text:
by si u nás chtěli vytvoření takovéto kopie objednat?
 Je to proto, že ve chvíli, kdybychom autorské dílo zdigitalizovali, stali bychom se dle Autorského zákona jeho uživateli a v okamžiku, kdy bychom Vám onu digitální kopii předali, dopustili bychom se nedovoleného rozšiřování díla mimo osobní potřebu uživatele. V komentáři k Autorskému zákonu od Telece a Tůmy (2007, 1. vyd.) se k § 12 Autorského zákona, odst. 1 uvádí, že
 Uživatelem [díla] je zásadně osoba, která svým jednáním na vlastní odpovědnost naplní znaky užití díla ve smyslu autorského zákona. V případě výkonu podnikatelské či jiné výdělečné činnosti je uživatelem díla zásadně provozovatel služby, při jejímž výkonu (nikoli však pouze na jejím základě či v souvislosti se službou, tj. např. nikoli v případě pouhého pronájmu zařízení sloužícího k užití díla) dochází k naplnění znaků užití díla. Za uživatele díla potom nelze považovat zejména objednatele služby, pouhého poskytovatele zařízení či příjemce služby, ale ani návodce, organizátora či pomocníka.
 Snad si říkáte, že je náš výklad podivný. Vždyť potom by nebylo legální ani poskytovat kopírovací služby, jak to činí řada copycenter. Zde je však nutno připomenout, že Autorský zákon poskytuje provozovatelům služeb pro tiskové rozmnožování zvláštní zákonnou licenci, kterou však nelze uplatnit na rozmnožování digitální. V § 30a Autorského zákona, odstavci 1c se připouští, že „do práva autorského nezasahuje [...] ten, kdo na objednávku pro osobní potřebu fyzické osoby, [...] zhotoví tiskovou rozmnoženinu díla na papír nebo podobný podklad...“. Po § 30a bohužel zatím nenásleduje § 30b, který by tuto zkonnou licenci rozšiřoval i na digitální kopie díla pro potřeby zákazníka.
 Z toho vyplývá, že zatímco kopírovat autorské dílo na papír pro potřebu fyzické osoby lze, digitalizovat autorské dílo pro potřebu fyzické osoby možné není a fyzická osoba, která je uživatelem autorského díla, si musí legální digitální kopii pro osobní potřebu zhotovit sama. V tomto smyslu Telec a Tůma ve výše citovaném komentáři k § 30a Autorského zákona uvádí, že
 ... v případě objednávky není z pohledu autorského práva uživatelem díla osoba, pro niž je rozmnoženina pořizována, nýbrž faktický zhotovitel této rozmnoženiny, tj. provozovatel reprografické služby (srov. rovněž § 12 odst. 1 a komentář). Autorský zákon tedy výslovně dovoluje provozování takovýchto reprografických služeb, neboť jde o specifické omezení rozsahu autorského práva. Naopak pořizování jiného druhu rozmnoženin (než rozmnoženin tiskových na papír či obdobný podklad) na objednávku není autorským zákonem bez souhlasu autora dovoleno.
 Z tohoto důvodu nemůže Buxan nabízet ani provádět digitalizaci autorských děl. Ano, vím, řada copycenter přeci tyto služby nabízí a na nic se neptá, tím se však vystavují nebezpečí občanskoprávní i trestněprávní žaloby.
 Právní názor B: Digitalizovat autorská díla pro osobní potřebu fyzické osoby možné je
 V předchozím oddíle jsme viděli, že zákon umožňuje fyzickým i právníckým osobám užít dílo třeba i vytvořením digitální kopie pro osobní potřebu, pouze tiskové rozmnožení je však možné činit za úplatu. Viděli jsme však rovněž, že zákon digitalizaci pro osobní či vnitřní potřebu někoho jiného přímo nezapovídá. Při digitalizaci autorských děl sice není možné odvolávat se na § 30a AZ, neboť ten umožňuje pouze tiskové


text:
rozmnožení díla, je však možné odvolat se na § 38a AZ Licence pro dočasné rozmnoženiny, kde se píše, že:
 Tůma a Telec k § 38a uvádějí, že jde o „tzv. technické (provozní) rozmnoženiny jsou rozmnoženiny děl bez žádného samostatného hospodářského významu, které se tvoří samovolně při procesu zpřístupnění díla v elektronické formě“. Ono „bez samostatného hospodářského významu“ podle nich znamená, že jde o „rozmnoženiny, které mají své opodstatnění právě pouze jako součást technologického procesu“.
 Podle Tůmy a Telece dále jde o rozmnoženiny „dočasné, kdy existence rozmnoženiny je zpravidla omezena dobou nutnou pro uskutečnění jinak zaměřeného užití díla, nebo rozmnoženiny náhodné (incidentní), tj. rozmnoženiny vzniklé mimoděk, tedy bez záměru takovouto rozmnoženinu vůbec zhotovit a jako vedlejší důsledek takového jinak zaměřeného užití“.
 Telec a Tůma zdůrazňují, že zákonná licence dle § 38a je jasně omezena účelem jeho pořízení, a to pouze jako
 a) přenos díla on-line uskutečněný prostředníkem,
 b) oprávněné užití díla.
 A jelikož je podle § 30 AZ je možné, aby fyzická osoba učinila digitální kopii díla pro svou osobní potřebu, může se služba Buxan zaštítit § 38a AZ, protože svým jednáním sice vytváří rozmnoženinu autorského díla, avšak činí tak pouze dočasně a mimoděk jako nezbytnou součást technologického procesu, jehož účelem je docílit oprávněného užití díla zákazníkem ve smyslu § 30 AZ.
 Dočasně proto, že služba Buxan takto vytvořené kopie autorských děl po přijetí zakázky zákazníkem spolehlivě vymaže.
 Mimoděk proto, že účelem služby Buxan není vytvořit rozmnoženinu díla pro užití a osobní potřebu služby Buxan či jejích provozovatelů ani pro užití i potřebu kohokoli jiného.
 Pozornost si zaslouží podmínka zákonné licence dle § 38a AZ, dle níž musí jít o rozmnoženinu bez samostatného hospodářského významu. Zde se nutno odkázat na komentář Chaloupkové, který říká, že
 Úkony splňující tyto náležitosti umožňují např. prohlížení či hledání na Internetu, ukládání do vyrovnávací paměti nebo vytvoření elektronické rozmnoženiny v rámci přípravy literárního díla do tisku.
 A podobně jako při přípravě literárního díla k tisku ve smyslu § 31 AZ dochází k digitalizaci a teprve následně k vytištění díla, tak i při digitalizaci ve službe Buxan dochází nejprve ke skenování a teprve potom k postprocessingu, který je vždy součástí této služby. Postprocessing je následná úprava vytvořených kopií pro potřeby uživatele. Jde o činnost, jejíž analogií je například rámování a paspartování či vázání již hotových knih.
 Sečteno a podtrženo, při objednání digitalizace autorského díla ve službě Buxan zákazník neplatí za poskytnutí služby vytvoření digitální kopie vesoudí k naplnění jeho zákonného práva ve smyslu §30 AZ, nýbrž za přípravu a technickou proceduru zpracování již hotových kopií vzniklých mimoděk, ježto pak budou užívány nikoli službou Buxan či odpovědnými osobami, alebrž tím, kdo si službu objednal.
 Proč se s tím vlastně tak mažem?
 Neboť jsme hoši od bobří šípy, ne nějací upocení plantážníci!
 Co tedy vlastně Mirek Dušín Buxan nabízí?
 V sučasnosti nabízíme digitalizaci fotografií, dokumentů a knihy i konzultace stran technologického zajištění skenování a postprocessingu. Konzultaci si můžete domluvit telefonicky či e-mailem, velmi rádi zodpovíme Vaše dotazy stran technologického zajištění umožníme Vám, abyste uskutečnili své zákonné právo vytvořit si

type: other


text:
kopii díla pro svou osobní potřebu ve smyslu § 30 AZ.
 Máte-li tedy doma bednu starých fotek, pošlete nám je k digitalizaci, abyste je mohli nahrát na Facebook nebo poslat tetě na Nový Zéland bez poštovného.
 Máte-li krabici knih a chcete je mít v PDF kdykoli dostupné, pošlete nám je k digitalizaci!
 Máte-li kartotéku se záznamy či štosy starých dokumentů, můžete se jich zbavit a přesto je mít kdykoli k dispozici.
 Čtenáři tohoto blogu mají na první objednávku 30% slevu! Stačí do e-mailu uvést promo heslo MIREK a sleva je Vaše!
 Nicméně... Co myslíte Vy? Který výklad se Vám zdá správný? Máte zkušenosti s tímto problémem?
  Komentáře uzavřeny.  1662 slov
 Článek „Bombastický byznys Buxan a právní stránka digitalizace autorských děl“ okomentován 6×
 Pingback: Ještě větší zmatek v autorském zákoně? — Sęlâ Diet
 Dne 5.12.2017 @ 6.10.
 Zajímavé a užitečné, fandím vám!
 Dne 1.12.2017 @ 22.17.
 Jen eventuální hřích...
 Ale jak ste vysvětlil, tak to nehrozí.
 Dne 1.12.2017 @ 18.09.
 A platíte VOŠMT za použití jejího zařízení?
 Dne 1.12.2017 @ 19.59.
 Dobrá otázka... Jelikož dosud Buxan neměl ani jednu zakázku, k žádnému využití zařízení VOŠMT nedošlo. Předběžně jsem se s ředitelem na něčem domlouval a asi by tam měla být nějaká smlouva. Zda a kolik budeme platit, to je záležitost našeho vnitřního jednání.
 Pokud jde o vybavení, již nyní máme k dispozici několik zařízení, která nepatří VOŠMT a pracujeme na DIY skeneru. Rozhodně nejsme odkázáni jen na to, co nám VOŠMT dovolí.
 Dne 1.12.2017 @ 20.10.
 Nicméně... Proč se ptáte? Vidíte tu něco, na co si dát pozor?


