty a povinnost doručení písemností, které hromadnému propouštění musí předcházet, a to jak ve vztahu k projednání s odborovou organizací, tak příslušné krajské pobočce úřadu práce (oznámení musí obsahovat sdělení o důvodech propouštění, počtu zaměstnanců a struktuře zaměstnanců, jichž se organizační opatření mají týkat, vymezení období, v jehož průběhu se bude hromadné propouštění provádět, dále pak o navržených hlediscích pro výběr propouštěných zaměstnanců a o zahájení jednání s odborovou organizací). K eliminaci výrazných sociálních dopadů souvisejících s hromadným propouštěním proto vedení Vězeňské služby ČR zároveň určilo, že dotčeným zaměstnancům musí být přednostně nabídnuta možnost uplatnění v rámci neobsazených míst sboru. Uvedený zásadní krok byl učiněn s plným vědomím, že úprava pracovněprávních vztahů s účinností od 1. ledna 2007 již institut této nabídkové povinnosti již neobsahuje. Z toho plyne, že zaměstnancům, jimž ve zmíněných objektech byla zrušena pracovní místa, vězeňská služba jinou pozici nabízet již nemusela. Přesto to udělala. Znamenalo to, že k propuštění pro nadbytečnost podle 52 písm. c) zákoníku práce s nároky na odstupné bylo možné přistoupit až k jako nevyhnutelné možnosti. Tedy k variantě stojící až na posledním místě. Určitou inspirací v tomto směru byla úprava ve směrnicích Evropských společenství, týkající se skončení pracovního poměru. V nich je pozornost věnována právě jednostrannému skončení pracovního poměru ze strany zaměstnavatele. Velice vstřícný zvolený postoj

type: other


text: reflektoval v určitém ohledu i nepříznivou situaci na trhu práce, kde podle statistických ukazatelů z počátku roku 2013 bylo v Česku na 580 tisíc nezaměstnaných; o jedno pracovní místo tak usiluje až 120 osob; jednak realitu, že v rámci vězeňské služby plánovaných pracovních míst nebyla z rozličných důvodů řada funkcí specialistů pro realizaci programů zacházení s vězněnými osobami, lékařských profesí nebo nelékařského zdravotního personálu, ale též odborníků z oblasti informačních a telekomunikačních technologií, ekonomických či administrativně správních profesí, anebo provozních povolání a dělnických profesní, obsazena. Pomoc hlavní prioritou Prioritou po vydání rozhodnutí o zakonzervování objektů Velké Přílepy, Poštorná a Vyšní Lhoty se tak stala nápomoc zaměstnancům při řešení vzniklé situace. Snaha zajistit jim uplatnění v kmenové věznici, anebo najít práci v některé z jiných organizačních jednotek. K realizaci vytyčeného cíle ředitelé a vedoucích personálních útvarů obdrželi aktualizovaný přehled neobsazených pracovních míst, jak v počtech, tak v profesní struktuře. Z přehledu bylo evidentní, že v něm uvedená data vytvářela naprosto reálný rámec a předpoklad, aby zejména příslušníci, jimž bylo z organizačních důvodů služební místo, na které byli ustanoveni, zrušeno, byli ze služebního místa odvoláni a ustanoveni na služební místo v jiném místě služebního působiště. Popřípadě, aby o takové ustanovení (v nižší služební hodnosti) služební funkcionáře požádali. Obdobně tomu bylo u pracovních míst. Naplnění uvedeného záměru se zákonitě nemohlo obejít bez individuálních jednání s příslušníky a zaměstnanci. Plnění úkolu nesmělo být záležitostí pouze personalistů, ale muselo se stát a stalo se součástí činností služebních funkcionářů a příslušných vedoucích příslušníků a zaměstnanců. Stálo se mostem mezi vytyčenou strategií vězeňské služby a každodenní prací s lidskými zdroji, vězeňským personálem, navíc u vědomí, že propouštění je jednou z nejsložitějších personálních činností. Neradi se stěhujeme Jako jedno z úskalí se ukázalo a potvrdilo, že pro většinu českých zaměstnanců je dosud charakteristická nízká ochota měnit kvůli zaměstnání místo pobytu, bydliště. V České republice je oproti zahraničí poměrně nízká mobilita pracovní síly. Sociologové dokonce uvádějí, že řada rodin žije po několik generací v okruhu dvaceti až třiceti kilometrů. Jak přitom vyplývá z průzkumů, stěhovat se za prací jsou ochotnější muži než ženy, práci v jiném městě či regionu9 14 VĚZEŇSTVÍ téma resocializace 15 snáze akceptují mladí lidé do 29 let, což koresponduje s vyšší ochotou ke stěhování u osob, které ještě nemají vlastní rodiny. Oproti tomu, se v posledních letech mění přístup k dojíždění do zaměstnání. Způsobil to právě nezanedbatelný úbytek pracovních míst. Lidé si proto postupně zvykají na to, že se musejí více přizpůsobovat, aby měli možnost pracovního uplatnění. Jakkoliv vstřícná a sociální nabídková možnost byla zaměstnancům vězeňské služby dána, tak musela vnímat a vzít v úvahu fakta, že ačkoliv cestování za prací je poměrně rozšířeným jevem, ve stěhování za novou pracovní příležitostí, novým zaměstnáním jsou stereotypy našich občanů poměrně značné. Není přitom ale nezajímavé, že poznatky z realizace organizačních změn a opatření ze strany Vězeňské služby České republiky ukázaly, že z hlediska úkolů a perspektiv, se i zde situace začíná pozvolna měnit. Shora charakterizovaným postupem byly navíc získány mnohé, i z hlediska potřeb ohlédnutí dopředu, důležité


text: poznatky a zkušenosti. Včetně zkušenosti, že využitím nabídkové možnosti i složité organizační změny lze postavit na zásadách spravedlnosti a šetrnosti vůči zaměstnancům. Další instrumenty Od samého počátku rozhodnutí o organizačních změnách bylo zřejmé, že hledání alternativ k propouštění musí být souhrnem vzájemně propojených opatření a kroků. Byla proto akceptována úvaha, že u pracovního poměru sjednaného na dobu určitou oba účastníci při uzavírání pracovní smlouvy jsou v podstatě srozuměni s tím, že pracovní poměr může trvat pouze po smluvně vymezenou dobu. Zaměstnavatel přitom na sebe nebere žádný závazek na případné prodloužení sjednané doby. Současně bylo vyhodnoceno, že výhodou tohoto způsobu řešení nadbytečnosti je, že náklady vynaložené na vzdělání, odbornost a profesionální růst jsou mnohem nižší než u dlouhodobě trvajícího pracovního poměru. Za tím účelem obdrželi ředitelé a vedoucí personálních oddělení dotčených věznic přehled o zaměstnancích, kterým v krátkém časovém horizontu končí zkušební doba či mají pracovní poměr sjednaný na dobu určitou, s datem konce sjednané doby v prvním nebo druhém čtvrtletí Další, i když v menší míře, a jen u jednotlivců využívanou možností, byly návrhy na skončení pracovního poměru dohodou. V drtivé většině se jednalo o zaměstnance, kteří již v minulosti o skončení pracovního poměru z důvodu věku a pobírání starobního důchodu uvažovali, anebo o jednotlivé zaměstnance, kteří již předtím byli rozhodnuti pracovní poměr, třeba i ze zdravotních důvodů, v nejbližší době stejně rozvázat. Obdobně, sice vždy v souladu se zákonnou úpravou, avšak s individuálním přístupem, musela být řešena situace i organizačními změnami dotčených příslušníků Vězeňské služby České republiky. V případě, že se v rámci dané organizační jednotky Vězeňské služby ČR ruší jen některá ze stejných služebních míst, služební funkcionář uváží, komu konkrétně bude služební místo zrušeno. Bere přitom do úvahy celou řadu okolností, týkajících se konkrétního příslušníka: kvalitu výkonu služby, dobu praxe, možnost jiného služebního zařazení, osobní a rodinné dopady převedení, omezení při výkonu služby a podobně. Role příslušných personálních útvarů v souvislosti se zákonem o služebním poměru příslušníků bezpečnostních sborů spočívala v umožnění dotčeným příslušníkům využívat informací z personálních evidencí, dat v databázi ministerstva vnitra nebo statistik a přehledů vydávaných odborem personálním. Dařilo se umožnit jim, pokud v rámci organizační jednotky nebylo jiné volné služební místo, pátrat po něm v rámci celé VS ČR, případně v rámci jiného bezpečnostního sboru. Nicméně snahou bylo neřešit situaci tak, aby byl některý dozorce nebo strážný v rámci řešení situace převeden přechodně do záloh kde by měl nárok na služební příjem ve výši odpovídající 80 % průměrného služebního příjmu. Jelikož doba setrvání příslušníka v záloze pro přechodně nezařazené není časově omezena, vytrácí se tím z přijímaných opatření podstatná a důležitá hlediska hospodárnosti a efektivnosti. Navíc do zálohy pro přechodně nezařazené lze poslat jen příslušníka ve služebním poměru na dobu neurčitou, jehož služební místo bylo v důsledku organizačních změn zrušeno. Pozitivní výsledky Splnění základního úkolu, tedy vyhnout se pokud možno propouštění pro nadbytečnost, se podařilo dosáhnout vedení Vězeňské služby ČR spolu vedením personálního oddělení Vazební věznice Praha - Ruzyně a Věznice Břeclav. Zde se podařilo vyřešit vše tak, že nemusela být dána ani jediná


text: výpověď pro nadbytečnost. Především vedení Vazební věznice Praha - Ruzyně dokázalo promyšleně a cíleně operovat s možností ukončit pracovní poměry jiným způsobem, v souladu s možnostmi danými 48 zákoníku práce, včetně skončení pracovního poměru sjednanou dohodou nebo uplynutím sjednané doby nebo zrušením ve zkušební době. Tyto změny byly realizovány ve dvou etapách, k datu 31. ledna a k 28. únoru Vnitřní restrukturalizací, organizačními a personálními změnami bylo v této souvislosti na volná pracovní místa ve vazební věznici převedeno pět zaměstnanců, v jiné organizační jednotce nalezlo práci a uplatnění dalších pět zaměstnanců; další pracovní poměry skončily uplynutím sjednané doby určité nebo dohodou. Také management Věznice Heřmanice, i s ohledem na značný počet zrušených míst příslušníků a zaměstnanců a situaci na trhu práce v regionu, úkol úspěšně zvládl. Nebylo se však možno vyhnout tomu, že s několika zaměstnanci bylo zapotřebí rozvázat pracovní poměr výpovědí podle 52 písm. c) s výplatou odstupného. Jelikož šlo zpravidla o zaměstnance s dobou trvání pracovního poměru méně než rok, neznamenalo odstupné neúměrnou zátěž na rozpočtové prostředky. Z konkrétních příkladů naplnění ideje nabídkové povinnosti lze uvést, převod jedné zaměstnankyně objektu Vyšní Lhoty na volné pracovní místo na oddělení personálním, převod zaměstnankyně na pracovní místo ve Věznici Heřmanice na místo finanční účetní nebo převod zaměstnance ze zrušeného místa šéfkuchaře do věznice až na západ Čech, a to na místo kuchař - specialista ve Věznici Plzeň. Z odvolaných příslušníků jich bylo nejvíce nově ustanoveno na služební místa ve Věznici Heřmanice, Vazební věznici Ostrava, Vazební věznici Praha - Pankrác nebo ve Věznici Mírov. Uvedeným principiálním přístupem, začleněním silnější ochrany práv zaměstnanců, bylo mimo jiné naplněno i zadání ministerstva spravedlnosti. Závěrem je vhodné konstatovat, že využití zákonnou úpravou stanovených variant, na konkrétní případy přímo aplikovaná optimální varianta skončení pracovního poměru, byly správně zvolenou, účelnou a ekonomicky výhodnou cestou. Eva Koreneková Kdo má opravdu zájem pracovat, práci najde Uplatnění na trhu práce po propuštění z výkonu trestu bylo tématem schůzky Odsouzených z Věznice Nové sedlo se členy realizačního týmu zapojeného do projektu komplexního reintegračního programu pro osoby opouštějící prostředí Věznice Nové Sedlo a pracovnicí Centra podpory podnikání Praha, Ivanou Janatovou. Co je to GREPP Schůzka zaznamenala značnou odezvu u odsouzených a zájem o získání zaměstnání byl tak velký, že čas vymezený k tomuto setkání nepokryl celou šíři problematiky, a věznice proto připravuje další schůzku. Neformální otevřený rozhovor s odsouzenými potvrdil, že podstatně více odsouzených se vážně zamýšlí nad tím, kde budou hledat pracovní uplatnění, a mapují si aktuální situaci na trhu práce. Celá řada odsouzených přišla již s konstruktivními návrhy a s pracovnicí centra si vyjasňovala, jaký postup zvolit k získání trvalejšího zaměstnání po výkonu trestu. Bylo samozřejmě dost i takových vězňů, kteří přišli jen proto, aby si zjistili, kde a jak se dají získat nějaké peníze z podpor, aniž by museli pracovat. Dnes si již odsouzení nevystačí s tvrzením, že největší problém při získání práce, je záznam v trestním rejstříku. V rámci motivačního a vzdělávacího programu dostalo ve věznici 60 odsouzených šanci dle vlastního výběru prokázat manuální schopnosti při práci se dřevem


text: nebo kovem, ale i předvést celkovou připravenost pro návrat do společnosti. Centrum podnikání má pro odsouzené připraveno více než 30 pracovních míst a zaměstnavatelé, kteří v listopadu navštívili věznici, potvrdili, že jsou zcela otevření všem, a těm, kteří chtějí pracovat, umějí nabídnout zajímavé pracovní uplatnění. Již v minulosti se potvrdilo, že odsouzení, kteří měli skutečnou snahu začlenit se do společnosti, tento úkol s pomocí centra podnikání zvládli. Praxe, ale potvrzuje, že ne všichni odsouzení myslí své plány pustit se po odchodu z výkonu trestu do práce, vážně. Pro některé odsouzené je práce opravdu až poslední zoufalý pokus, jak získat finanční prostředky, říká Ivana Janatová z centra podnikání. Ve Věznici Nové Sedlo se již po deváté uskuteční od 5. března do 16. dubna standardizovaný výchovně vzdělávací program pro pachatele odsouzené za trestné činy násilí na dětech z dozorových věznic VS ČR. Tento program se označuje podle anglického vzoru zkratkou GREPP. Cílem programu je penitenciární působení na pachatele sexuálního zneužívání a násilí na dětech do 18 let. Eva Koreneková Informuje o důsledcích a dopadech trestné činnosti, spouštěcích mechanismech a zdrojích trestné činnosti, minimalizaci recidivy a možnostech řešení situace nabídkou postupů, které si sám odsouzený zvolí a bude podle nich postupovat. Program je koncipován jako výchovně vzdělávací, který respektuje široké spektrum cílové skupiny, neklade si za cíl terapeutickou změnu osobnosti, ale poznání a uvědomení si konkrétního důsledku trestné činnosti. Vězeňská služba usiluje o motivaci odsouzených řešit problémy ve vztahu k závažné trestné činnosti. Vytvoření si adekvátního náhledu na trestnou činnost, identifikaci toho, co lze změnit, nalezení primárního spouštěče pro páchání trestné činnosti na dětech a hledání odpovědi na otázky co dál, tj. reintegrace do společnosti. Bez snahy o dosažení tohoto základního předpokladu nelze jakékoliv další terapeutické zacházení považovat za efektivní. Od roku 2009 se těchto šestitýdenních běhů zúčastnilo cca 90 odsouzených, kteří byli vybráni kmenovými věznicemi. Realizaci vlastního programu pak ve věznici zajišťuje tým nejzkušenějších pracovníků ve složení psycholog, vychovatel-terapeut, speciální pedagog, sociální pracovník, pedagog volného času. Šestihodinová přímá práce s odsouzenými vychází ze základu komunitního systému a skupinových i individuálních metod práce. Program dokládá, že ve věznicích lze efektivně a cíleně pracovat se závažnou trestnou činností, lze dosledovat působnost a zpětnou vazbu na odsouzené a její návaznost na další cílené zacházení. Informace jsou pak využitelné i pro hodnocení odsouzeného u soudu. Tento aspekt je důležitý i pro zvýšení prestiže vězeňské služby z hlediska naplnění významu VS v rámci požadavků společnosti.10 16 VĚZEŇSTVÍ resocializace resocializace 17 Petra Bělíková Jak funguje výstupní oddělení Výstupní oddělení bylo ve Věznici Kynšperk nad Ohří zřízeno v roce Tehdy mělo kapacitu šest mít. O osm let později kapacita vzrostla na současných jedenáct. Oddělení bylo zřízeno pro vězněné osoby, které se v rámci důležité fáze před očekávaným skončením výkonu trestu potřebují intenzivněji připravovat pro život na svobodě. Na programu zacházení se aktivně podílí tým odborných pracovníků složený z vychovatele, sociálního pracovníka, psychologa a speciálního pedagoga. Speciální pedagog řeší spolu s odsouzenými jejich aktuální problémy v oblasti občanských i pracovně právních vztahů, které je čekají po propuštění z výkonu trestu.


text: Motivuje odsouzené k samostatnému rozhodování a k aktivnímu řešení problémů souvisejících s přechodem do občanského života. Zabezpečuje speciálně výchovný program Zastav se, zamysli se, změň se. Poskytuje odsouzeným pedagogické poradenství. Do výstupního oddělení jsou zařazováni zpravidla odsouzení s trestem delším než tři roky, a to šest měsíců před plánovaným výstupem z výkonu trestu, případně pokud je u nich předpoklad podmíněného propuštění. Výběr odsouzených je také podmíněn jejich motivací a snahou na sobě před výstupem z výkonu trestu pracovat. Oddělení je proto vybaveno jinak než na běžném oddílu a specifická je i jeho činnost. Přestože je finanční situace současného vězeňství kritická, snažíme se pro naše svěřence dělat maximum, abychom zvýšili šance na jejich úspěšnou resocializaci, říká vychovatel Jindřich Kováč. Naším zájmem je eliminovat nejrůznější bariéry a přispět k navázání prvního kontaktu čerstvě propuštěného vězně s úřady, které by mu vstup do civilního života usnadnily, vysvětluje vychovatel Kováč. Pochopitelně si neděláme iluze, že zařazení odsouzeného na výstupní oddělení automaticky zaručuje jeho nekriminální budoucnost. Ovšem i kdyby se náš upřímný zájem proměnil ve skutečnost u jediného propuštěného vězně, stálo by to za to, dodává. Příprava na život Snahou týmu je připravit odsouzené na plynulý přechod do civilního života. Prioritou zůstává, stejně jako u ostatních odsouzených, pracovní zařazení. Práce má nejen ekonomické aspekty, ale i psychologické a sociální. Je důležitá pro uchování, případně získání a prohlubování pracovních návyků. Odsouzení, kteří nejsou z nějakého důvodu pracovně zařazeni, se podílejí na činnostech zabezpečujících chod věznice, vykonávají úklidové práce v areálu věznice, věnují se zahradnickým pracím nebo úklidu a zvelebování oddílu. Jedním ze specifik oddělení je větší rozsah akcí pořádaných mimo věznici. V rámci přípravy na bezproblémový přechod do civilního života navštěvují odsouzení nejrůznější instituce, na něž se po výstupu můžou obrátit o pomoc při zajištění ubytování nebo s nimiž se setkají při získávání zaměstnání. Standardní jsou již návštěvy úřadů práce, PMS, K-Centra nebo Armády spásy v Karlových Varech. Pro mnohé z nich je taková návštěva prvním opuštěním věznice po dlouhých letech. Cílem těchto aktivit je seznámit budoucí svobodné občany s různými formami možné pomoci ze strany institucí k tomu určených. Odsouzení mohli navštívit například sociální odbor úřadu práce v Sokolově, kde hovořili se sociálním kurátorem. Dozvěděli se, jaké podmínky a kroky jsou třeba k tomu, aby získali jednorázový finanční příspěvek po propuštění. Byly jim podrobně objasněny možnosti rekvalifikačních kurzů, které by pro mnohé z nich mohly představovat možnost uplatnění na trhu práce. Být zaměstnán je bezesporu jedním z nejdůležitějších předpokladů pro co nejsnazší začlenění do společnosti. Mnoho odsouzených dostaly do výkonu trestu problémy s drogovou nebo alkoholovou závislostí, ať již přímo (výroba nebo distribuce drog), nebo nepřímo (např. krádeže za účelem obstarání si prostředků na nákup drog, jízda pod vlivem alkoholu apod.). Azylové domy Pomoci jim může i návštěva K-centra v Karlových Varech, kde jsou seznamováni s programy, které jim mohou poskytnout psychologickou podporu, tolik potřebnou pro každého, kdo se po létech vynucené abstinence ve výkonu trestu ocitne na svobodě se všemi jeho stresovými faktory. Pro odsouzené bez domova může být nápomocná návštěva azylového domu v


text: Karlových Varech, který provozuje Armáda spásy. Ten poskytuje přístřeší pro dvacet osob ve čtyřech pokojích, vybavených dřevěnými palandami nebo válendami. Součástí vybavení je také kuchyňka s vařičem a mikrovlnnou troubou. Stravování zajišťuje soukromá firma, která poskytuje služby v gastronomii za oběd zaplatí strávník 30,- Kč. Nedílnou součástí služeb poskytovaných azylovým domem v Karlových Varech je také poradenská činnost sociálních pracovníků, přičemž jeden z nich je vždy přítomen i v nočních hodinách. Složit hlavu může tedy kdokoliv, přijít v kteroukoliv denní či noční hodinu, podmínkami přijetí jsou ovšem střízlivý stav a dodržování stanoveného řádu. Tamější pracovníci jsou klientům nápomocni při hledání zaměstnání, pomohou také při jednáních, která zajistí realizovatelný splátkový kalendář při splácení dluhů. Při jedné z návštěv se odsouzení setkali s obyvatelem azylového domu v Karlových Varech právě po výstupu z výkonu trestu z kynšperské věznice. Rodina pomůže U odsouzených z výstupního oddělení je ve větší míře navrhován institut přerušení výkonu trestu ke zmírnění neblahých důsledků věznění s cílem udržet a rozvíjet pozitivní sociální vazby se svými blízkými. Soudržnost rodiny a její podpora v náročné životní situaci je významná nejen v průběhu výkonu trestu, ale i v období, kdy se jedinec začleňuje zpět do občanské společnosti. Odsouzení jsou v průběhu pobytu na výstupním oddělení motivováni k co nejsamostatnějšímu zabezpečení svých základních potřeb prostřednictvím rozvoje sebeobslužných aktivit. Jedná se o činnosti, které připomínají život mimo věznici. Při těchto aktivitách se odsouzení učí připravovat jednoduchá jídla, vyžívají možnost praní, žehlení, opravu oděvů apod. K těmto účelům mají vězni k dispozici vybavenou kuchyňku, prádelnu se sušárnou, žehličku a šicí potřeby. Za zmínku stojí i další speciálně výchovné aktivity, které jsou na výstupním oddělení realizovány. Patří mezi ně výcvikový program pod vedením sociální pracovnice, jejímž cílem je nejen teoreticky, ale i prakticky připravit odsouzené na přechod do civilního života. Součástí tohoto programu je nácvik vyplňování nejrůznějších tiskopisů a žádostí. Neméně důležitou součástí programu zacházení jsou i zájmové aktivity, které mají za cíl rozvíjet schopnosti a dovednosti v oblasti trávení volného času tak, aby je tito jedinci byli schopni realizovat i po výkonu trestu v civilním životě a přinášeli jim pozitivní užitek a přínos v jejich rozvoji. Patří mezi ně především nejrůznější sportovní aktivity jak individuální, tak skupinové, které rozvíjí duševní a fyzické zdraví, snižují napětí a agresivitu a jedince učí dodržovat určitá pravidla, které jsou ve sportu jasně daná. Rozšířenou aktivitou je také Kroužek vaření a stolování, Klub náročného diváka a nejrůznější společenské hry. Pokud to roční období umožňuje, je zájem také o tzv. táborová odpoledne, kam patří opékání vuřtů a hra na kytaru, která u nich navozují pocit svobody a relaxace. Psycholog zabezpečuje sociálně psychologický výcvik Psychologie pro život, jehož cílem je rozšíření repertoáru chování odsouzených, rozvoj schopnosti zralého reagování a pomoci sám sobě i druhému, nácvik řešení konfliktů apod. Vychovatel zajišťuje zejména organizaci samoobslužných aktivit, tj. základů vaření, stolování, praní a žehlení, vede odsouzené k estetizaci ubytovacích prostor, kulturní místnosti a kuchyňky. Zabezpečuje denní chod oddělení. Připravuje a realizuje extramurální aktivity programu zacházení. Speciální pedagog, psycholog a vychovatel zajišťují přípravu a realizaci