text:
Obchodní Podmínky – matching-style-cz
 Tyto všeobecné obchodní podmínky (dále jen „obchodní podmínky“) se vztahují na smlouvy uzavřené prostřednictvím on-line obchodu Matching Style umístěného na webovém rozhraní www.matching-style.cz mezi podnikatelkou
 Annou Bakovou, Světova 447/5, 180 00 Praha 8 Libeň
 1.1.Tyto obchodní podmínky upravují v souladu s ustanovením § 1751 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „občanský zákoník“) vzájemná práva a povinnosti smluvních stran vzniklé v souvislosti nebo na základě kupní smlouvy (dále jen „kupní smlouva“) uzavírané mezi Annou Bakovou (dále jen „prodávající“) a jinou fyzickou osobou (dále jen „kupující“) prostřednictvím internetového obchodu prodávajícího. Internetový obchod je prodávajícím provozován na webové stránce umístěné na internetové adrese www.matching-style.cz (dále jen „webová stránka“), a to prostřednictvím rozhraní webové stránky (dále jen „webové rozhraní obchodu“).
 UZAVŘENÍ KUPNÍ SMLOUVY
 1.1.Webové rozhraní obchodu obsahuje informace o zboží, a to včetně uvedení cen jednotlivého zboží a nákladů za navrácení zboží, jestliže toto zboží ze své podstaty nemůže být navráceno obvyklou poštovní cestou. Ceny zboží jsou uvedeny včetně daně z přidané hodnoty a všech souvisejících poplatků. Ceny zboží zůstávají v platnosti po dobu, kdy jsou zobrazovány ve webovém rozhraní obchodu. Tímto ustanovením není omezena možnost prodávajícího uzavřít kupní smlouvu za individuálně sjednaných podmínek. V případě, že na straně prodávajícího došlo ke zcela zjevné technické chybě při uvedení ceny zboží na webovém rozhraní nebo v průběhu objednávání, není prodávající povinen dodat zboží za tuto zcela zjevně chybnou cenu, a to ani v případě, že bylo zasláno přijetí objednávky podle těchto obchodních podmínek. V takovém případě si prodávající vyhrazuje právo odstoupit od smlouvy.
 1.2.Pokud cena uvedená u zboží na webovém rozhraní nebo v průběhu objednávání již není aktuální, bude neprodleně kupující upozorněn na tuto skutečnost. Pokud dosud nedošlo k přijetí objednávky, není prodávající povinen smlouvu uzavřít.
 1.3. Prodávající neprodleně po obdržení objednávky toto obdržení kupujícímu potvrdí informativním emailem, a to na adresu elektronické pošty kupujícího uvedenou v uživatelském rozhraní či v objednávce (dále jen ,,elektronická adresa kupujícího“).
 1.4. Pro objednání zboží vyplní kupující objednávkový formulář ve webovém rozhraní obchodu. Údaje uvedené v objednávce jsou prodávajícím považovány za správné a pravdivé.
 1.5. Uzavřením kupní smlouvy vzniká prodávajícímu závazek dodat kupujícímu sjednané zboží a převést na něj vlastnické právo k tomuto zboží a kupujícímu závazek zaplatit prodávajícímu kupní cenu dle sjednaných platebních podmínek a dodané zboží převzít.
 1.6. Prodávající je vždy oprávněn v závislosti na obsahu kupní smlouvy (množství zboží, výše kupní ceny, předpokládané náklady na dopravu) požádat kupujícího o dodatečné potvrzení objednávky (například písemně, elektronicky či telefonicky).
 1.7. Uzavřením kupní smlouvy kupující výslovně potvrzuje, že si je vědom toho, že tyto obchodní podmínky tvoří nedílnou součást kupní smlouvy, a že se s těmito obchodními podmínkami detailně seznámil. Tyto obchodní podmínky jsou k dispozici na webovém rozhraní obchodu a je tak umožněna jejich archivace a reprodukce kupujícím.
 1.8. Kupní smlouvu lze uzavřít jen v českém jazyce.
 1.9. Kupní smlouva bude uložena u prodávajícího s tím, že kupujícímu nebude umožněno do ní nahlížet.
 1.1.Cenu zboží a případné náklady spojené s dodáním zboží dle kupní smlouvy může


text:
kupující uhradit prodávajícímu následujícími způsoby:
 1.2. Cena zboží je uvedená v českých korunách (Kč). Cena zboží je uvedená včetně DPH.
 1.3.Společně s kupní cenou je kupující povinen zaplatit prodávajícímu také náklady spojené s balením a dodáním zboží ve smluvené výši. Není-li uvedeno výslovně jinak, rozumí se dále kupní cenou i náklady spojené s dodáním zboží.
 1.4.V případě bezhotovostní platby je závazek kupujícího uhradit kupní cenu splněn okamžikem připsání příslušné částky na účet prodávajícího.
 1.5.Prodávající je oprávněn, zejména v případě, že ze strany kupujícího nedojde k dodatečnému potvrzení objednávky (čl. 3.6), požadovat uhrazení celé kupní ceny ještě před odesláním zboží kupujícímu. Ustanovení § 2119 odst. 1 občanského zákoníku se nepoužije.
 1.6.Daňový doklad – fakturu vystaví prodávající kupujícímu po uhrazení ceny zboží a zašle jej v elektronické podobě na elektronickou adresu kupujícího.
 1.1.Kupující má právo od kupní smlouvy odstoupit bez udání důvodu, a to do 14 dnů od převzetí zboží. V případě odstoupení od smlouvy ve lhůtě 14 dnů od převzetí zboží, je kupující povinen vrátit prodávajícímu zboží ve lhůtě 14 dnů od odstoupení od smlouvy. Platné odstoupení v této lhůtě vyžaduje odeslání projevu vůle, který je v souladu s právními předpisy považován za projev vůle směřující k odstoupení od smlouvy, prodávajícímu, a to nejpozději poslední den lhůty dle věty předcházející na adresu sídla prodávajícího uvedenou v záhlaví těchto obchodních podmínek nebo na email. adresu info@matching-style.com. Spotřebitel je oprávněn použít formulář k odstoupení od smlouvy. V takovém případě spotřebitel ponese pouze své náklady spojené s projevem příslušné vůle a s dopravou zboží spojenou s jeho vrácením prodávajícímu. Pokud kupující zvolil jiný než nejlevnější způsob dopravy, který prodávající nabízí, vrátí prodávající kupujícímu v případě odstoupení od smlouvy ve lhůtě 14 dnů od převzetí zboží náklady za dodání zboží ve výši odpovídající nejlevnějšímu nabízenému způsobu dodání zboží.
 1.2.Spotřebitel nese náklady za vrácení zboží prodávajícímu v případě odstoupení od smlouvy ve lhůtě 14 dnů od převzetí zboží, jestliže toto zboží nemůže být vráceno pro svou povahu obvyklou poštovní cestou
 1.3.Prodávající je povinen bez zbytečného odkladu potvrdit přijetí tohoto odstoupení od smlouvy elektronicky emailem, na emailovou adresu udanou kupujícím při uzavírání kupní smlouvy. Prodávající nenese zodpovědnost za nedoručení potvrzení o odstoupení smlouvy, při chybném uvedení emailové adresy kupujícího.
 1.4.V případě odstoupení od smlouvy se kupní smlouva od počátku ruší. Kupující bere na vědomí, že pokud bude vrácené zboží nekompletní, poškozeno, opotřebeno či částečně spotřebováno, vzniká prodávajícímu vůči kupujícímu nárok na náhradu škody jemu tím vzniklé. Nárok na úhradu vzniklé škody je prodávající oprávněn jednostranně započíst proti nároku kupujícího na vrácení kupní ceny. Prodávající je povinen v případě odstoupení od smlouvy ve lhůtě 14 dnů od převzetí zboží, vrátit kupujícímu finanční prostředky převodem na účet, v případě osobního odběru na prodejně v hotovosti přes pokladnu, a to do 14 dnů od odstoupení od smlouvy, nikoliv však dříve, než kupující prodávajícímu zboží předá.
 1.5.Je-li společně se zbožím poskytnut kupujícímu dárek, je darovací smlouva mezi prodávajícím a kupujícím uzavřena s odkládací podmínkou tak, že darovací smlouva nabývá účinnosti až uplynutím 20ti dnů ode dne převzetí zboží kupujícím.
 1.6.V případě,