text: komunitního setkávání. Sociální pracovnice seznamuje odsouzené se změnami ve společnosti za dobu jejich pobytu ve VTOS, v rámci praktických cvičení s nimi nacvičuje vyplňování žádostí o zaměstnání, občanský průkaz, pas apod. Spolupracuje s neziskovými organizacemi na umístění bezproblémových odsouzených do domů na půl cesty, azylových domů apod. Vede speciálně výchovnou aktivitu se sociálně právním zaměřením výcvikový program pro nezaměstnané. Spolupodílí se s ostatními specialisty na příznivém klimatu v komunitních setkáních. Kynšperk nad Ohří11 18 VĚZEŇSTVÍ vězeňská služba vězeňská služba 19 Desetiletí oddělení pro matky s dětmi Eva Hodná Když se v roce 2000 rozhodovalo o zřízení nové věznice pro odsouzené ženy ve Světlé nad Sázavou, bylo do jejího konceptu programově zahrnuto i specializované oddělení pro výkon trestu matek s dětmi. Samo specializované oddělení pak bylo otevřeno Jeho celková kapacita je 15 odsouzených matek a 20 dětí. Jedná se o první, jediné a nejmodernější oddělení otevřené ve vězeňství ČR, ve kterém je matce umožněno pečovat při výkonu trestu o své nezletilé dítě. Za 10 let fungování tohoto oddělení jím prošlo bezmála 120 odsouzených matek a 130 dětí. Kritéria pro výběr odsouzených žen matek jsou velmi přísná a náročná. Vhodné adeptky vybírá odborná komise ve složení vedoucí oddělení výkonu trestu a vazby, psycholog, sociální pracovnice, speciální pedagog a lékař věznice. Na základě jejich doporučení pak ředitelka věznice vydá rozhodnutí, kterým odsouzené povoluje mít u sebe ve výkonu testu své dítě. Na specializovaném oddělení jsou umístěny odsouzené, zařazené k výkonu trestu do věznice s dohledem, dozorem, ostrahou a jejich děti, zpravidla ve věku od jednoho do tří let věku, výjimečně v zájmu zachování sourozeneckých vazeb do dovršení pěti let věku. Stanovení věku tří let dítěte je dáno rozvojem jeho osobnosti. Tříleté děti si podle dětských psychologů neuvědomují okolní prostředí, v němž se se svou matkou nacházejí. Naopak matky jsou si dobře vědomy částečného omezení pohybu dětí, což jim není lhostejné, a proto se snaží každodenní činností jim tento handicap vynahradit. Matka, které bylo povoleno pobývat se svým dítětem v oddělení, pak o ně musí celodenně pečovat. Musí dbát o jeho zdraví a o jeho tělesný, citový, rozumový a mravní vývoj. Připravuje mu stravu, stará se o jeho hygienu, pere, žehlí, uklízí. Chodí s dítětem na vycházky, hraje si s ním nebo ho podporuje ve výtvarných, hudebních a sportovních aktivitách. Veškeré potřeby pro dítě zajišťuje z vlastních prostředků, zejména stravu, ošacení, hygienické potřeby, včetně plen, ale také lůžkoviny, hračky nebo kočárek. Každá matka má k dispozici samostatnou ložnici, která je vybavena postelí pro dítě, přebalovacím stolem, skříní na dětské prádlo a kosmetiku, ohrádkou, umyvadlem, lůžkem pro matku, skříňkou k uložení osobních věcí matky, stolkem a židlemi. Na oddělení je matkám dovoleno nosit vhodný vlastní oděv a obuv podle svého uvážení. Výměna civilního ošacení se uskutečňuje zasíláním poštou nebo při návštěvách. Na ubytovně jsou vytvořeny podmínky pro praní vlastního prádla a oděvu matek i dětí, ale i vězeňského osobního prádla. Režim dne Denní režim na oddělení začíná v 7.00 hodin a odehrává se dle časového rozvrhu dne. Obsahuje ranní hygienu, přípravu snídaně, úklid, dopolední program,


text: přípravu stravy a společný oběd matek a dětí, spánek dětí, vycházky, odpolední program, pracovní povinnosti vyplývající z péče o dítě, večeři, večerní hygienu a noční klid. Zdravotní péče je zajištěna pediatrem, zdravotní stav dětí je pravidelně sledován dětskou sestrou. Finanční prostředky, zaslané odsouzené do věznice jako sociální dávka pro dítě nebo výživné, lze použít pouze k uspokojení potřeb dítěte. Nákupy se provádějí zpravidla dvakrát týdně v určený den ve vězeňské kantýně formou bezhotovostní platby. Nejvyšší částka, za kterou může odsouzená nakoupit pro svou osobní potřebu, činí tisíc korun týdně. Finanční prostředky určené k uspokojování potřeb dítěte nelze užít k jiným účelům. Odsouzená má právo přijímat návštěvy blízkých osob na dobu celkem 3 hodiny jednou měsíčně. Na návštěvu mohou přijet čtyři osoby včetně nezletilých dětí. Odsouzená má právo dvakrát ročně, zpravidla u příležitosti narozenin a vánočních svátků, přijmout balíček s potravinami a věci osobní potřeby do hmotnosti pěti kilogramů. Počet balíčků obsahujících oděvy, prádlo a potřeby k realizaci programu zacházení, pro vzdělávání nebo zájmovou činnost omezen není. Programy zacházení Obsah a forma zacházení s odsouzenými matkami vychází z potřeb dítěte a přihlíží k psychickým a fyziologickým zvláštnostem matek i dětí. Program výchovy a vzdělávání je zaměřen na všestranný rozvoj osobnosti dítěte a soustředí se na zachování citových vazeb mezi matkou a dítětem. Cílem programu na SpO je pro každou matku zvládnutí péče o dítě a formování jeho osobnosti. Program na SpO připravují odborní zaměstnanci VS s ohledem na zajištění potřeb dětí. Oddělení je vybaveno rehabilitačními a didaktickými pomůckami, hračkami pro děti, pro letní dny dvěma bazény. Dětské výchovné aktivity se konají v kulturní místnosti či ve vycházkovém dvoře. Práce s dětmi má charakter skupinový i individuální a je přizpůsobena věku dětí. Pokud odsouzené matky dobře zvládají stanovený program zacházení týkající se celodenní péče o dítě, mají možnost navštěvovat i zájmové či vzdělávací aktivity, (arteterapie, vyšívání, pletení, aranžování, výtvarná výchova, sportovní aktivity, zahradnický kroužek, keramický kroužek, anglický jazyk, německý jazyk, práce na PC), které se konají rovněž pod odborným vedením zaměstnanců vězeňské služby. Vedle programu zacházení se stanoví rámcový program výchovy a vzdělávání dítěte, který respektuje individuální vývoj a zvláštní potřeby jednotlivých dětí. Cílem je všestranný a harmonický rozvoj osobnosti dítěte. V kroužku cvičení matek s dětmi se děti učí zvládnout základní pohybové dovednosti házet a chytat míč, zvládat překážky, užívat různá náčiní, pohybovat se ve skupině dětí, na sněhu a ledu, ve vodě, v písku apod. Kroužek výtvarné činnosti je zaměřen na zvládání jemné motoriky, koordinaci ruky a oka a zvládnutí jednoduchých pracovních úkonů. Děti si rozvíjejí zručnost skládáním různých tvarů z papíru, modelováním z plastelíny či kreslením. Další zájmová aktivita je zaměřena na rozvoj řečových schopností a jazykových dovedností. Práce s dětmi má individuální i skupinový charakter a vychází z dosažené vývojové úrovně dítěte. Obsahem programu je i uspokojování veškerých potřeb dítěte, biologických a psychosociálních zajištění výživy, vytváření hygienických návyků, naplňování potřeby pocitu bezpečí a jistoty, rozvoj psychomotoriky a sociálního chování, vnímání, emocí, řeči a myšlení. Dětská sestra ve spolupráci s pediatrem a speciálním pedagogem vede v pravidelných intervalech jednou


text: za tři měsíce zápisy o vývoji a chování dítěte.12 20 VĚZEŇSTVÍ vězeňská služba vězeňská služba 21 Mimo věznici V souvislosti s péčí o děti a v zájmu jejich potřeb jsou organizovány akce mimo věznici, spojené s aktivním pohybem a hrou, rozvíjením vnímání a pozorování. V rámci těchto akcí chodí odsouzené s doprovodem vychovatele na procházky do města a jeho okolí. Velmi oblíbené jsou procházky na vlakové nádraží, do zámeckého parku s velkým množstvím různých dřevin, zvěře a ptactva, do přírody s následným opékáním špekáčků, na pouť, v zimě sáňkovat a bobovat. Opakovaně se pro děti organizovaly výlety do ZOO v Praze, Dvoře Králové, Jihlavě nebo Brně, matky s dětmi navštívily Muzeum loutek v Chrudimi, obří akvárium v Hradci Králové nebo Výstavu hraček v Kamenici nad Lipou. Plavba po Labi parníkem byla zase součástí výletu do Poděbrad. Na oddělení se pravidelně konají mikulášské a vánoční besídky, peče se vánoční cukroví, zdobí se perníčky a vánoční stromeček, pořádají se karnevaly apod. Kolektivně se oslavují narozeniny a svátky přítomných dětí. Za dětmi přijelo několik uměleckých souborů s loutko-hereckými pohádkami nebo Václav Žilka s Veselým pískáním. Řadu vystoupení pro děti uspořádaly odsouzené ženy ze standardních oddělení věznice. Přijela i Dáda U příležitosti oslav 10. výročí založení specializovaného oddělení přijela dětem zahrát a zazpívat Dáda Patrasová. Matky mohly před vánočními svátky vzít své ratolesti do městského kina na velkou kouzelnickou estrádu. A to není zdaleka vše, výčet by mohl dál pokračovat. Některé děti mohou v zájmu zachování citových vazeb během Vánoc, letních prázdnin nebo dovolených trávit i 14 dní u rodin se svými sourozenci. Za deset let fungování oddělení jím prošlo bezmála 120 odsouzených žen, z nichž se do výkonu trestu vrátily pouze dvě. To, že jich recidivuje tak malé procento, lze přisoudit právě tomu pevnému citovému poutu, které si matka k dítěti ve vězení vytvoří. Ženy samy přiznávají, že nepřetržitá péče o dítě je velmi náročná a takto svědomitě by se na svobodě o vlastní děti nikdy nestaraly. Svůj pobyt ve vězení, ačkoliv se nejedná o nic pozitivního, hodnotí ve vztahu ke svému dítěti jako rozhodně prospěšný a poučný. Z obavy, že by jednou dítě mohlo skončit v ústavní péči, si v budoucnu další nezákonné jednání raději odpustí. Některé ženy nepřerušují kontakt s věznicí ani po propuštění z výkonu trestu. Písemně děkují za pomoc při výkonu trestu a chlubí se, když se jim na svobodě dobře daří. Je pro nás velkou odměnou, když se z dopisu dozvíme, že žena žije spořádaně, znovu se provdá a řádně se stará o děti. Naštěstí se většina z nich měla kam vrátit a jejich rodiny jim se začleněním do společnosti pomáhají. Protože se na specializované oddělení umisťují odsouzené matky s krátkými tresty, vztahovala se amnestie prezidenta na sedm žen. V současnosti zde pobývají čtyři matky se čtyřmi dětmi. Otázkou je, za jak dlouho se oddělení matek zase naplní a obnoví se ten dětskou energií přesycený každodenní ruch. Co se děje v brněnském Ústavu pro výkon Dana Krejčířová zabezpečovací detence Podle zahraničních vzorů vznikla zabezpečovací detence v ČR jako