text:
že kupujícím objednané zboží nebude možné dodat, a plnění prodávajícího se tak stane nemožným vinou třetí osoby či nedostupností takového zboží způsobenou nikoliv přímo prodávajícím, může prodávající od smlouvy odstoupit. V případě dílčího nemožného plnění může prodávající odstoupit od smlouvy pouze v rozsahu tohoto nemožného plnění. V takovém případě vrátí prodávající kupujícímu již zaplacenou kupní cenu bez zbytečného odkladu.
 1.7.Mimosoudní řešení spotřebitelských sporů formou smírného řízení
 1.8.V případě, že došlo/dojde ke sporu mezi prodávajícím a kupujícím, který si strany mezi sebou neurovnají napřímo, má možnost se kupující obrátit na věcně příslušný subjekt mimosoudního řešení sporů pro zakoupený výrobek. V české republice je touto institucí Česká obchodní inspekce (ČOI) - www.coi.cz.
 1.9.Dobrovolně poskytnuté právo na vrácení do 60 dní od převzetí zboží.
 1.10.Vedle výše zmíněného zákonného nároku na odstoupení od smlouvy Vám dobrovolně poskytujeme záruku vrácení zboží na dobu 60 dnů od převzetí zboží. Smlouvu můžete zrušit i po uplynutí 14denní lhůty pro odstoupení tím, že nám zboží vrátíte do 60 dnů od převzetí (lhůta začíná dnem následujícím po doručení zboží), pokud je zboží v původním obalu, je úplné, není použité nebo poškozené a pokud se nejedná o zboží upravené podle přání spotřebitele nebo pro jeho osobu. Pro dodržení lhůty postačí včasné odeslání.
 1.11.Smluvně sjednanou dobrovolnou zárukou vrácení nejsou dotčena Vaše zákonná práva a nároky. Zejména můžete beze změn využít své zákonné právo na odstoupení a svá zákonná záruční práva.
 1.1.Prodávající dodává zboží kupujícímu prostřednictvím některého z následujících přepravců: Česká pošta, Zásilkovna, kterého si kupující zvolí v rámci své objednávky, a to na adresu uvedenou kupujícím v jeho objednávce.
 1.2. Doba dodání je 3-7 pracovních dnů.
 1.3.Dodání zboží je realizováno pouze v pracovní dny, a to v termínech dle kupní smlouvy (dále jen ,,dodací lhůta“) V případě platby kupní ceny za zboží bankovním převodem na účet prodávajícího počne tato dodací lhůta běžet až poté, co bude příslušná částka připsána na bankovní účet prodávajícího. Pokud by ve výjimečných případech došlo ke zpoždění zásilky (vánoční období, sezónní výprodeje), bude prodávající kupujícího o takovém zpoždění obratem informovat. V tomto případě má kupující právo od smlouvy odstoupit.
 1.4.Zboží dodávané prostřednictvím přepravce je vždy prodávajícím zabaleno do ochranných obalů způsobem obvyklým, tak aby se předešlo poškození zboží.
 1.5. V případě, že je z důvodů na straně kupujícího nutno zboží doručovat opakovaně nebo jiným způsobem než bylo uvedeno v objednávce, nebo v případě neposkytnutí dostatečné součinnosti kupujícím k uskutečnění předání zboží, je prodávající oprávněn požadovat náhradu důvodně vynaložených nákladů spojených s takovým opakovaným doručováním, a to zejména poplatek za uskladnění podle platných právních předpisů a náklady za opakované doručování, resp. dodání s jiným způsobem doručení. Tyto dodatečné náklady spojené s doručováním podle věty předcházející uhradí kupující prodávajícímu v termínu, uvedeném v dopise nebo emailu, který zašle prodávající kupujícímu.
 1.6. Při převzetí zboží od přepravce je kupující povinen zkontrolovat neporušenost obalů zboží a v případě zjištění jakýchkoliv závad toto uvést do dodacího listu. V případě shledání důvodného porušení obalu svědčícího o neoprávněném vniknutí do zásilky, nemusí kupující zásilku od přepravce převzít. V tomto případě není prodávající oprávněn požadovat


text:
náhradu nákladů podle odst. 4 tohoto článku kupujícím. Podpisem dodacího listu kupující stvrzuje, že obal zásilky obsahující zboží byl neporušen.
 1.7. Prodávající zajišťuje dopravu zakoupeného zboží pouze v rámci České republiky. V případě, že má být zboží doručeno mimo území České republiky, zajistí si dopravu sám kupující, případně je možná dohoda s prodávajícím.
 1.1.Práva a povinnosti smluvních stran ohledně práv z vadného plnění se řídí příslušnými obecně závaznými právními předpisy (zejména ustanoveními § 1914 až 1925, § 2099 až 2117 a § 2161 až 2174 občanského zákoníku a zákonem č. 634/1992 Sb., o ochraně spotřebitele, ve znění pozdějších předpisů).
 1.2.4.je zboží v odpovídajícím množství, míře nebo hmotnosti a
 1.3.Projeví-li se vada v průběhu šesti měsíců od převzetí, má se za to, že zboží bylo vadné již při převzetí.
 1.4.Prodávající má povinnosti z vadného plnění nejméně v takovém rozsahu, v jakém trvají povinnosti z vadného plnění výrobce. Kupující je jinak oprávněn uplatnit právo z vady, která se vyskytne u spotřebního zboží v době dvaceti čtyř měsíců od převzetí. Je-li na prodávaném zboží, na jeho obalu, v návodu připojenému ke zboží nebo v reklamě v souladu s jinými právními předpisy uvedena doba, po kterou lze zboží použít, použijí se ustanovení o záruce za jakost. Zárukou za jakost se prodávající zavazuje, že zboží bude po určitou dobu způsobilé k použití pro obvyklý účel nebo že si zachová obvyklé vlastnosti. Vytkl-li kupující prodávajícímu vadu zboží oprávněně, neběží lhůta pro uplatnění práv z vadného plnění ani záruční doba po dobu, po kterou kupující nemůže vadné zboží užívat.
 1.5.Právo z vadného plnění kupujícímu nenáleží, pokud kupující před převzetím zboží věděl, že zboží má vadu, anebo pokud kupující vadu sám způsobil.
 1.1.Kupující nabývá vlastnictví ke zboží zaplacením celé kupní ceny zboží.
 1.1.Svou informační povinnost vůči kupujícímu ve smyslu čl. 13 Nařízení Evropského parlamentu a Rady 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (dále jen „nařízení GDPR“) související se zpracováním osobních údajů kupujícího pro účely plnění kupní smlouvy, pro účely jednání o kupní smlouvě a pro účely plnění veřejnoprávních povinností prodávajícího plní prodávající prostřednictvím zvláštního dokumentu.
 1.1.Kupující souhlasí ve smyslu ustanovení § 7 odst. 2 zákona č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti a o změně některých zákonů (zákon o některých službách informační společnosti), ve znění pozdějších předpisů, se zasíláním obchodních sdělení prodávajícím na elektronickou adresu či na telefonní číslo kupujícího. Svou informační povinnost vůči kupujícímu ve smyslu čl. 13 nařízení GDPR související se zpracováním osobních údajů kupujícího pro účely zasílání obchodních sdělení plní prodávající prostřednictvím zvláštního dokumentu.
 1.2.Kupující souhlasí s ukládáním tzv. cookies na jeho počítač. V případě, že je nákup na webové stránce možné provést a závazky prodávajícího z kupní smlouvy plnit, aniž by docházelo k ukládání tzv. cookies na počítač kupujícího, může kupující souhlas podle předchozí věty kdykoliv odvolat.
 1.1.Pokud vztah založený kupní smlouvou obsahuje mezinárodní (zahraniční) prvek, pak strany sjednávají, že vztah se řídí českým právem. Volbou práva podle předchozí věty není


text:
kupující, který je spotřebitelem, zbaven ochrany, kterou mu poskytují ustanovení právního řádu, od nichž se nelze smluvně odchýlit, a jež by se v případě neexistence volby práva jinak použila dle ustanovení čl. 6 odst. 1 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I).
 1.2.Je-li některé ustanovení obchodních podmínek neplatné nebo neúčinné, nebo se takovým stane, namísto neplatných ustanovení nastoupí ustanovení, jehož smysl se neplatnému ustanovení co nejvíce přibližuje. Neplatností nebo neúčinností jednoho ustanovení není dotčena platnost ostatních ustanovení.
 1.3.Kupní smlouva včetně obchodních podmínek je archivována prodávajícím v elektronické podobě a není přístupná.
 1.4.Přílohu obchodních podmínek tvoří vzorový formulář pro odstoupení od kupní smlouvy.
 Tyto obchodní podmínky jsou platné a účinné od 1.8.2019


text:
26 Cdo 3118/2016
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Pavlíny Brzobohaté a soudců JUDr. Jitky Dýškové a JUDr. Miroslava Feráka ve věci žalobce hlavního města Prahy , se sídlem v Praze 1 Starém Městě, Mariánské náměstí 2/2, IČO 00064581, zastoupeného prof. JUDr. Janem Křížem, CSc., advokátem se sídlem v Praze 1 Starém Městě, Rybná 678/9, proti žalované euroAWK s. r. o. , se sídlem v Praze 10 Vršovicích, Konopišťská 739/16, IČO 43965717, zastoupené JUDr. Ondřejem Rathouským, advokátem se sídlem v Praze 1 Starém Městě, Ovocný trh 1096/8, o vyklizení nemovitostí, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 7 pod sp. zn. 31 C 75/2010, o dovolání žalované proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 17. února 2016, č. j. 54 Co 401/2015-285, takto:
 II. Žalovaná je povinna zaplatit žalobci na náhradě nákladů dovolacího řízení 2.800 Kč k rukám prof. JUDr. Jana Kříže, CSc., advokáta se sídlem v Praze 1 Starém Městě, Rybná 678/9, do tří dnů od právní moci tohoto usnesení.
 Městský soud v Praze (soud odvolací) rozsudkem ze dne 17. 2. 2016, č. j. 54 Co 401/2015-285, potvrdil rozsudek Obvodního soudu pro Prahu 7 (soud prvního stupně) ze dne 7. 7. 2015, č. j. 31 C 75/2010-242, ve výroku, kterým uložil žalované odstranit z pozemků žalobce ležících v katastrálním území H. (evidovaných na LV 368, Katastrální úřad pro hlavní město Praha, Katastrální pracoviště Praha) všechna velkoplošná reklamní zařízení a stavby pro reklamu (která upřesnil pomocí GPS souřadnic) do patnácti dnů od právní moci rozsudku (dále též jen potvrzující výrok ), změnil ho ve výroku o nákladech řízení tak, že žalobci se náhrada nákladů řízení nepřiznává, a dále rozhodl o nákladech odvolacího řízení.
 Potvrzující výrok rozsudku odvolacího soudu napadla žalovaná dovoláním (dovolatelka sice uvádí, že napadá rozsudek v celém rozsahu , podle obsahu však napadá jen potvrzující výrok), které není přípustné podle § 237 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění účinném do 31. 12. 2013, dále jen o. s. ř. (čl. II bod 2 zákona č. 293/2013 Sb.), neboť odvolací soud posoudil všechny rozhodné právní otázky v souladu s ustálenou rozhodovací praxí dovolacího soudu a není důvod, aby tyto otázky byly posouzeny jinak.
 V souladu s rozhodovací praxí dovolacího soudu (srovnej např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 12. 8. 2003, sp. zn. 21 Cdo 926/2002) je i závěr odvolacího soudu, že výkon práva žalobce není v rozporu s dobrými mravy. Při aplikaci § 3 odst. 1 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění účinném do 31. 12. 2013 (z něhož je třeba i nadále vycházet viz § 3028 odst. 1, 3 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, dále jen o. z. ), přihlédl ke všem zjištěným skutečnostem, a to jak na straně dovolatelky, tak i na straně žalobce, vycházel přitom z konkrétních zjištění učiněných v dané věci a jeho úvaha není zjevně nepřiměřená.
 Možnou aplikací § 1 až 14 o. z. na dříve (do 31. 12. 2013) vzniklé právní vztahy (poměry), se Nejvyšší soud již zabýval při výkladu přechodného ustanovení §


text:
Stanislav Valenta Cheb IČO 10339833 kontakty (02.06.2020) | Finance.cz
 Stanislav Valenta Cheb IČO: 10339833
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Stanislav Valenta, která sídlí v obci Cheb a bylo jí přiděleno IČO 10339833.
 Stanislav Valenta je Fyzická osoba podnikající dle živnostenského zákona zapsaná v obchodním rejstříku se sídlem v obci Cheb. Podniká od roku 1992 v oboru Opravy silničních vozidel , Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona a Koupě zboží za účelem jeho dalšího prodeje a prodej v režimu živnosti volné .
 Základní údaje o Stanislav Valenta IČO: 10339833
 Krajský soud v Plzni 25.8.1992
 Podnikající fyzická osoba 25.8.1992
 Podnikatel: Stanislav Valenta, bytem 350 02 Cheb, Karlova 2 25.8.1992
 Aktuální kontaktní údaje Stanislav Valenta
 Kontakty na Stanislav Valenta IČO: 10339833
 Karlova 2459/34 , Cheb 350 02 12.12.2003
 33 , 353 01 Poustka Česká republika
 24.3.1997 - 12.12.2003
 Dolní Dvory , 350 02 Cheb Česká republika
 25.8.1992 - 24.3.1997
 Karlova 2459/34, Cheb 350 02
 Obory činností Stanislav Valenta IČO: 10339833
 opravy motorových vozidel 25.8.1992
 nákup a prodej zboží v režimu živnosti volné 25.8.1992
 Karlova 2459/34 , Cheb 350 02
 1000993078
 Vedení firmy Stanislav Valenta IČO: 10339833
 Sbírka Listin Stanislav Valenta IČO: 10339833
 A 2226/SL 18 účetní závěrka [2014] výkazy Krajský soud v Plzni 24.2.2015 18.3.2015 19.8.2015 11
 A 2226/SL 17 účetní závěrka [2014] příloha Krajský soud v Plzni 24.2.2015 18.3.2015 19.8.2015 3
 A 2226/SL 16 účetní závěrka [2013] příloha Krajský soud v Plzni 14.2.2014 6.3.2014 7.3.2014 5
 A 2226/SL 15 účetní závěrka [2013] Krajský soud v Plzni 14.2.2014 6.3.2014 7.3.2014 12
 A 2226/SL 14 účetní závěrka [2013] příloha Krajský soud v Plzni 14.2.2014 4.3.2014 4.3.2014 5
 A 2226/SL 13 účetní závěrka [2013] rozvaha Krajský soud v Plzni 4.3.2014 4.3.2014 2
 Hodnocení Stanislav Valenta
 Výpis dat pro firmu Stanislav Valenta obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy Stanislav Valenta, 10339833 na obchodním rejstříku
 výpis firmy Stanislav Valenta, 10339833 na živnostenském rejstříku
 Stanislav Valenta - 41850114 - Český Brod , Za Drahou 164
 Stanislav Valenta - 67610277 - Rohoznice 114
 Stanislav Valenta - 64780767 - Podhorní Újezd a Vojice 124
 Stanislav Valenta - 02971160 - Nezvěstice 38
 Ing. Stanislav Valenta - 66472555 - Praha , Studnická 2152/32
 Stanislav Valenta - 44942681 - Bílovice nad Svitavou , Fügnerovo nábř. 31
 Stanislav Valenta - 76352781 - Starý Jičín 29
 Stanislav Valenta - 48313947 - Teplice , Tržní náměstí 873/1
 Stanislav Valenta - 68704020 - Vracov , Olšíčská 1398
 Stanislav Valenta - 76605001 - Olomouc , Stiborova 601/33


text:
Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno Brno IČO 27662161 kontakty (10.12.2019) | Finance.cz
 Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno Brno IČO: 27662161
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno, která sídlí v obci Brno a bylo jí přiděleno IČO 27662161.
 Firma s názvem Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno se sídlem v obci Brno byla založena v roce 2005. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 4 osob.
 Základní údaje o Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno IČO: 27662161
 Krajský soud v Brně 10.10.2005
 S 4784
 27662161
 Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno
 Společenství vlastníků jednotek 10.10.2005
 První schůze shromáždění vlastníků jednotek se konala dne 16.06.2005, doplňující schůze se konala dne 25.08.2005. Dům a bytové jednotky jsou zapsány na LV č. 2346 pro obec Brno, k.ú. Slatina. 10.10.2005
 Aktuální kontaktní údaje Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno
 Kontakty na Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno IČO: 27662161
 Langrova 851/1 , Brno 627 00 10.10.2005
 Langrova 851/1a NEOAD, Brno-Slatina 627 00
 Obory činností Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno IČO: 27662161
 Správa domu 10.10.2005
 Vedení firmy Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno IČO: 27662161
 Předseda zastupuje společenství ve všech záležitostech samostatně. 5.8.2017
 Za výbor jedná navenek jeho předseda. V době nepřítomnosti předsedy jej zastupuje místopředseda. Jde-li o písemný právní úkon, který činí výbor, musí být podepsán předsedou nebo v jeho zastoupení místopředsedou a dalším členem výboru. Podepisuje-li předse da spolu s místopředsedou, je podpis místopředsedy považován za podpis dalšího člena výboru. 10.10.2005 - 5.8.2017
 Drahomír Veselý 10.10.2005 - 16.9.2009
 do 17.12.2008
 od 10.10.2005 do 17.12.2008
 Langrova 851/1, Brno 627 00
 Pavel Pikula 10.10.2005 - 17.12.2014
 do 11.6.2014
 od 10.10.2005 do 11.6.2014
 Ing. Radoslav Nešpůrek 10.10.2005 - 17.12.2014
 Dr. Peter Vician 16.9.2009 - 17.12.2014
 od 26.5.2009 do 11.6.2014
 od 9.6.2009 do 11.6.2014
 Langrova 850/1, Brno 627 00
 Pavel Pikula 17.12.2014 - 20.1.2017
 od 11.6.2014 do 4.12.2016
 Dr. Peter Vician 17.12.2014 - 5.8.2017
 od 11.6.2014 do 15.5.2017
 Ing. Radoslav Nešpůrek 17.12.2014 - 5.8.2017
 Sbírka Listin Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno IČO: 27662161
 S 4784/SL 14 ostatní zápis ze zasedání výboru Krajský soud v Brně 11.6.2014 30.10.2014 23.1.2015 1
 S 4784/SL 13 ostatní zápis ze shromáždění SVJ Krajský soud v Brně 11.6.2014 30.10.2014 23.1.2015 1
 S 4784/SL 12 účetní závěrka [2013] Krajský soud v Brně 10.3.2014 8.9.2014 21.10.2014 3
 S 4784/SL 11 účetní závěrka [2012] Krajský soud v Brně 12.3.2013 11.9.2013 12.9.2013 3
 Hodnocení Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno
 Výpis dat pro firmu Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno, 27662161 na obchodním rejstříku
 Společenství vlastníků bytů Langrova 1, 1a, Brno - 27662161 - Brno , Langrova 851/1
 Společenství vlastníků bytů Langrova 3, 3a, Brno - 26909022 - Brno , Langrova 852/3
 Společenství vlastníků bytů Langrova 37,


text:
39, 41 - 26250390 - Brno , Langrova 855
 Společenství vlastníků pro dům Langrova 2, Brno - 02520419 - Brno , Langrova 817
 Společenství vlastníků jednotek pro dům Langrova 1b, Brno - Loučky - 26296543 - Brno , Langrova 1207
 Společenství vlastníků jednotek Langrova 25, 27, Brno - 26938553 - Brno , Langrova 827
 Společenství vlastníků jednotek Langrova 29,31, Brno - 27681653 - Brno , Langrova 830/31
 Společenství vlastníků Langrova 9, 11, Brno - 26292971 - Brno , Langrova 823/11
 Společenství vlastníků garáží Langrova, č.p. 1186, Brno - 27691691 - Brno , Langrova 189
 Společenství vlastníků jednotek Langrova 13,15,Brno - 26258871 - Brno , Langrova 824