text: nový typ trestněprávního ochranného opatření určeného pro pachatele závažné trestné činnosti, u nichž byla zjištěna psychická porucha a ochranná léčba by dostatečně nezajistila ochranu společnosti, nebo pro pacienty ve výkonu ochranného léčení, kteří soustavně maří jeho výkon, a ten se tak stává nevykonatelným. Zákon č. 129/2008 Sb. o zabezpečovací detenci nabyl účinnosti dnem a ke stejnému datu zahájil provoz první detenční ústav v České republice, zřízený v prostorách bývalého rehabilitačního oddělení vězeňské nemocnice v areálu Vazební věznice v Brně. Historicky první chovanec detenčního ústavu pak nastoupil výkon zabezpečovací detence dne Výkon zabezpečovací detence v mnohém připomíná výkon ústavního ochranného léčení s tím rozdílem, že u většiny chovanců detenčního ústavu se nepředpokládá, že by (vzhledem k závažnosti psychické poruchy) byli schopni pobytu na svobodě. I proto jsou programy chovanců vypracovávány tak, aby především zajišťovaly smysluplné a efektivní využití dne, jakož i volného času chovanců. Cílem je zmírnění napětí a stresu za současného pozitivního působení na jejich psychiku a chování. Pokud jde o práci odborných zaměstnanců ústavu s chovanci, je třeba konstatovat, že kromě běžných činností v rámci bezproblémového chodu ústavu se tato soustřeďuje zejména do oblasti aktivit programu zacházení, které jsou následující: sebeobslužné aktivity, práce na zahradě, práce v dílně, sportovní aktivity, vzdělávací aktivity (trivium), kroužek vaření, videoklub, volnočasové aktivity, arteterapie, logopedie a speciální literární kroužek. Základem je trivium Rozložení aktivit v jednotlivých týdenních cyklech je plánováno rovnoměrně s přihlédnutím k aktuálnímu ročnímu období, personálnímu obsazení a v neposlední řadě k aktuálnímu psychickému stavu chovanců. Nejoblíbenější jsou sportovní aktivity, práce na zahradě a v dílně, kroužek vaření. Vzrůstající zájem je zaznamenán o vzdělávací aktivitu trivium, kde jsou chovanci populární formou vedeni k utváření a rozšiřování základních znalostí, vědomostí a přehledu o světě kolem nás. Setrvalou úroveň zájmu mají i další aktivity, jako je videoklub a volnočasové aktivity (poslech hudby, společenské hry a sledování TV). Na určitou skupinu chovanců je zaměřena arteterapie, logopedie či speciální literární kroužek v Braillově písmu pro nevidomou chovanku. Nedílnou součástí jsou i aktivity sebeobslužné, kam patří i nákupy v kantýně, které jsou v případě dostatku finančních prostředků chovanci bohatě využívány. Při práci na zahradě se chovanci starají o sazenice zeleniny, ovoce i květiny. Řada z nich takovouto činnost poznala poprvé a se zájmem ji vykonávají. Daří se tak kromě jiného vytvářet vzorce jednání a chování při společné práci a rozvíjet jejich vztah k přírodě a k ochraně životního prostředí. Sportovní soutěže V letních měsících roku 2012 se konala sportovní soutěž chovanců, které se zúčastnilo celkem 14 soutěžících. Soutěžilo se v osmi dílčích disciplínách - střelba florbalovou holí na bránu, hod basketbalovým míčem na koš, běh s míčkem na pálce, střelba fotbalovým míčem na branku, hod tenisovým míčkem do kbelíku, shazování kuželů míčkem, kliky a sedy lehy. Akce proběhla za příznivého počasí, odezva ze strany chovanců i zaměstnanců VS ČR byla pozitivní. Téhož roku si v předvánočním čase chovanci pod vedením vychovatelů připravili již tradiční vánoční besídku s programem. Vlastní besídce předcházela pečlivá příprava spočívající v několika nácvicích dohodnutého programu, zhotovení rekvizit ke scénkám v rámci arteterapie, výroba


text: výzdoby i vánočních přání. Chovanci nacvičili program koledy, vánoční scénky, hudební čísla s tancem a kytarovým doprovodem, různé básničky a pod vedením odborných pracovníků připravili občerstvení. V rámci této akce si chovanci uvědomili význam udržování tradic Vánoc. Početní stav chovanců a jejich vývoj Celkový stav ke dni byl 30 chovanců (28 mužů a 2 ženy). Celkem 3 chovanci byli již přemístěni do ÚpVZD Opava a třem chovancům byla zabezpečovací detence změněna na ústavní ochranné léčení. Nárůst počtu chovanců je pozvolně vzrůstající a trvalý - připomíná geometrickou řadu, jak ukazuje následující graf.13 22 VĚZEŇSTVÍ věznice ČR věznice ČR 23 směrování na konkrétní zaměstnání po propuštění. Je předpokládáno nastavení systému výběru a práce s odsouzenými, kteří by postupně v průběhu dvou let měli zájem vstoupit do programu zaměstnanosti, tj. absolvovat úvodní pohovor, vstupní diagnostiku, poradenství, technickou výuku, praktické školení, eventuálně rekvalifikaci a následně projednat možnost nástupu do konkrétního zaměstnání po propuštění. Zdejší výstupní oddělení má v současné době kapacitu 25 míst. Velký důraz je zde kladen na individuální práci. Cílem je, aby přechod do civilního života byl pro odsouzené co nejméně problematický. Na tomto oddíle jsou realizovány převážně aktivity na základě kognitivně behaviorální terapie, což zaručuje i méně přizpůsobivým odsouzeným nácvik sociálních dovedností, kterými v minulosti nedisponovali. procesu ve věznici, který dává větší možnosti odsouzeným chovat se po propuštění na svobodu prosociálně, uzavírá vychovatel Václav Hoďák. Pro mě jako pro psychologa je práce ve věznici neocenitelnou zkušeností. Je se zde možné setkat s širokou škálou i těch nejextrémnějších forem behaviorálních abnormit a osobnostní psychopatologie, líčí své zkušenosti z vězeňské práce Petr Novák. Kromě dennodenní diagnostiky je ve věznici velký prostor pro individuální i skupinovou psychoterapeutickou práci, včetně velmi zajímavé práce na dosud nerozvinutých a nevyužitých osobnostních dispozicích a paradoxně bohatém kladném potenciálu lidí, kteří zatím světu ukázali jen svou špatnou stránku. pro samostatnější způsob života po výkonu trestu. Také psycholog Novák se s přístupem nového ředitele věznice spokojen. Cítím velkou podporu a respekt ke své práci. Ze strnulé věznice zaměřené pouze na represi se začíná rodit dynamicky se rozvíjející, cílevědomě a chytře koncipovaná moderní instituce, říká. Velký důraz je ze strany vedení kladen na profesionální a odbornou práci přesně vyprofilovanou na specifické potřeby každého jednotlivého odsouzeného člověka, který vykonává trest odnětí svobody. Daří se nám odklon od unifikovaného denního stereotypu a v týmové spolupráci s ostatními specialisty snáze tvoříme smysluplnou náplň programu zacházení, dodává. Terapie místo represe Věznice Jiřice je profilována jako věznice s ostrahou s oddělením pro výkon trestu s dozorem. Výkon trestu je realizován pouze pro dospělé muže. Celková kapacita věznice je 725 míst, z toho 191 pro oddělení s dozorem. Věznice Jiřice se nachází v okrese Nymburk, nedaleko obce Jiřice. Vznikla rekonstrukcí kasárenských objektů, které sloužily jako hlavní velitelství sovětské armády. Historie Útvar Sboru nápravné výchovy Jiřice byl zřízen rozkazem ministra spravedlnosti č. 22/91 dne 1. srpna Již během roku začaly práce na zabezpečení získaných objektů a vznikla koncepce výstavby, která byla schválena vedením SNV 26. února Ta předpokládala vybudování institutu vzdělávání pro 500 posluchačů, objektů výkonu trestu odnětí


text: svobody s kapacitou 500 míst a objektů výkonu vazby s kapacitou 200 míst. V roce 1993 tehdejší ministr spravedlnosti Jiří Novák vznikající věznici navštívil a rozhodl o zastavení výstavby vzdělávacího institutu a zahájení výstavby polootevřeného oddělení s kapacitou 120 míst pro odsouzené, rekonstrukce kuchyně a vybudování plynové přípojky pro věznici. S výstavbou věznice podle takto modifikované koncepce, se začalo 1. října Během této etapy se rekonstruoval bývalý obytný dům na objekt pro výkon trestu odnětí svobody a dále kanceláře, kuchyně a vstupní vrátnice s vjezdovou branou. Tato etapa výstavby skončila v červnu 1994 a už 17. června byl zahájen provoz věznice s kapacitou 120 odsouzených ve věznici s dohledem a dozorem. Během roku 1993 se rovněž započalo s přípravou projektové dokumentace pro II. etapu výstavby.začala v červnu Nově byl zbudován vstupní objekt s vrátnicí, objekt pro příjem vazby, dílny údržby se sklady, dílny a sklady automobilní služby, čerpací stanice, dílny pro odsouzené, objekty energetického hospodářství a objekt psince. V říjnu roku 2000 byly stavební práce pozastaveny z důvodu vyhlášení konkurzního řízení na dodavatelskou firmu. I přesto, že II. etapa výstavby věznice nebyla řádně dokončena, byla věznice zprovozněna 10. července Samostatné objekty, na kterých byla zastavena práce z výše uvedených důvodů, byly dokončeny v říjnu 2001 a v současné době jsou v užívání věznice. Práce s vězni Ve věznici je realizován standardní výkon trestu, taktéž se zde nacházejí i výchovné kolektivy, ve kterých se uplatňují specifické programy zacházení pro odsouzené. Jde například o specializované oddělení pro odsouzené s poruchami chování a osobnosti. Terapeutický program si zde klade za hlavní cíl napomáhat ke změně či ovlivnění přístupu odsouzených s poruchou osobnosti směrem ke zlepšení sociálního, pracovního a vztahového fungování a současně nekriminálnímu způsobu chování ve věznici i po propuštění z výkonu trestu. Oddíl s rozšířeným programem o pastorační a psychospirituální péči pro věřící odsouzené a odsouzené hledající duchovní hodnoty. V areálu věznice působí také soukromé SOU pro vzdělávání odsouzených v oboru malíř lakýrník. Učiliště zahájilo provoz v září 2011 a jeho zřizovatelem a provozovatelem je bývalý vězeň Jan Beer. Součástí penitenciární péče ve věznici je i realizace projektu sociální a pracovní reintegrace odsouzených před propuštěním z výkonu trestu odnětí svobody. Projekt, na kterém participuje VS ČR - Věznice Jiřice s partnery projektu Polytechna Consulting, a.s.a DP WORK s.r.o. je zaměřen na cílené zvyšování odborné kvalifikace cílové skupiny odsouzených ve Věznici Jiřice a rovněž i jejich Vychovatel Václav Hoďák z výstupního oddělení pracuje ve vězeňské službě již dlouhých 34 let, a zažil tedy vězeňství v různých dobách. Jeho kolega, psycholog Petr Novák, reprezentuje naopak novou generaci zaměstnanců VS ČR a svým zatím dvouletým působením ve Věznici Jiřice vnesl do odborné práce s odsouzenými nový způsob myšlení a psychoterapeutické práce. Za doby totalitního režimu byla práce s odsouzenými směřována spíše na represi. Ve velké míře se dbalo na dodržování kázně a pořádku a pracovní výchovu, vzpomíná Václav Hoďák. Všichni odsouzení měli povinnost pracovat a pracovali, což s sebou přinášelo i výhody. Během pobytu ve výkonu trestu si platili náklady s ním spojené, hradili pohledávky