text:
1Azs45/2009
 1 Azs 45/2009-64
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Marie ®i1kové a soudcù JUDr. Lenky Kaniové, JUDr. Zdeòka Kühna, Mgr. Daniely Zemanové a Mgr. Radovana Havelce v právní vìci 3⁄4alobce: A. S., zast. Mgr. Pavlem Èi3⁄4inským, advokátem se sídlem Jeèná 7/548, Praha, proti 3⁄4alovanému Ministerstvu vnitra, se sídlem Nad ©tolou 3, Praha 7, proti rozhodnutí 3⁄4alovaného ze dne 4. 6. 2008, è. j. OAM-104/LE-C09-C09-2006, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti rozsudku Krajského soudu v Hradci Králové ze dne 20. 4. 2009, è. j. 29 Az 31/2008-23,
 Rozhodnutím ze dne 4. 6. 2008 3⁄4alovaný neudìlil 3⁄4alobci mezinárodní ochranu podle § 12, § 13, § 14, § 14a a § 14b zákona è. 325/1999 Sb., o azylu a o zmìnì zákona è. 283/1991 Sb., o Policii Èeské republiky (dále jen zákon o azylu ). Proti tomuto rozhodnutí podal 3⁄4alobce 3⁄4alobu ke krajskému soudu, který ji zamítl rozsudkem ze dne 20. 4. 2009. Proti rozsudku podal 3⁄4alobce (dále té3⁄4 stì3⁄4ovatel ) vèas (dne 26. 5. 2009) kasaèní stí3⁄4nost, v ní3⁄4 v1ak toliko namítl, 3⁄4e s napadeným rozhodnutím krajského soudu nesouhlasí a domnívá se, 3⁄4e byl v pøedchozím øízení zkrácen na svých právech. Dále uvedl, 3⁄4e napadá rozsudek krajského soudu z dùvodù uvedených v § 103 odst. 1 písm. a), b) a d) zákona è. 150/2002 Sb., soudní øád správní (dále jen s. ø. s. ). Následnì jej krajský soud usnesením ze dne 2. 6. 2009 (doruèeným stì3⁄4ovateli dne 5. 6. 2009) vyzval jednak k dolo3⁄4ení plné moci udìlené advokátovi, který ho bude zastupovat v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti, jednak k doplnìní a oznaèení dùvodù kasaèní stí3⁄4nosti s tím, 3⁄4e tato postrádá nále3⁄4itosti uvedené v § 106 odst. 1 ve spojení s § 37 odst. 3 s. ø. s. K doplnìní stí3⁄4nosti soud stanovil stì3⁄4ovateli jednomìsíèní lhùtu. Zároveò jej pouèil, 3⁄4e nebude-li výzvì ve stanovené lhùtì vyhovìno, vystavuje se stì3⁄4ovatel mo3⁄4nosti odmítnutí kasaèní stí3⁄4nosti. Stì3⁄4ovatel kasaèní stí3⁄4nost doplnil elektronicky dne 8. 7. 2009, v 0:27 hodin.
 Nejvy11í správní soud se nejprve zabýval tím, zda jsou splnìny nále3⁄4itosti kasaèní stí3⁄4nosti ve smyslu § 106 s. ø. s. Shledal pøitom, ve shodì s krajským soudem, 3⁄4e stì3⁄4ovatelem podaná kasaèní stí3⁄4nost ze dne 26. 5. 2009 patøièné nále3⁄4itosti nemá. Neobsahuje toti3⁄4 3⁄4ádné konkrétní právní èi skutkové dùvody, na nich3⁄4 je zalo3⁄4ena. Krajský soud proto vyzval stì3⁄4ovatele, aby ji ve lhùtì jednoho mìsíce doplnil. Soudem stanovená lhùta uplynula dne 7. 7. 2009, stì3⁄4ovatel v1ak kasaèní stí3⁄4nost doplnil a3⁄4 dne 8. 7. 2009. Stì3⁄4ovatel pøitom soud nepo3⁄4ádal o prodlou3⁄4ení stanovené lhùty podle § 106 odst. 3 s. ø. s. Nejvy11í správní soud proto podle § 120 ve spojení s § 37 odst. 5 s. ø. s. rozhodl o odmítnutí kasaèní stí3⁄4nosti, proto3⁄4e stì3⁄4ovatel neodstranil, aè zastoupen advokátem, ve stanovené lhùtì vadu, pro ni3⁄4 není mo3⁄4né v øízení pokraèovat.


text:
Po celá staletí se astronomům, pozorujícím noční oblohu, hvězdy zdály zcela neměnné a věčné. Neměnily vzájemně svou polohu *) ani jas (až na vzácné úkazy jako vzplanutí novy nebo supernovy). Jednoduchá fyzikální úvaha - i bez znalosti konkrétní povahy a struktury hvězd - však ukazuje, že tato stálost a neměnnost je pouze zdánlivá. Hvězdy totiž vyzařují velké množství světla a dalšího záření (jen proto je můžeme na tak velké vzdálenosti pozorovat), tím ztrácejí energii, což nutně musí způsobovat určité změny v jejich nitrech - hvězdy se tedy musejí vyvíjet. Protože jejich energetické zásoby nemohou být neomezené, vyzařování do okolního vesmíru nutně vede k vyčerpání zdrojů vnitřní energie hvězdy. Doba aktivní existence každé hvězdy je tedy nutně konečná. Jen doba lidského života (a dokonce i doba trvání lidské civilizace) je příliš krátká na to, abychom během ní postřehli výraznější změny ve vlastnostech hvězd. Naštěstí však hvězdy vznikaly (a stále vznikají) v různou dobu a vyvíjely se různě rychle, takže v současné době dospěly do nejrůznějších stádií své evoluce. Pozorováním většího počtu "různě starých" hvězd si tak můžeme utvořit představu o dynamice hvězdné evoluce.
 *) Co se týče vzájemné polohy hvězd, je nyní rovněž jasné, že se nejedná o žádné "stálice" - naopak, hvězdy se vůči sobě poměrně rychle pohybují, rychlostmi řádově desítky km/s i vyššími. Jedná se jednak o vlastí pekuliární pohyb vzhledem k okolním hvězdám, jednak o unášení pohybem galaxií a celkovou expanzí vesmíru. Vzhledem k velkým vzdálenostem však tyto pohyby nejsou vizuálně přímo patrné. Dobře prokazatelné a měřitelné jsou vzájemné pohyby hvězd ve dvojhvězdách a vícenásobných systémech. Nyní se rychlosti pohybu hvězd stanovují spektrometricky z frekvenčních Dopplerovských posuvů spektrálních čar.
 Hvězdy tedy nejsou neměnné objekty - vznikají, vyvíjejí se a zanikají. Rychlost vývoje hvězdy a doba jejího života závisí především na tom, jak intenzívně září. Níže bude ukázáno, že zářivý výkon (a tedy i tempo její evoluce a doba aktivního života) závisí především na hmotnosti hvězdy. Hvězdy ve vesmíru vznikají, vyvíjejí se a zanikají průběžně, jsou to nevratné děje, takže lze očekávat, že materiál pro vznik hvězd a termonukleární reakce v nich se postupně vyčerpá. Vznik nových hvězd nakonec ustane, poslední hvězdy vyhasnou, vesmír se ponoří do věčné "temnoty a chladu" (§5.6 "Budoucnost vesmíru")...
 Atypické pořadí výkladu vzniku, vlastností, složení a evoluce hvězd
 Jelikož naše kniha "Gravitace, černé díry a fyzika prostoročasu" je zaměřena především na úlohu gravitace pro fungování a evoluci hvězd a celého vesmíru, přizpůsobili jsme tomu i výklad stelární astrofyziky, kterému je věnována tato kapitola. Především, toto pojednání je jen stručné, převážně na populární úrovni - nanahrazuje systematický astronomický výklad. Jeho cílem je ukázat, jakým způsobem gravitace a ostatní fyzikální interakce řídí grandiózní procesy ve hvězdách, s akcentem na závěrečné fáze života hvězd. Proto jsme nejdříve nastínili "fenomenologii" hvězd a související astronomické aspekty (H-R diagram, stavba hvězd, proměnnost, vícenásobné systémy, planety kolem hvězd atd....) a teprve na potom je zařazeno pojenání "Evoluce hvězd", na které již pak přímo navazuje následující kapitola 4.2 "Konečné fáze hvězdné evoluce. Gravitační kolaps.". Autor se omlouvá, pokud snad tato atypická sekvence


text:
výkladu z astronomického hlediska působí inkoherentně..?..
 Základní podstata hvězd
 Na rozdíl od představ v dávnější minulosti, které hvězdy považovaly za jakési svítící "tečky", stálice, viditelné na noční obloze, nyní víme, že hvězdy jsou v podstatě obrovské koule z rozžhaveného plynu (většinou v plasmatickém skupenství) držené pohromadě gravitací. Právě díky vysoké teplotě (tisíce stupňů) svého povrchu hvězdy září jasným světlem které pozorujeme, jakož i elektromagnetickým záření delších a kratších vlnových délek. Teplota povrchových vrstev hvězdy rozhoduje o tom, jaké vlnové délky budou ve spektru převládat, jakou "barvu" bude mít vysílané záření.
 Toto záření je důsledkem zákonitostí Maxwellovy elektrodynamiky, podle nichž při každém nerovnoměrném (zrychleném, zpomaleném či změně směru) pohybu elektrického náboje dochází k vyzařování elektromagnetických vln - viz §1.5 "Elektromagnetické pole. Maxwellovy rovnice.", Larmorův vzorec (1.61'). Uplatňuje se především u elektronů, které jsou lehké a vektor jejich rychlosti se při interakcích může snadno a prudce měnit. Při vysoké teplotě se elektrony v ionizovaném plynu srážejí (elektromagneticky interagují) vysokými rychlostmi s atomy a ionty, přičemž díky prudkým změnám svých rychlostí vyzařují elektromagnetické vlny se spojitým spektrem. V závislosti na teplotě (tj. na rychlosti a prudkosti srážek elektronů) převažuje buď dlouhovlnnější infračervené záření, viditelné světlo, při velmi vysokých teplotách je emitováno i X a gama záření.
 Vedle spojitého záření generovaného volnými elektrony přichází z hvězd i slabé záření s čárovým (diskrétním) spektrem, vznikající přeskoky elektronů mezi energetickými hladinami v excitovaných atomech, nacházejících se v povrchových vrstvách s nižší teplotou, v hvězdné atmosféře. Emisní čáry atomů jsou většinou přezářeny spojitým zářením, excitace a deexcitace se však projevují především opačným efektem - tmavými absorpčními čarami na spojitém pozadí (viz pasáž "Excitace a spektra záření atomů" v §1.1 monografie "Jaderná fyzika a fyzika ionizujícího záření").
 Energetickým "motorem" generujícím toto teplo a záření hvězd jsou fyzikální procesy v zásadě dvojího druhu :
 × Smršťování materiálu hvězdy vlivem gravitace - gravitační kontrakce, při níž se gravitační vazbová energie adiabatickým stlačováním přeměňuje na kinetickou energii částic plynu, tj. na teplo. Gravitační kontrakce je jen vedlejším a krátkodobým zdrojem tepelné energie hvězd (výjimkou jsou nejmenší hvězdy typu hnědých trpaslíků, kde může být jediným zdrojem energie). Gravitační kontrakce je však nezbytná - způsobuje vznik hvězd a je nutnou podmínkou pro uskutečnění termonukleárních reakcí.
 × Termonukleární reakce - jaderná fúze, při nichž se lehká jádra materiálu hvězdy slučují na těžší jádra za uvolnění velké jaderné vazbové energie nukleonů. Tato energie intenzívně zahřívá nitro hvězdy, odkud se teplo radiačně a konvektivně šíří k povrchovým vrstvám. Nejčastěji je to fúze jader vodíku - protonů - na hélium, u masívních hvězd v pokročilejším stádiu evoluce pak i fúze těžších jader (je podrobněji diskutováno níže v pasáži "Termonukleární reakce v nitru hvězd"). Termonukleární reakce jsou hlavním a dlouhodobým zdrojem energie pro svítivost hvězd.
 Některé hvězdy však i po ukončení procesů generujících energii - termonukleárních reakcí či gravitačních kontrakcí - ještě mohou, vzhledem k obrovské tepelné kapacitě, dlouhodobě zářit zbylým teplem nahromaděným v předchozích etapách.
 K pochopení podstaty a fungování hvězd rozhodujícím způsobem přispělo poznání, že i naše Slunce je hvězda, která vzhledem ke své blízkosti je


text:
daleko lépe přístupná zkoumání. Spektrální analýza záření atomů v pozemských laboratořích, světla ze Slunce a dalších hvězd pak ukázala, že se zde všude vyskytují tytéž chemické prvky: svět má jednotnou materiální povahu. Vlastnosti hvězd a dalších vesmírných objektů lze tak zkoumat a vysvětlovat pomocí fyzikálních metod a zákonů - to je náplň astrofyziky.
 Hertzsprungův-Russelův diagram
 Velký pokrok ve stelární astronomii nastal počátkem 20.století v souvislosti se zavedením astronomické fotometrie a spektrometrie, umožňující analyzovat nejen jasnosti, ale i složení povrchových částí hvězd a jejich teplotu. V letech 1911-1913 astronomové E.Hertzsprung a H.N.Russel zpracováním velkého počtu pozorování hvězd nalezli výrazné zákonitosti mezi svítivostí a povrchovou teplotou hvězd; grafické znázornění této závislosti je známý Hertzsprungův-Russelův (H-R) diagram. Později se ukázalo, že tyto zákonitosti těsně souvisejí s evolučními procesy ve hvězdách.
 Hertzsprung-Russelův (HR) diagram vztahu mezi teplotou a svítivostí hvězd (barevné překreslení dřívějšího černobílého náčrtku).
 Zmíněný H-R diagram vzniká tak, že na vodorovnou osu vynášíme efektivní teplotu povrchu hvězdy (odvozenou od jejího spektra - barvy vysílaného světla) a na svislou osu svítivost hvězdy (vyjádřenou v násobcích svítivosti Slunce L¤). Na obou osách je použito logaritmické měřítko - jedná se o log-log diagram.
 Pozn.: U vodorovné teplotní osy na HR diagramu se používá stupnice růstu teploty zprava doleva, tj. opačný směr než je zvykem u jiných grafů. Tato zvláštnost vznikla z toho, že původně se na vodorovné ose vynášel spektrální typ hvězd (astronomicky se hvězdy dělí do 7 hlavních spektrálních typů O,B,A,F,G,K,M, jemněji ještě rozdělených pomocí číselných indexů, např. G2, A1, K5 a pod.). V optické spektrometrii se přitom vlnová délka vynáší od kratší k delší, což je v obráceném poměru k teplotě vyzařujícího tělesa či k energii fotonů.
 Body v tomto diagramu, z nichž každý představuje jednu konkrétní hvězdu (na obrázku je explicitně vyneseno jen několik význačnějších hvězd), nejsou v grafu rozloženy rovnoměrně nebo náhodně, ale seskupují se dominantně v několika pásovitých oblastech, podél tří výrazných "větví", "sekvencí" či "posloupností" :
 l Hlavní posloupnost
 Hlavní skupina pozorovaných hvězd se na diagramu shlukuje v téměř přímkovém (esovitě prohnutém) diagonálním pásu, táhnoucím se z levého horního rohu (velmi jasné a žhavé hvězdy) do dolního pravého rohu (slaběji svítící a chladnější hvězdy). Tato větev, obsahující největší počet známých hvězd (asi 90% - téměř každá hvězda během své evoluce prošla hlavní posloupností), se nazývá hlavní posloupnost a patří do ní i naše Slunce (je to žlutá trpasličí hvězda spektrální třídy G). Platí zde, že čím je hvězda jasnější, tím je její povrch žhavější. Svítivost a teplota jsou zde určeny hmotností hvězdy (zářivý výkon hvězdy je zde úměrný přibližně 3.mocnině hmotnosti) - hlavní posloupnost je zároveň posloupností hmotností hvězd. V pravé dolní části hlavní posloupnosti se nacházejí slaběji svítící a chladnější hvězdy menší než Slunce - "červení trpaslíci", které jsou nejčastějšími typy hvězd. Ještě níže a dále vpravo, již mimo rozsah HR diagramu, se nacházejí tzv. "hnědí trpaslíci", jejichž hmotnost nestačí k vytvoření dostatečné teploty a tlaku pro zapálení termonukleárních reakcí; gravitační kontrakcí se zahřívají na povrchové teploty kolem tisíce stupňů a slabě září tmavě červenou barvou a hlavně


text:
v infračervené oblasti.
 l Posloupnost obrů
 Nad touto diagonálou hlavní posloupnosti a poněkud vpravo se nacházejí hvězdy, které jsou svítivější, ale přitom mají nižší teplotu. To znamená, že jejich rozměry jsou podstatně větší než svítivostí odpovídající hvězdy hlavní posloupnosti - jedná se o hvězdné "obry" ("giganty"), resp. o červené obry, protože zpravidla vyzařují více v dlouhovlnnější červené oblasti spektra. Jedná se většinou o pozdní stádia evoluce hvězd (spalování hélia), původně ležících ve střední části hlavní posloupnosti. Po několika desítkách milionů let jejich nitro zkolabuje do bílého trpaslíka, nebo vybuchuje jako supernova za vzniku neutronové hvězdy, která již není součástí HR diagramu (§4.2).
 l Skupina veleobrů
 Ještě výše v HR diagramu se vyskytují velmi jasné hvězdy s velkým povrchem, označované jako "veleobři" či "nadobři" ("super-giganti"). Jsou to ty největší hvězdy, jaké ve vesmíru pozorujeme, o průměru až 109km. A též nejsvítvější, až milionkrát jasnější než Slunce. Spektrálně vyzařují někteří především v červené oblasti, jiní v modré oblasti (podle fáze své evoluce). Jedná se o velmi hmotné hvězdy (desítky M¤, původně ležící v levé horní části hlavní posloupnosti), které jsou v pozdní fázi evoluce, spalování uhlíku. Po několika milionech let vybuchují jako supernovy, ty nejhmotnější pak gravitačně zkolabují do černé díry a opouštěji tak HR diagram (§4.2).
 l Sekvence bílých trpaslíků
 Pod diagonálou hlavní posloupnosti se nachází skupina hvězd, které mají vysokou povrchovou teplotu, ale relativně nízkou svítivost. Z toho plyne, že mají značně malý povrch - označují se jako "bílí trpaslíci". Jedná se o závěrečná stádia hvězd s nižší hmotností (<1,4 M¤) po vyčerpání veškerého jaderného paliva, které jsou gravitací stlačeny do průměru jen několika tisíc kilometrů (velikostí se podobají Zemi, ale hmotností Slunci). Již v nich neprobíhají jaderné reakce (příp. až na krátké epizody termonukleární fúze hmoty pohlcení akrecí).
 H-R diagram, ukazující výrazné zákonitosti ve velké různorodosti velikostí, svítivostí a spektrálních typů hvězd, vnáší řád do "zoologie" hvězd *) a má velký význam pro objasnění stavby a evoluce hvězd. K pochopení tohoto se však musela rozvinout jaderná astrofyzika vedoucí k poznání, že zdrojem energie v nitru hvězd je jaderná fúze lehkých prvků na prvky těžší.
 *) H-R diagram má pro stelární astronomii podobný systematizující význam, jaký má pro chemii Mendělejevova periodická tabulka prvků. Periodická tabulka sdružuje chemicky podobné prvky do skupin, HR diagram sdružuje do posloupností ty hvězdy, které právě procházejí podobným stádiem své evoluce. V době vzniku periodické tabulky Mendělejev ani ostatní chemikové nevěděli nic o struktuře atomů, na nichž je periodicita vlastností prvků založena. Podobně Hertzsprung , Russel a další astronomové, kteří na základě empirických pozorování sestavovali první tabulky a diagramy hvězd podle spekrálních barev a svítivostí, nevěděli proč hvězdy svítí, ani jak hvězdy vznikají, vyvíjejí se a zanikají. Stejně tak nevěděli, že hvězdy daly vznik většině prvků, které tvoří planety, Zemi i naše organismy a které jsou systematizovány v Mendělejevově periodické tabulce. K odhalení toho všeho HR diagram výrazně přispěl, v koprodukci s laboratorními poznatky atomové a jaderné fyziky.
 Je třeba si uvědomit, že při sestavování HR diagramu se uplatňují výrazné výběrové efekty. Jedná se o vzorek