text: a po propuštění z výkonu trestu měli finanční hotovost odpovídající délce trestu a pracovnímu zařazení, dodává vychovatel. Propuštěným vězňům byla podle něj zajištěna i postpenitenciární péče, včetně ubytování a zaměstnání. V této době se však nepracovalo s odsouzenými individuálně, neboť vychovatel měl ve svém výchovném kolektivu až 180 odsouzených, dodává vychovatel Hoďák. Prioritou byla spíše ochrana společnosti, nešlo tolik o snahu změnit příznivě osobnost pachatele nebo jeho postoje a názory k páchání trestné činnosti. Při práci s odsouzenými se terapeutických metod používalo v minimální míře, říká Hoďák. Dnes je situace jiná. Pochopitelně se i nyní dbá na dodržování kázně a pořádku, ale vzhledem k menšímu počtu odsouzených na oddílech, má vychovatel možnost pracovat s každým individuálně. To sice přináší to sice zvýšené nároky na odbornost vychovatele a specialistů, ale zase to znamená zkvalitnění reedukačního Podpora vedení pomáhá Věznici Jiřice vede v současné době Josef Pšenička, který sem byl převelen ze Světlé nad Sázavou před více než rokem. Ředitel Pšenička je podle Hoďáka velice nakloněn novým trendům v práci s vězni: Vedení preferuje nové trendy českého vězeňství, a to se odráží i na naší práci. Příkladem jsou odsouzení z výstupního oddělení, kteří se aktuálně účastní přednáškové činnosti v rámci prevence kriminality na základních a středních školách, kdy se se studeny dělí i o své osobní příběhy. Na výstupním oddělení se zvýšily extramurální aktivity, které se osvědčují zvláště u dlouhodobých trestů. Odsouzení se tak mohou snáze seznámit nejenom se systémem činnosti úřadu práce, ale mají možnost, byť jen na chvíli, poznat civilní svět, který se za dobu jejich pobytu za mřížemi rychle mění, vysvětluje Hoďák a dodává, že se při práci s odsouzenými na výstupním oddělení klade velký důraz na jejich samoobslužné aktivity; vězni se učí dovednostem Žít podle křesťanských zásad Petr Novák oceňuje záměr i realizaci místního kaplana vytvořit oddíl s rozšířeným programem pastorační a psychospirituální péče pro ostrahové odsouzené, kteří jsou díky němu lépe motivováni žít a trávit svůj čas ve věznici aktivně dle křesťanských hodnot. Na často slýchanou námitku o pochybné motivaci k participaci odsouzených na takovém programu vždy odpovídám, že i účelová motivace otevírá širší prostor pro intervenci, která pak díky celodennímu společnému pastoračnímu, psychoterapeutickému a edukačnímu působení doznává značné intenzity, říká Novák. Problematiku penitenciární péče lze považovat za klíčovou a stále aktuální ve vězeňské praxi, neboť způsob její realizace v konečném důsledku zvyšuje či snižuje sociální kompetence odsouzených v procesu reedukace. Dlouhodobě se potvrzuje, že filozofie výkonu trestu odnětí svobody by ve svých cílech měla i nadále14 24 VĚZEŇSTVÍ věznice ČR historie 25 směřovat zejména k postupné resocializaci odsouzených s návazností na sociální rehabilitaci po propuštění na svobodu. Pouhá izolace pachatelů trestné činnosti od společnosti se neosvědčuje a rovněž pouhé využívání represivních metod se v podmínkách výkonu trestu odnětí svobody nejeví jako efektivní v souvislosti s docílením žádoucího prosociálního chování osob s poruchami chování. Václav Hoďák: Společnost by si měla uvědomit, jak důležitou úlohu penitenciárnmí péče hraje. Je nutné s pachateli trestné činnosti pracovat během výkonu trestu, ukazovat jim cestu k normálnímu životu bez krádeží, drog a


text: násilí, neboť i tím můžeme do budoucna snižovat riziko recidivy. V současné době je velice důležité pracovat s riziky pachatele, která mají přímou souvislost s pácháním či nepácháním trestné činnosti v budoucnosti. Odstraňování těchto rizik by mělo být jednou z priorit nejen penitenciární péče. S pachateli trestné činnosti je třeba pracovat kontinuálně s návazností na postpenitenciární péči. Měli bychom ovšem trvat i na dodržování kázně a pořádku a důsledně dbát na pracovní zařazení odsouzených za účelem upevňování pracovních návyků. Je třeba mít také na paměti, že po určité době je výkon trestu pro pachatele spíše desocializační a stává se určitým životním stylem. Bylo by dobré se inspirovat anglosaským systémem a vybudovat síť domů na půli cesty, kde by pachatelé trávili určitý čas svého trestu, ale zároveň by zde byli pod dohledem a snažili se žít podle zásad, kterým se učili ve vězení. Petr Novák: Struktura práce s odsouzenými by měla sledovat nové trendy v penitenciární, penologické a kriminologické vědě a především respektovat sociologické a demografické změny v celé společnosti. Do věznic se nám například dostává nová generace mladých Sociální a pracovní reintegrace odsouzených delikventů, jejichž kriminální dráha je spoluvytvářena v prvé řadě destruktivním dopadem užívání návykových látek a patologickou snahou o získání finančních prostředků na jejich obstarání. I já ale souhlasím se svým kolegou, že bychom ve věznicích neměli pod rouškou naivní humanizace rezignovat na pečlivé dodržování všech bezpečnostních opatření s důrazem na pevný řád a disciplínu, která je zdrojem potřebných hranic a strukturuje též způsob jednání po skončení věznění a návratu propuštěných do společnosti. Hana Prokopová O historii justičních statků V druhé polovině ledna vyšla kniha o justičních statcích, kterou napsal PhDr. Ondřej Hladík z Kabinetu dokumentace a historie VS ČR ve spolupráci s Národním zemědělským muzeem v Praze. Monografie se zabývá krátkým obdobím existence těchto dnes málo známých vězeňských pracovišť, jež začala vznikat po skončení druhé světové války, kdy se ministerstvo spravedlnosti rozhodlo navázat na dobré prvorepublikové zkušenosti s převýchovou delikventů pomocí zemědělských prací. síců. Do roku 1951 na statky přicházeli dobře se chovající odsouzení po uplynutí poloviny trestu, později převažovali trestanci se zdravotní klasifikací C a D, tedy nezpůsobilí pro práci v těžkém průmyslu. Ačkoliv je možné působení těchto vězeňských zařízení hodnotit kladně, byla jejich činnost ukončena v rámci předání vězeňství z pravomocí ministerstva spravedlnosti do správy ministerstva národní bezpečnosti v druhé polovině roku Velká většina justičních statků proto ukončila svojí činnost k 1. lednu 1953, kdy je převzala místně příslušná jednotná zemědělská družstva či československé státní statky. Úkolem předkládané studie je na základě podrobného archivního vý- Projekt, na kterém participuje VS ČR - Věznice Jiřice s partnery projektu DP WORK, s r.o., a Polytechna Consulting, a.s., je zaměřen na cílené zvyšování odborné kvalifikace cílové skupiny odsouzených ve Věznici Jiřice a rovněž i jejich směrování na konkrétní zaměstnání po propuštění. Předpokládá se nastavení systému výběru a práce s odsouzenými, kteří by postupně v průběhu dvou let měli zájem vstoupit do programu zaměstnanosti, tj. absolvovat úvodní pohovor, vstupní diagnostiku, poradenství, technickou výuku, praktické školení, popř. i rekvalifikaci a


text: následně si projednat možnost nástupu do konkrétního zaměstnání po propuštění. Projekt počítá se zapojením postupně 180 osob. Na vstupní diagnostice odsouzených a výukových programech budou participovat vybraní zaměstnanci věznice, čímž si zvýší osobní kvalifikaci. Projekt zahrnuje teoretickou část, a to seznámení s legislativou, databází volných pracovních míst, přehledem hlavních zaměstnavatelských subjektů, zprostředkovatelských agentur a dále s funkcí, roli a hierarchií pracovního kolektivu, práv, povinností a rizik zaměstnanců, zásadami bezpečnosti práce a mnoha dalšími informacemi. V praktické části v kategorii k zaučení se adepti zaškolí a mohou si vyzkoušet různá cvičení. Vybraní odsouzení v dozoru by mohli absolvovat praktické cvičení přímo v konkrétních závodech v rozsahu asi pěti dnů. Pro adepty v kategorie vyučení se počítá s kurzy pro svářeče či obsluhy vysokozdvižného vozíku až pro 50 osob. V další kategorii vyučených zařadila věznice Jiřice do projektu požadavky na vyškolení odsouzených pro realizaci vlastních zakázek věznice, a to 10 osob pro práci s motorovou pilou a pět kuchařů. V průběhu programu si partner stanovil úkol zprostředkovat zaměstnání pro 50 osob, které by se zapojily do výše uvedeného programu. Věznice Jiřice v rámci předloženého projektu spatřuje přínos ve zkvalitnění kontinuální práce s pachateli trestné činnosti, která by v tomto případě měla vést ke snížení rizika v oblasti nezaměstnanosti odsouzených po propuštění z výkonu trestu a s tím i výskyt možné recidivy trestného jednání. V neposlední řadě realizací tohoto projektu ve věznici dojde k dovybavení výukových učeben a k materiálně technickému zabezpečení (pomůcky pro teoretickou i praktickou výuku, které ve věznici po ukončení projektu zůstanou k dispozici pro další činnost). Z toho důvodu zahájila vězeňská správa přebírání hospodářských usedlostí zabavených podle dekretu prezidenta republiky č. 12/1945 Sb. o konfiskaci a urychleném rozdělení majetku Němců, Maďarů, jakož i zrádců a nepřátel českého a slovenského národa. Zahájení provozu justičních statků ale provázely finančně náročné stavební úpravy, které v poválečných letech představovaly pro vězeňství velkou finanční zátěž. Mini- sterstvo spravedlnosti tehdy využilo rehabilitačních programů organizace UNRRA (The United Nations Relief and Rehabilitation Administration). Celkově tak získalo nemalou částku činící Kčs. Na každém justičním statku po zahájení provozu působil příslušník sboru uniformované vězeňské stráže ve funkci vedoucího a jeho zástupce. Další dozorci byli přidělováni jako pomocné síly na dobu několika mě- zkumu analyzovat krátkou existenci justičních statků jak z hlediska vězeňství a podmínek výkonu trestu, tak i s ohledem na zemědělství, především pak strategie rostlinné i živočišné výroby apod. V neposlední řadě pak má přiblížit jednotlivé justiční statky, přičemž nejprve analyzuje jejich starší dějiny a posléze podrobně sleduje události spojené právě s existencí vězeňských zemědělských pracovišť.15 26 VĚZEŇSTVÍ zahraničí zahraničí 27 Švýcarsko země neznámá Byli jste ve Švýcarsku? Bez ohledu na to, zda ano nebo ne, ptáme-li se na Švýcarsko, lidé řeknou jako první: banky, sýry, hory, čokoláda, hodinky Méně již se nám vybavují údaje z historie. A penologie nebo vězeňská heraldika Švýcarska je pro většinu lidí španělskou vesnicí. Časopis České vězeňství může však opět přispět k odstranění některých bílých míst na mapě našeho povědomí. Dnes už máme více příležitostí ke kontaktům se švýcarskou vězeňskou heraldikou, například


text: s rukávovým označením zaměstnanců švýcarských věznic, a vždy přitom můžeme konstatovat, že je výlučná a nápaditá. Dokazuje to již první pohled na látkové rukávové nášivky, označující zejména uniformované příslušníky vězeňské služby, které ve Švýcarsku obvykle signalizují příslušnost zaměstnance přímo ke konkrétní věznici. Vždy se jedná o výsledek heraldického snažení odborníků, jimž se podařilo ve výtvarně nových a moderních tvarech jejich návrhů nalézt výstižné a působivé heraldické zkratky. Nápaditým uměleckým ztvárněním přitahují již při letmém setkání oči diváků, vzbuzují zvědavost nebo i hlubší zájem o význam použitých motivů a odtud je již jen krok k serióznímu vědeckému zkoumání. Heraldika zahrnuje možná zdánlivě studená fakta, ale jejich praktické použití v sobě nese i emocionální rozměry. Švýcaři prostě vědí, že už někde tam lze zakódovat základní kamínky v mozaice složitých struktur vyšších etických hodnot, jakými jsou kupříkladu vztah k domovu, státu, spravedlnosti nebo vlastní práci. A obdobně to platí i v řadě dalších zemí světa. Technické možnosti našeho oborového časopisu umožňují, abychom se průběžně seznamovali s novými formami označování příslušnosti k oboru či stavu v nejrůznějších zemích. Protože se tento nepříliš známý umělecký, ale také historicko-vědní obor ve vězeňských podmínkách dotýká i širších penologických kontextů, charakterizuje atmosféru, prostředí a kulturu daného národa. Je potom naprosto logické, že nám může pohled na zajímavé barvy a tvary také zpříjemnit studium některých podrobností, které by jinak mohly naší pozornosti zcela uniknout. ŠVÝCARSKÁ Josef Nejedlý VĚZEŇSKÁ HERALDIKA DNES K probuzení zájmu o svět heraldiky a kulturněhistorických souvislostí Švýcarska snad kromě tohoto článku mohou výrazněji přispět po létech absence znovu rozvíjené pracovní a osobní vztahy s profesními kolegy. Ty také podle mnoha zkušeností zpravidla neobyčejně potěší, prokáže-li se návštěvník z České republiky při rozhovoru jen jakoby mimochodem překvapivými znalostmi detailů z oblasti švýcarských reálií. Dobrá faktografická vybavenost našich čtenářů před cestou do zahraničí, posílení sebedůvěry znalého Evropana, to jsou také důvody, proč postupně předkládáme čtenářům časopisu České vězeňství další stránky z vězeňské heraldiky zemí sousedních i vzdálenějších. První kroky k poznávání práce kolegů Hned počátkem devadesátých let minulého století, po zásadních politických i společenských změnách v naší tehdy ještě federální republice, došlo k prvním pokusům o navázání a penologické spolupráce s mnoha zeměmi, které navzdory geografické blízkosti byly do té doby československým, respektive (po rozpadu společné republiky) českým odborníkům velmi málo známé. Našemu vězeňství se otevřela kvalifikovaná a trvalá možnost seznámit se s moderní penologií evropských demokratických států. Nejzávažnějšími kroky asi bylo poznávání moderních vězeňských organizačních systémů, výměna zkušeností, spolupráce a účast na mezinárodních konferencích. Značnou roli sehrála přitom česká účast na odborných mezinárodních akcích, např. na konferenci ve švýcarském Bernu. Porovnávalo se, extrahovaly Švýcarské kantony a zobecňovaly se zkušenosti a praxe vhodná pro použití v našich specifických podmínkách. Kapitola z politického zeměpisu Připomeňme nejdříve některé údaje potřebné k orientaci v dějinách a současnosti švýcarského společenského a politického systému, abychom pak mohli zkoumat základy organizační struktury švýcarských vězeňských institucí a jejich fungování. Švýcarská konfederace, jejíž oficiální dvoujazyčný název zní: CONFÉDE- RATION SUISE/CONFEDERAZIONE SVIZZERA, má hlavní město Bern. Tam se nachází většina státních, ale i mnoho mezinárodních institucí. Ústava


text: konfederace vznikla roku 1848, kdy se země zformovala v demokratický spolkový stát. Reforma z roku 1874 dala zemi a občanům další práva. Od té doby je zejména autonomie kantonů základem švýcarského spolkového státu. Spolkový prezident je volen ze členů spolkové rady na období jednoho roku. Jeho funkce je ryze reprezentativní. Zemi spravuje či vládne sedmičlenná rada, fungující na kolektivním principu, bez vládního šéfa. Přitom každý spolkový rada řídí současně jeden ze sedmi departmentů. Spolkoví radové jsou voleni na čtyři roky a jsou odvolatelní. Spolkový parlament má klasickou dvoukomorovou podobu. Skládá se z Národní rady tvořené 200 členy volenými na 4 roky a z Rady tvořené 46 zástupci kantonů (Ständerat). Každý kanton má vždy zástupce dva, polokanton zástupce jednoho. Politicky je Švýcarsko rozděleno na 20 kantonů a 6 polokantonů. Obyvatel má Švýcarsko cca 8 milionů. Úředními jazyky jsou němčina, francouzština a italština. 1 Aargau 8 Luzern 15 Thurgau 2 Bern 9 Neuenburg 16 Uri 3 Freiburg 10 Sankt Gallen 17 Waadt 4 Genf (Ženeva) 11 Schaffhausen 18 Walis 5 Glarus 12 Schwyz 19 Zug 6 Graubunden 13 Solothurn 20 Zurych (Curych) 7 Jura 14 Tessin 1 Appenzell-Außerrhoden 4 Basel-Stadt 2 Appenzell-Innerhoden 5 Nidwalden 3 Basel-Land 6 Obwalden Kantony, konkordáty a vězeňské ústavy Švýcarské polokantony V souladu s federální strukturou švýcarského státu je i výkon trestu odnětí svobody v kompetenci jednotlivých kantonů. S trochou nadsázky možno tuto část švýcarského vězeňského systému srovnat např. s organizací vězeňství ve Spolkové republice Německo. V podstatě lze říci, že každý z dvaceti kantonů a šesti polokantonů má svůj vlastní orgán, který vykonává rozsudky vynesené soudy, tedy provádí výkon trestu. Kantonální záležitostí je rovněž řízení trestních institucí a úřadů pro výkon preventivních opatření. Na úrovni federace existuje ve Švýcarsku jednotné trestní právo teprve od roku Federální vláda má v podstatě pouze nepřímý vliv na výkon trestu odnětí svobody především tím, že významným způsobem finančně přispívá na výstavbu a přestavbu věznic. Vzhledem k tomu, že nejmenší kanton má pouhých 15 tisíc obyvatel a nejlidnatější kanton pouze 1,2 milionu obyvatel, nacházejí se zejména menší kantony v situaci, kdy si objektivně nemohou dovolit vlastní trestní instituce. Dokonce ani nejlidnatější kantony nedisponují všemi typy trestních institucí předepsaných zákonem. Z toho důvodu jsou kantony seskupeny do tří tzv. trestních konkordátů. Východní konkordát sdružuje 8 kantonů, konkordát severozápadního a středního Švýcarska má 11 kantonů a konkordát západního Švýcarska 6 kantonů, kam patří povětšinou francouzsky hovořící kantony a kanton s italskou úřední řečí - Tessin. Na vysvětlenou: Konkordáty jsou dohody, které zavazují kantony k vedení určitých trestních institucí a které členským kantonům udělují právo používat všechny trestní instituce konkordátu. Zároveň jim ukládají povinnost umisťovat své vězně právě do těchto institucí. Ústavy pro výkon trestu odnětí svobody - věznice, jsou skoro vždy kombinované se zařízeními pro výkon vazby, ať již pro vazby vyšetřovací nebo vazby soudní. V podstatě polovina věznic má vždy část s kapacitou přibližně pro 12 osob ve vazbě. Švýcarské věznice nejsou nikterak velké, jsou vysoce decentralizované a diferenciované. Možno říci, že švýcarská trestní politika se řídí z větší části pragmatickým přístupem, který


text: v podstatě neobsahuje pevnou teoretickou koncepci. Heraldické označení někde ano, někde ne Vzhledem ke značně odlišným podmínkám jednotlivých kantonů a jejich sdružení konkordátů - není možno hovořit o tom, že by se ve Švýcarsku bylo možno setkat, třeba jen v rámci jednotlivých konkordátů nebo třeba pouze v kantonech, s unifikovanou podobou vězeňského stejnokroje nebo jeho vnějších znaků. Jaká je praxe? V některých oblastech, které patří do jednoho správního celku, používají v některých zařízeních uniformy, někde ale používají třeba jen čepici se znakem či stejnokrojovou košili označenou nášivkou nebo takto označenou bundu. Obecně lze konstatovat, že švýcarská tradice je nakloněna používání stejnokrojů a nejrůznějších, výtvarně mnohdy bizardních odznaků. Máme na mysli především používání stejnokrojů soukromých, spolkových a civilních. Pořízení jakéhokoli soukromého stejnokroje, dokazujícího příslušnost osoby k nějakému spolku či organizaci, je samo o sobě věcí relativně nákladnou. Avšak jiný názor platí na používání heraldického označování obleků vězeňského personálu v jakékoli podobě. To už je samozřejmě záležitost státu, čili věc veřejná, financovaná ze státního rozpočtu. Proto i používání a označování stejnokrojů vězeňského personálu např. látkovými nášivkami nebo odznaky bývá sporadické, je spíše výjimkou než obecně platným pravidlem. Podle sdělení ředitele věznice Thorberg, pana B. Kully, které autorovi poskytl na základě standardních profesionálních rozborů a zkušeností, projevují se v současnosti zřetelně a prokazatelně tendence, že uniformovanost vězeňských pracovníků ve Švýcarsku je spíše v útlumu a na ústupu. To je také příčinou nepříliš velké druhové rozmanitosti používaného rukávového označení stejnokrojů pracovníků vězeňství ve Švýcarsku. Jaká je tedy skutečnost? Příslušníci speciálních vězeňských odborností, zásahové jednotky nebo psovodi používají i ve Švýcarsku při výkonu služby speciálně upravené stejnokroje a vybavení. K nim jsou dodávány doplňky, mimo jiné také výrazná profesní rukávová označení, vyrobená většinou z látky. Hasiči také patří mezi profese, u nichž označení hraje svou tradiční roli. Proto i příslušníci ústavní jednotky hasičů ve věznici Pöschwies používají speciální rukávové označení. Čím přísnější stupeň vězeňského režimu panuje v daném vězeňském ústavu, tím častěji bývá i ostraha prováděna uniformovanými příslušníky, jejichž stejnokroje jsou opatřeny rukávovým (heraldickým) označením, které zahrnuje následně také čepicové znaky a další detaily. V odborných kruzích jsou proto rukávová označení známá především z tzv. uzavřených švýcarských věznic, jakou je např. již zmiňovaný Poschwies. Kynologové ve věznici Poschwies nosí působivá označení ve tvaru heraldického tzv. gotického štítu. Převládající barvy štítu jsou modrá a bílá. Jako motiv je samozřejmě použita hlava psa, není však přísně heraldicky provedena (viz obr.).16 28 VĚZEŇSTVÍ zahraničí zahraničí 29 Dalším příkladem může být rukávové označení uniformovaného personálu věznice Thorberg (viz obr.). V tomto vězeňském zařízení, označovaném Establissements de la plaine de l Orbe (EPO) je užívána výtvarně i heraldicky strohá, naprosto účelová látková rukávová nášivka, která má pouze slovní, pětiřádkové označení SERVICE / LIBERTÉ / ET / PATRIE / PENITENTIAIRE. Oldřich Krulík Barbora Loudová Věznice Litla-Hraun Také věznice Lenzburg (viz obr.) slouží pro výkon trestu odnětí svobody a byla postavena v devatenáctém století. V devadesátých letech dvacátého století byla v plném rozsahu rekonstruována, aby splňovala náročné požadavky současnosti. Poněkud odlišně se v tomto směru jeví situace ve věznici ve francouzském Švýcarsku,