text:
poměrně blízkých a jasnějších hvězd, neboť u vzdálených a málo jasných hvězd je obtížné přesně změřit jejich spektrum. Z časového hlediska zachycuje HR diagram jakousi "momentku" okamžitého stavu okolních hvězd; tento stav se v delších časových měřítcích (>106-109 let) výrazně mění (jak bylo zmíněno výše a bude podrobněji rozebíráno níže). Především stádii veleobrů a obrů procházejí hvězdy poměrně rychle; podle astronomických pozorování v naší galaxii na 10 miliónů hvězd hlavní posloupnosti připadá přibližně 1 milion bílých trpaslíků, kolem 1 tisíce obrů a pouhý 1 veleobr. Přesto však i tento vzorek hvězd v HR diagramu je dostatečně reprezentativní pro analýzu vlastností a evoluce hvězd.
 Evoluce hvězd v H-R diagramu
 H-R diagram, který zachycuje momentální statický "snímek" zastoupení jednotlivých typů pozorovaných hvězd, ve světle dynamiky hvězdné evoluce "ožije": pozice každé hvězdy v HR diagramu není stálá a neměnná, ale pouze dočasná. V průběhu vývoje se s časem mění povrchová teplota hvězd i jejich zářivost - hvězdy se v HR diagramu posunují. Dlouhou dobu (asi 90% svého života) hvězdy setrvávají na jednom místě v hlavní posloupnosti, ale pak se z hlavní větve přesunují do oblasti obrů a nakonec, po vyčerpání "jaderného paliva", se z nich stávají bílí trpaslíci nebo ještě "exotičtější" kompaktní útvary, které již v HR diagramu zachyceny nejsou.
 Hvězdy vznikají gravitačním smršťováním rozsáhlých plyno-prachových oblaků ve vesmíru. V jejich nitru roste tlak a teplota, takový útvar se nazývá protohvězda. Při dosažení teploty v nitru cca 10 miliónů stupňů začne probíhat termonukleární fúze jader vodíku (protonů) na jádra hélia (podrobněji viz níže "Vznik hvězd"). Uvolňovanou jadernou energií pak takto zrozená hvězda dlouhodobě září na hlavní posloupnosti v H-R diagramu. Jak uvidíme níže, prvotní a rozhodující veličinou pro vlastnosti a průběh evoluce hvězdy je její počáteční hmotnost, zakládající se již při vzniku hvězdy ze zárodečného oblaku. Čím větší je tato hmotnost., tím jasnější a žhavější je hvězda a tím rychlejší je její evoluce. Pro konečný osud hvězdy je pak rozhodující zbylá hmotnost na konci její evoluce (tj. počáteční hmotnost mínus hmotnost veškeré látky, částic a záření, kterou hvězda během své evoluce vyvrhla), po vyčerpání termonukleárních reakcí.
 × Pokud je počáteční hmotnost velmi malá, jen řádu setin hmotnosti Slunce M¤, vzniká tzv. "hnědý trpaslík", jehož hmotnost nestačí k vytvoření dostatečné teploty a tlaku pro zapálení termonukleárních reakcí spalování vodíku (po krátkou dobu se může spalovat jen malé množství deuteria a lithia). Hnědý trpaslík není hvězdou v pravém smyslu, neboť zde neprobíhají termonukleární fúze, slabě září v červeném a infračerveném oboru díky gravitační kontrakci.
 × Hvězdy malých hmotností - od několika desetin do asi 1,4 M¤ - žijí velmi dlouho, více než 10 miliard let, na hlavní posloupnosti HR diagramu (v pravé dolní části), kdy termonukleární fúzí "spalují" vodík na hélium. Ke konci své evoluce, po vyčerpání vodíku v nitru, se hvězda začne vlivem vlastní gravitace smršťovat, což způsobí zvýšení teploty a v nitru se zažehnou další termonukleární fúze spalování hélia na uhlík. Hvězda se přitom výrazně rozepne: vnější vrstvy se "nafouknou" a zchladnou - tyto hvězdy se přesouvají z hlavní posloupnosti do skupiny červených


text:
obrů, kde díky velkému povrchu září s podstatně vyšší intenzitou. Po vyčerpání hélia dochází k další kontrakci jádra hvězdy (a k příp. dalším termonukleárním fúzím), avšak vzhledem k nízké hmotnosti již další jaderné reakce nemohou dostatečně intenzívně pokračovat, tok energie ustane a hvězda se začne gravitačně smršťovat. Nakonec se veškerá hmota hvězdy zhroutí do kompaktního útvaru průměru jen několika tisíc kilometrů o velmi vysoké hustotě a teplotě - vznikne bílý trpaslík. V jeho nitru je shromážděna velká zásoba tepelné energie (pocházející od dřívějších termonukleárních reakcí a od gravitační kontrakce), která se vzhledem k malému povrchu jen velmi pomalu vyzařuje. Bílý trpaslík proto může zářit i bez probíhajících jaderných reakcí po dobu stovek miliard let. Až teprve po této velmi dlouhé době postupně chladne a stane se černým trpaslíkem (přesune se pod pravý dolní okraj diagramu).
 × Hvězdy středních hmotností - od 1,4 do asi 10 M¤ - rychleji spalují vodík a jejich život na hlavní posloupnosti (jsou od střední části nalevo) je kratší, řádově stovky miliónů či několik málo miliard let. Podobně jako v předchozím případě, po vyčerpání vodíku se nitro hvězdy smršťuje a probíhá tam spalování hélia, zatímco vnější vrstvy se rozepnou a hvězda se z hlavní posloupnosti přesune do oblasti obrů. Po spotřebování hélia vzhledem k velké hmotnosti hvězdy při gravitační kontrakci vznikají v jejím jádru tak vysoké teploty a tlaky, že probíhají i další jaderné reakce - spalování uhlíku, kyslíku, dusíku, ... až po železo. Hvězda přitom dále zvětší své rozměry i svítivost - v HR diagramu se dostává do oblasti veleobrů. Po vyčerpání veškerého termojaderného paliva se hvězda začne nezadržitelně gravitačně hroutit. Při gravitačním kolapsu a specifických gravitačně-jaderných reakcích (vtlačení elektronů do jader -> neutronizace, viz §4.2, část "Výbuch supernovy. Neutronové hvězdy. Pulsary.") v nitru hvězdy se naráz uvolní obrovské množství energie, které rozmetá vnější části hvězdy za gigantického výbuchu supernovy. Tato supernova (ležící již za hranicemi HR diagramu - nad horním okrajem) po několik dnů až týdnů září intenzitou mnoha miliónů Sluncí. Po vyzáření obrovské energie během několika měsíců zůstane na místě původní hvězdy její jádro zhroucené do kompaktního útvaru průměru jen několika kilometrů a nepředstavitelné hustoty řádu 1014g/cm3, složené převážně z neutronů - neutronová hvězda; vzhledem ke své nepatrné svítivosti opouští HR diagram pod dolní okraj.
 × Velmi hmotné hvězdy- desítky M¤ - mají rychlou evoluci, setrvávají na hlavní posloupnosti (v její levé horní části) řádově 100 miliónů let, ty nejhmotnější i kratší dobu. Rychle procházejí stádiem veleobrů a po spotřebování jaderného paliva a výbuchu supernovy se zcela zhroutí do černé díry s nulovou svítivostí *), která rovněž není součástí HR diagramu (hluboko pod dolním okrajem).
 *) Nulová svítivost se vztahuje na samotnou černou díru (přičemž zde neuvažujeme Hawkingův efekt kvantového vyzařování), nikoli na akreční disk kolem černé díry, který naopak může silně vyzařovat, včetně intenzívních výtrysků (viz §4.8).
 Různé scénáře evoluce hvězd jsme si zde načrtli jen předběžně a převážně fenomenologicky, v souvislosti s H-R diagramem. Podrobnější analýza z astrofyzikálního hlediska bude podána níže v tomto §4.1 (část "Evoluce hvězd") a dále v