text: tedy ve francouzsky hovořícím kantonu Waadt (viz obr.). Zabýváme se sice heraldickou současností, ovšem přesto se již v případě švýcarské heraldiky užité v penitenciární sféře jedná v některých případech již o tajemství sotva dohlédnutelná. Vzhledem k tomu, že podle názoru švýcarských odborníků pravděpodobně nebude mít v historicky dohledné době oblast švýcarské vězeňské heraldiky pokračování, její srozumitelnost pro veřejnost (tedy i penologickou) možná bude stále menší. Proto vědecké bádání v pestrobarevné směsici symbolů, figur a nápisových zkratek je jistým poodhrnutím hloubek fantazie a účelnosti, které jsou tak krásné právě proto, že mnohdy jsou vědecky jen stěží vysvětlitelné. Tato práce není tedy žádným vědeckým dílem. Ani výčet znaků není a vlastně ani nemůže být úplný. Nelze již však dál vymezovat, třídit doplňovat a oddělovat. To by tento příspěvek asi nemohl být nikdy dokončen. Smyslem shromážděných informací mělo být především vymezení týkající se výběru regionů a odznaků, které jsou charakteristické pro švýcarskou vězeňskou heraldickou oblast. Posláním tohoto příspěvku není určit či zaznamenat všechny dříve či v současnosti používané odznaky, ale pouze upozornit na to, že vůbec existují. Lenzburg, Sitrak Všeobecné rukávové označení Věznice Neuchatelois Věznice Regensdorf - hasiči Migratio - LA CROISÉE Justiční orgány a otázka vězeňství na Islandu Jednou ze zemí, o kterých se mluví v souvislosti s možným vstupem do Evropské unie, je Island. Jak v této zemi, kde k 1. prosinci 2009 žilo všehovšudy osob, vypadá justiční a vězeňský systém? Na tuto otázku si klade za cíl odpovědět následující článek. Justiční síť na Islandu je dvouúrovňová. Pětičlenná Justiční rada, jejíž členy jmenuje ministr spravedlnosti a lidských práv, dozoruje fungování osmi okrskových soudů a nejvyššího (odvolacího) soudu. Soudci všech úrovní jsou do funkcí ustavení doživotně. V rámci nejvyššího soudu se konkrétním případem zabývá odvolací panel, složený ze tří až sedmi soudců v závislosti na jeho závažnosti. U soudu je možné použít i důkazy, záskané nelegální policejní činností. Trest vězení se na Islandu etabloval de facto až v XVII. století (předtím dominovaly tresty smrti, bičování nebo vypalování cejchu). Vězni byli zprvu posílání k výkonu trestu do Dánska (na nucené práce). Tento přístup se ale ukázal příliš nákladný, a proto bylo roku 1771 otevřeno první vězení přímo na ostrově, v Reykjavíku. Po nějaké době, kdy první vězení dosloužilo, bylo roku 1874 postaveno druhé vězení (Reykjavík, Hegningarhúsi, to je stále v provozu). V roce 2010 bylo na Islandu v provozu pět věznic o celkové kapacitě 145 osob ve výkonu trestu odnětí svobody. Největší vězení země, Litla-Hraun, se nachází asi 65 kilometrů jihovýchodně od Reykjavíku. V provozu je od roku 1929 a jeho kapacita činí 55, podle jiných zdrojů 87 osob ve výkonu trestu. Někteří vězni, zejména v přípravném řízení nebo s tresty nepřesahujícími 30 dní, mohou být umístěni ve starší věznici Hegningarhusid (16 cel bez vlastního sociálního zařízení, zařízení bylo vybudováno roku 1874). Na výkon trestu se na Islandu většinou čeká, nezřídka i měsíce (aktuálně se to týká asi 250 osob). Výkon trestu řady osob přitom na sebe nezřídka bere podobu domácího vězení s omezenými vycházkami. Vize primátora Reykjavíku vytvořit ve čtvrti Akrahold mezinárodní


text: vězení pro bílé límečky (finančníky z celého světa, usvědčené ze spekulací v kontextu takzvané celosvětové finanční krize) se zřejmě neuskuteční. Ředitel Islandské vězeňské a probační služby konstatoval, že náklady na jednoho vězně na ostrově jsou mnohem vyšší než ve většině jiných zemí světa. I pokud by tento projekt dostal zelenou, rozhodně to nebude výdělečný podnik a rozhodně by výdělek placený zahraničními vládami nemířil do obecní pokladny Reykjavíku (všechny věznice na Islandu provozuje stát, soukromá či obecní zařízení tohoto typu objektivně nejsou na pořadu dne). V současnosti (roky ) je na Islandu ve vězení 29 cizinců. Roku 2000 jich bylo mnohem méně (2 až 3 cizinci). První věznice na Islandu, otevřená roku 1771, dnes slouží jako sídlo předsedy vlády Zdroj:17 30 VĚZEŇSTVÍ zahraničí sport 31 Reykjavík: Stará věznice Hegningarhúsið Zdroj: Boxer s dobrým srdcem O člověku se dá napsat mnohé, ale upřímné poděkování se píše těžko, aby nevyznělo formálně či falešně. Nadpraporčík Jiří Dyršmíd nastoupil k Vězeňské službě ČR 1. června 1996 jako strážný řidič. Ve svém volném čase se věnuje sportovním aktivitám, jako je např. hokej, box nebo lyžování. K tomu vede i svého syna Matěje a obětuje tomu svůj volný čas. Již třetím rokem se zúčastnil charitativní akce Boxeři dětem, kdy reprezentuje vězeňskou službu, tak jako někteří příslušníci policie, lékaři či senátoři. Výtěžek z této akce putuje na dětské oddělení rakovnické nemocnice. Naposledy se podařilo vybrat korun které nemocnice jistě využije tam, kde je to potřebné. Tuto akci pořádá Oddíl boxu TJTZ Rakovník, ve kterém Jiří působí. Za svoji činnost ve VS ČR byl v dubnu 2010 generálním ředitelem vyznamenán Medailí VS ČR Za věrnou službu III. stupně. Nutno podotknout, že již v několika případech se dostal do životních situací, kdy pomáhal zachraňovat lidský život. Připomenout je třeba i to, že v říjnu 2012 spolu zadržel spolu s dalším příslušníkem odsouzeného po nedovoleném odchodu z nestřeženého pracoviště v Rakovníku. Vězně zadrželi a eskortovali zpět do věznice. kah Nevládním organizacím je trnem v oku, že i tak malá věznice, jako je Litla-Hraun, není zcela imunní vůči vnášení drog. Rada Evropy roku 1999 navíc kritizovala údajné nadužívání institutu samovazby v této věznici. Samovazba na Islandu znamená, že vězeň neopouští svou celu, s výjimkou sprchování a krátkých vycházek, kdy nepřijde do kontaktu s jinými vězni. Nesmí poslouchat rozhlas, sledovat televizi a příjímat návštěvy, s výjimkou svého právníka, lékařů a duchovních. Většina vězňů tento institut zakusila v rozmezí dvou až tří týdnů, někdy však samovazba trvala i 3 měsíce. Kritice se nevyhnul ani zákon z roku 1998, umožňující umístění osob v přípravném řízení do všeobecných věznic, pohromadě s odsouzenými vězni. Počet vězňů na obyvatel, mezinárodní srovnání, rok 2009 Počet vězňů na obyvatel (zaokrouhleno na celá čísla) Odsouzení mladiství (starší 15 let) mohou být odsouzeni k trestu odnětí svobody, ve většině případů je jim však nařízen léčebný program, případně podmíněný nebo odložený výkon trestu. V těch řídkých případech, kdy mladistvý putuje za mříže, není nijak systémově oddělen od dospělých vězňů. Vězeňské (detenční) zařízení výhradně pro mladistvé na Islandu neexistuje. Na Islandu zároveň existuje ženské


text: vězení s minimální ostrahou. Protože však odsuzování žen do výkonu trestu není na Islandu časté, mohou být jeho volné kapacity využity k uvěznění mužů odsouzených za lehčí delikty (pokud s tím všechny vězenkyně souhlasí souhlas je žádán v souvislosti s umístěním každého muže).18 32 VĚZEŇSTVÍ sport povídka prap. Kamil Mráz z Vazební věznice Olomouc říká: Za rok najezdím na kole 18 tisíckilometrů Každý den jezdíš do práce na kole. Co třeba když prší nebo je sníh? Bydlím v Uničově, což je asi 27 km od Olomouce, jsem tedy v práci za necelou hodinu. Správnému cyklistovi špatné počasí nevadí, když prší, vezmu si pláštěnku a mokré věci si pak v práci usuším. S příchodem jara a blížící se závodní sezonou začínám i více trénovat. Zhruba dvakrát týdně si cestu domů protáhnu o nějakých 100 kilometrů. A používáš pořád stejné kolo nebo do sněhu máš nějaké jiné? Kolo, na kterém jezdím v zimě, mám 15 let pořád stejné s blatníky, abych nebyl zacákaný. Kolo, na kterém závodím, je trochu jiné, nemá blatníky a je asi o 9 kilo lehčí. Jezdíš silniční cyklistiku, nevadí ti ten provoz na silnici? Po ránu potkám tak dvě auta, odpoledne to je horší, ale o sebe starost nemám, už jsem zvyklý a hlavně jsem opatrný. A v zimě, když napadne sníh, tak po ránu jede po silnici pouze pluh a já. Jak dlouho pracuješ u vězeňské služby? Ve vězeňské službě pracuji od roku Nejprve jsem pracoval jako strážný, nyní dělám velitele eskorty. Věnuješ se také jiným sportům než jen silniční cyklistice? Ano, přes zimu si občas zahraju tenis nebo fotbal, také si rád zaběhám. Někdy běžím i do práce, což mi časově zabere něco přes dvě hodiny. Od března však už pouze jezdím na kole a začínám najíždět kilometry na sezónu, protože první závody jsou už koncem dubna a to musím mít najeto 5 6 tisíc kilometrů. Kolik tedy za rok najedeš kilometrů? Je to něco mezi tisíci km. Manželce nevadí, že se stále věnuješ kolu? Chápe to. Nejraději mne má od října do února, pak mě už nevidí. A co děti? Vedeš je také k cyklistice? Mladší syn (9 let) jezdí bikros, loni skončil na 5. místě na mistrovství republiky a na 2. místě v moravské lize. Jsem rád, že se syn věnuje právě tomuto sportu, jezdím s ním pravidelně na tréninky. Starší syn (16 let) dělá karate. Jak ses vůbec dostal k cyklistice? Na kole jsem jezdil od malička, asi tak jako každý, ale převážně jsem hrával fotbal. Jednou mne otec vzal na cyklistické závody do České Třebové, kde jsem se na vypůjčeném kole umístil na 3. místě, a tím to vše začalo. V roce 1984 jsem se dostal do střediska vrcholového sportu Rudá hvězda Lanškroun, kde jsem byl 4 roky, byl jsem rovněž v juniorské reprezentaci. Ale objevily se u mne problémy se zády, a tak jsem ze zdravotních důvodů vrcholového sportu nechal. Hodně mne to mrzelo a naštvalo zároveň. Kolo jsem prodal a vrátil jsem se k němu až v roce 1997, kdy


text: jsem nastoupil k vězeňské službě. Důvodem bylo to, že se mi nechtělo jezdit do práce autem. Co tě nejvíce baví na jízdě na kole? Nejlepší na kole je to, že si vyčistím hlavu od všech starostí a jsem na čerstvém vzduchu. Jakých závodů ses zúčastnil? Jezdím Moravský pohár amatérských cyklistů a pravidelně se zúčastňuji Mistrovství Evropy a Mistrovství světa veteránů, které probíhá v rakouském St. Johannu. Jezdím tam už 6 let, tento závod má dlouholetou tradici, účastnil se ho i můj otec. Moje nejlepší umístění bylo 4. místo v časovce jednotlivců a 4. a 5. místo v silničním závodě jednotlivců v kategorii let. Nejstarší věková kategorie veteránů je nad 75 let, takže mám dostatek času na to, aby se mi podařilo konečně získat medaili. Jaké jsou tvé nejlepší výsledky? V loňském roce jsem skončil na 1. místě na mistrovství republiky Sdružení amatérských cyklistů, které se konalo v červenci v Dobrovicích u Mladé Boleslavi. A vyhrál jsem časovku jednotlivců na Mistrovství Evropy veteránů, které se konalo v červnu 2012 ve Žďáru nad Sázavou. maz Rýmovačka Pravidelná ranní vstávání do práce vypadala u Klosových v podstatě stejnodenně: Ty, kde mám tu košili od včerejška? Neříkej mi ty, jsem Alena. Bordeláři! Tak kde mám tu košili, má drahá!? Běž do háje, mám svý starosti. Kde jsou klíčky od auta? Kdo je tu bordelář!? Ty jsi byla večer v Tescu autem. Co se to tu válí za křeslem? Košile. Hej, nehledáš jí náhodou? Proboha, neříkej mi hej! Za ty roky sis mohla zvyknout, že jsem Slávek. Miloš, Miloslav. Jen mi neříkej hej, nebo mě nasereš! Aby ses nepotento, Slávečku. Kdo dal klíčky od auta tady do příborníku!? Trhni si. Jedu autobusem. Čau. Netřískej dveřmi, hergot! Rána se lišila jen maličkostmi, které ty dva dokázaly vyprudit. Krize dvacetiletého manželství. Krize středního věku. Krize prázdného hnízda. Dcera Alice bydlela na koleji, doma se objevila, jen když už nutně potřebovala přeprat všechno své prádlo. Nebo když ji docházely prachy. Po víkendu s rodiči, kdy je stihla oba nakrknout a ještě více proti sobě popudit, spěchala rychle na kolej mezi své. Manželský stereotyp se plíživě měnil v bezohlednost, sobeckost, odpor. Nechuť jednoho k druhému. Přestože do práce měli takřka stejnou cestu, spolu nešli a nejeli už drahný měsíc. Ve své kanceláři měl vychovatel Miloslav Klos na nástěnce připíchnutý kousek dopisního papíru. Mimo jiných a jistě důležitějších papírů. Na tom dopisním byla kostrbatým písmem psána rýmovačka: Milí pane Slavku Klozi Mám vas asik rada Dyš mi šahnete na kozi Upadne vam brada. Skuste jsi to rano s lechtka Bude svami ámen Nebila sem nikdy ščetka Mam jich jako kamen. Ten papír byl jakýmsi přivítáním, když si před půlrokem zažádal a byl přeřazen ke kolektivu odsouzených žen. Dodnes neví, která z nich vyjádřila básnické vlohy a své veršování mu i s obálkou vložila do schránky pro korespondenci. Tehdy se tomu jenom pousmál. Teď začíná pomalu litovat, že šel od chlapů. Dělat s ženskými je řehole, říkal si častokrát. Řešit malichernosti, které jsou pro tyto ženy naprosto zásadní. Proč Cáhlová spí


text: vedle Kubělové a ne s Tikovou. Proč Lakatošová nafasovala úplně novou košili a Březková zase jenom sepranou, použitou. Proč si vaří Polišková kávu pětkrát denně a Durkovou k vařiči pustí jenom dvakrát Ty jejich věčné žabomyší hádky, žárlivosti, nevraživosti, závisti! U chlapů se to řešilo jinak. Mimo něj. Není to ale to hlavní, co jej irituje. V kolektivu odsouzených má ženy, které jej nenechávají lhostejným. Až má z toho kolikrát husí kůži po těle. Taková Jolana Kulhánková Laura Antonelliová v nejlepším vydání! Fakt. I za mřížemi výstavní kráska. Její věčně zasněný pohled, vždy nad věcí Kleptomanka. Co na tom. Nebo Dita Dvořáková. Submisivní děvče. Strašně hodná, až neskutečná. Nenechá se ničím rozhodit. Její: Co naděláš. Dětmama nezatopíš a gumový ti odskáčou, se stalo mezi ženskými i personálem klasikou. Před pár lety dělala modelku. Pak se dala na drogy a chlast. V opilosti srazila autem na přechodu důchodce. Co na tom. Zlata Berková. Kuplířka, prodávala nezletilá děvčata ze severu Čech do Prahy. Snad byla i sama holka na telefon. Co na tom. Pohledná třicátnice, i ve vězeňském oblečku nádherná figura, plné tvary. Pozorná, milá, pořád s úsměvem na rtech jen je zlíbat Oj, zadrž chlapče! Tyhle myšlenky okamžitě zavrhni! Jsi vychovatel, Miloslave, jsi jejich nadřízený, jsi placený za to, abys na nich vykonával trest za zločiny, co napáchaly!! Těžké vnitřní boje svádí vychovatel Klos. Po rozjitřených ránech s ženou Alenou mu profese a čertík pokušitel denně nastrkují tuhle návnadu. Dneska na vycházce budeme hrát volejbal. Pojďte si zahrát s námi, pane vychovateli. Proč ne. Může. Ženy si při hře a v teple pozdně jarního sluníčka odkládají oblečení. Zlata Berková je jen v body tričku a upnutých tepláčcích. Vychovatel raději odchází do své kanceláře. Sám před sebou se stydí za přiblblé výmluvy, kterými svůj útěk doprovází. Pane vychovateli, mám k vám prosbu. Přišel mi od okresního soudu nějaký přípis, poraďte, co s tím. Posaďte se, slečno Berková. Ukažte. Naklánějí se přes pracovní stůl nad banálním sdělením státního úřadu. Berková má rozepnuté tři horní knoflíky u košile. Podprsenku určitě nemá. Čím se to navoněla? Vychovatel nervozně těká pohledem z úředního listu k rozepnuté košili a do kouta kanceláře. A dost! Ne Takhle to nepůjde. Došlo mu, že nezvládá nástrahy práce s odsouzenými ženami. Nedokáže s potřebnou vážností řešit problém, která bordelářka pohodila použitou vložku k míse na WC. Která přivařila hrnec s mlékem na společném vařiči. Která si nemění počůrané kalhotky Proč zbila Tiková Kudělovou, když si k sobě přestěhovala její dosavadní kamarádku. Ale co je horší: Nedokáže v sobě řešit přístup k Berkové a jí podobným, které jsou k němu milejší, než vlastní manželka. S tím musí něco udělat. Jinak se řítí do záhuby. Na vlastní žádost jde zpátky ke kolektivu odsouzených mužů. Rýmovačku na dopisním papíru si bere na památku Ranní vstávání u Klosových může teď vypadat takto: Alenko, včera jsem asi pohodil ponožky v předsíni, promiň, dávám je do prádla a beru si čisté. Hm. Dobrá. Hele, nechceš, abych po práci s tebou sjel na nákup? Nebyli jsme spolu takhle


text:
už dlouho. Co říkáš? Hm. Tak jo. Bereš si auto? Hm, nevím, jestli ho potřebuješ, vem si ho ty. Ne, ne. Jenom bych mohl jet s tebou. Teda, jestli mě vezmeš. No, proč bych tě nevzala. Ty poslouchej, Slávku, děje se něco? Co by? Ne, neděje. Jenom tě mám asi ještě pořád rád. A chtěl bych, abychom se k sobě zase chovali hezky. Lumír Hon Jména uvedená v textu jsou smyšlená. 3319 Zobrazit více
 Aktualizováno v únoru 2012 23 606 (10.2.2012) 1 724 (10.2.2012) Vězeňská služba zajišťuje provoz vězeňských zařízení, výkon vazby a výkon trestu odnětí svobody zajišťuje pořádek a bezpečnost v budovách Více Personální práce s vojáky z povolání a občanskými zaměstnanci při organizační změně
 PRO SLUŽEBNÍ POTŘEBU MINISTERSTVO OBRANY sekce personální Příloha č. 4 k čj. 18-61/2009/DP-7542 Výtisk č. Počet listů: 5 Personální práce s vojáky z povolání a občanskými zaměstnanci při organizační změně Více Organizační řád Drážní inspekce
 Ústřední át Těšnov 5 110 00 Praha 1 Č. j.: 5 227/2009/DI Organizační řád Drážní inspekce Vydán na základě Rozhodnutí ministra dopravy ze dne 24. května 2007, kterým se vydává úplné znění statutu Drážní Více 238/2000 Sb. ZÁKON ČÁST PRVNÍ HASIČSKÝ ZÁCHRANNÝ SBOR ČESKÉ REPUBLIKY HLAVA I
 238/2000 Sb. ZÁKON o Hasičském záchranném sboru České republiky a o změně některých zákonů Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ HASIČSKÝ ZÁCHRANNÝ SBOR ČESKÉ REPUBLIKY HLAVA Více PARLAMENT ČESKÉ REPUBLIKY POSLANECKÁ SNĚMOVNA. VII. volební období 393/0
 163/1998 Sb. ZÁKON ze dne 11. června 1998, kterým se mění zákon č. 133/1985 Sb., o požární ochraně, ve znění pozdějších předpisů Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: Čl.I Zákon č. 133/1985 Více Aktualizováno v únoru 2013
 Aktualizováno v únoru 2013 16 238 (17.4.2013) 1 444 (17.4.2013) Vězeňská sluţba zajišťuje provoz vězeňských zařízení, výkon vazby a výkon trestu odnětí svobody zajišťuje pořádek a bezpečnost v budovách Více U N I V E R Z I T A O B R A N Y
 U N I V E R Z I T A O B R A N Y DLOUHODOBÝ ZÁMĚR VZDĚLÁVACÍ A VĚDECKÉ, VÝZKUMNÉ, VÝVOJOVÉ A DALŠÍ TVŮRČÍ ČINNOSTI UNIVERZITY OBRANY NA OBDOBÍ 2006 2010 Aktualizace pro rok 2006 Brno, červen 2006 Aktualizace Více Zvýšení efektivity přípravy vězňů před propuštěním z věznice Nové Sedlo
 Zvýšení efektivity přípravy vězňů před propuštěním z věznice Nové Sedlo Vězeňská služba ČR Věznice Nové Sedlo Zpracoval: Mgr. Petr Roubíček Předkládá: ředitel věznice plk. Mgr. Miroslav Špalek Charakteristika Více Střední škola, Nové Město nad Metují, Husovo nám. 1218. Strategie kariérového poradenství při Střední škole Nové Město nad Metují
 Strategie kariérového poradenství při Střední škole Nové Město nad Metují Cíl 1) Pomáhat žákům orientovat se ve světě práce a vzdělávacích příležitostí a vytvářet si představu o nabídce profesních a vzdělávacích Více Výukový modul VI/2 Vytváření podmínek pro rozvoj znalostí, schopností a dovedností v oblasti finanční gramotnosti
 Výukový modul VI/2 Vytváření podmínek pro rozvoj znalostí, schopností a dovedností v oblasti finanční gramotnosti Téma VI.2.1 Řemeslná živnost v praxi 14. Pracovní smlouva Mgr. Zuzana Válková Kdy se uzavírá