text:
§4.2 a 4.3.
 "Chemické" složení hvězd
 Podle poznatků současné astrofyziky jsou všechny astronomicky pozorované hvězdy (včetně našeho Slunce) obrovské plynné koule držené pohromadě vlastní gravitací. Z energetického hlediska fungují jako gigantické termonukleární reaktory, které ve svém nitru termojadernou fúzí "spalují" lehčí atomová jádra na těžší jádra - především vodík na hélium (jak je níže detailněji popsáno). Uvolňovaná energie je zdrojem zářivého výkonu hvězd, přičemž jako "vedlejší produkt" vyrábějí z lehčích prvků prvky těžší (příslušné procesy jaderné fúze, uvolňování energie a produkce těžších prvků jsou níže detailněji popsány).
 Většina současných hvězd (hlavní posloupnosti) má v průměru následující "chemické" složení *): 83% vodíku, 15% hélia, 8% kyslíku, 3% uhlíku, 1,5% železa, 1,3% neonu, 0,9% dusíku, 0,7% křemíku, 0,5% síry, ... + menší koncentrace dalších prvků ... (je podrobně graficky znázorněno níže na obrázku "Prvky-zastoupeni" v pasáži "Planety kolem hvězd").
 *) Nelze zde hovořit o chemickém složení v obvyklém smyslu! V plně ionizované žhavé plasmě, kterou jsou hvězdy tvořeny, neexistují atomy a tudíž nemůže docházet k žádným chemickým reakcím (proto jsme slovo chemické dali do uvozovek); dochází pouze k reakcím jaderným. Jsou zde přítomna jen jádra, neboli nuklidy potenciálně chemických prvků a volné elektrony. Atomy se vyskytují pouze v povrchovýh částech, v hvězdné "atmosféře".
 Toto "chemické" složení nynějších hvězd bylo založeno ve vzdálené minulosti v důsledku dvou druhů astrofyzikálních procesů:
 × Primordiální kosmologická nukleosyntéza v počátečních stádiích evoluce vesmíru - v leptonové éře, kdy se ustavilo základní zastoupení cca 75% vodíku a 25% hélia (je analyzováno v §5.4, pasáž "Leptonová éra"). Po ochlazení a vzniku příslušných atomů v éře látky z plynných oblaků tohoto složení vznikaly gravitační kontrakcí první hvězdy. Hvězdy první generace sestávaly jen z vodíku a hélia.
 × Stelární nukleosyntéza v dřívějších generacích hvězd, které syntetizovaly těžší prvky a při výbuchu supernov jimi obohacovaly plynoprachová oblaka, z nichž pak vznikaly pozdější hvězdy (nynější hvězdy jsou 3.generace).
 "Chemické" složení hvězd není konstantní, ale mění se v průběhu evoluce hvězdy. Čím mladší je hvězda, tím má vyšší podíl vodíku, zatímco starší hvězdy mají vyšší zastoupení hélia a dalších těžších prvků - je to důsledek neustále probíhající stelární nukleosyntézy. Složení hvězd závisí i na celkové evoluci vesmíru. První hvězdy byly jen z vodíku a hélia, zatímco ve vzdálené budoucnosti (desítky a stovky miliard let) budou vznikat hvězdy vyšších generací s větším zastoupením těžších prvků - větší "metalicitě" (je podrobněji diskutováno níže).
 Rotující disky - typické útvary ve vesmíru
 Než se začneme zabývat vznikem, vlastnostmi a evolucí hvězd, stručně se zmíníme o některých společných znacích rozložení hmoty ve vesmíru. Jedním z nejčastějších tvarů, do nichž se soustřeďuje pozorovaná hmota ve vesmíru, jsou zploštělé útvary tvaru disků či "lívanců" v pestré paletě nejrůznějších velikostí. Při podrobnějším rozboru se ukazuje, že se jedná o rotující disky složené z plynu, prachu i větších těles - hvězd, planet. Ve vesmíru pozorujeme několik typů rotujících disků, lišících se podstatně svou povahou a velikostí:
 ̈ Malé disky kolem velkých planet, jako jsou např. Saturnovy prstence.
 ̈ Protoplanetární disky kolem mladých hvězd, z jehož plynu a prachu kondenzují planety. I naše sluneční


text:
soustava se patrně zrodila z rojícího disku (viz níže "Planety kolem hvězd ").
 ̈ Akreční disky kolem hvězd a kompaktních objektů, v nichž zachycený obíhá kolem gravitujícího tělesa a pomalu klesá k jeho povrchu spirálovým pohybem, podobajícím se víru. Ve vnitřních částech disku je (podle Kepplerových zákonů) oběžná perioda materiálu kratší než ve vzdálenějších oblastech. Vzniká tím "smykové" tření, které zpomaluje rychleji obíhající vnitřní oblasti a naopak zrychluje pomaleji obíhající vnější oblasti - z vnitřních do vnějších oblastí se přenáší moment hybnosti. Zpomalovaný materiál ve vnitřních oblastech proto ztrácí odstředivou sílu působící proti gravitaci a klesá dále dovnitř. Výsledkem je pozvolný spirálovitý pohyb obíhající hmoty k centrálnímu tělesu. Při smykovém tření se mění část energie v teplo, takže materiál disku se může rozžhavit na vysoké teploty a vydávat velká množství viditelného, UV i rentgenového záření. Akreční disky se vytvářejí v některých dvojhvězdách, kde z jedné složky uniká plyn, který zachytí gravitace druhé hvězdy a vytvoří kolem ní rotující disk. Mohutné akreční disky existují kolem supermasívních černých děr ve středech galaxií, kde vyzařují kolosální množství energie jako kvasary (viz §4.8, část "Akreční disky kolem černých děr").
 ̈ Největšími disky jsou spirální galaxie, které mají průměr zpravidla větší než 100 000 světelných let (viz §5.4, pasáž "Struktura a vývoj galaxií").
 Disky vznikají koprodukcí dvou protichůdných sil:
 × Gravitace, snažící se smrštit látku směrem ke středu či těžišti soustavy;
 × Odstředivá síla vznikající rotací soustavy, za spolupůsobení zákona zachování momentu hybnosti.
 Na počátku je oblak mezihvězdného plynu, který pomalu rotuje *) a smršťuje se pod vlivem vlastní gravitace. V důsledku zákona zachování momentu hybnosti se při gravitačním smršťování zrychluje rotace oblaku (efekt "piruety"), který nabývá eliptický tvar. V "rovníkové" rovině odstředivá síla rotace začne vyvažovat přitažlivý účinek gravitace, takže plyn se pak směrem dovnitř pohybuje stále pomaleji. Materiál rozložený podél rotační osy (nad a pod ekvatoriální rovinou) padá dovnitř, vertikálně k rovníkové rovině, mnohem rychleji. Gravitační smršťování rotujícího oblaku je tedy asymetrické: v rovníkové rovině je pomalejší, v kolmém směru rotační osy nastává rychlejší smršťování. Postupem času takto většina materiálu oblaku "spadne" do rovníkové roviny, kde rotační odstředivá síla jej již bude udržovat proti účinku gravitace. Výsledným útvarem je rotující disk, jehož stabilitu udržuje rovnováha mezi gravitací a odstředivou sílou rotace.
 *) Vznik rotace ve vesmíru
 Ve vesmíru na různých úrovních téměř všechno rotuje. Rotační pohyb obecně vzniká tehdy, když na pohybující se těleso působí síla jiného směru než je vektor rychlosti, např. kolmo ke směru rychlosti. U vesmírných útvarů k této situaci dochází při jejich vzájemném pohybu a "střetávání", které většinou není přesně centrální, ale s určitým impaktním parametrem - nenulovým (a většinou značně velkým) momentem hybnosti. Gravitační síly, působící kolmo k pohybu, pak zakřiví dráhy těchto útvarů do kruhového či spirálního pohybu. Takto vzniklý rotační pohyb pak přetrvává díky zákonu zachování hybnosti. V oblacích plynu vířivý rotační pohyb vzniká při pohybu i vlivem vzájemných elektromagnetických interakcí částeček plynu, při nichž si částice vyměňují malá množství energie, hybnosti a momentu hybnosti. Vznikne-li vlivem tření dostatečně velký rychlostní gradient ("smyk"), stává se proudění


text:
plynu turbulentní a takto vzniklý rotační pohyb se setrvačností zachovává (zákon zachování momentu hybnosti).
 Stanovení vzdáleností vesmírných objektů - základní podmínka astrofyziky
 Intenzita pozorovaného záření od hvězd a dalších zářicích objektů klesá s druhou mocninou vzdálenosti (platí to pro vzdálenosti velké ve srovnání s rozměry zdroje, což je při pozorování vzdálených objektů ve vesmíru vždy splněno). Hvězda se nám může jevit jasná *) buď proto, že je relativně blízko (i při malém zářivém výkonu), nebo může být i daleko, ale má vysoký zářivý výkon - luminozitu. Podobně u dalších objektů.
 *) V pozorovací astronomii se jasnost hvězd vyjadřuje pomocí fotometrické veličiny zvané hvězdná magnituda či hvězdná "velikost". Je to zdánlivá, subjektivně vnímaná okem či dalekohledem, jasnost hvězdy (nebo jiného světelného objektu) na obloze. Kvalitativně byla založena již ve starověku (6 skupin hvězd 1.-6.magnitudy), v 18.stol. byla pro magnitudu zavedena logaritmická Pogsonova kvantifikace. Podle ní rozdílu jasnosti 1mag. odpovídá poměr jasnosti 2,5:1. Logaritmická stupnice byla zvolena na základě psychofyzikálního poznatku, že mění-li se světelné či zvukové podněty působící na naše smysly geometrickou řadou, subjektivně vnímáme jejich změny jen řadou aritmetickou. Z historických důvodů vyšší magnituda znamená nižší jasnost hvězdy. Je samozřejmé, že hvězdná magnituda ("velikost") nemá nic společného s velikostí hvězd a ani s jejich skutečnou jasností (zářivým výkonem). Na pozorovanou jasnost hvězdy má, vedle její skutečné svítivosti, rozhodující vliv také její vzdálenost od Země. Pro porovnávání skutečných jasností hvězd se proto provádí normalizace na vzdálenost - zavádí se tzv. absolutní hvězdná magnituda. Je to magnituda, kterou by měla daná hvězda pokud by byla ve vzdálenosti 10 parseků. Absolutní hvězdná magnituda závisí pouze na skutečné svítivosti hvězdy. V našich (astro)fyzikálních materiálech magnitudu nepoužíváme, svítivost hvězd vyjadřujeme buď v absolutním zářivém výkonu, nebo v násobcích svítivosti Slunce L¤.
 Kardinálním problémem astronomie a astrofyziky vzdáleného vesmíru je správné určení vzdáleností hvězd, mlhovin, hvězdokup, galaxií a dalších objektů. Jen tak můžeme stanovit zářivé výkony těchto objektů, což umožňuje analyzovat fyzikální mechanismy, které k takovým energetickým výkonům vedou. Vzdálenosti ve vzdáleném vesmíru se často stanovují relativně, pečlivým porovnáváním svítivostí hvězd určitého typu v naší galaxii (jejichž vzdálenost víceméně známe) a obdobných hvězd v jiných galaxiích (luminozitní metoda). Tuto metodu pak extrapolujeme i na porovnávání jasu bližších a vzdálenějších galaxií. Výsledky bývají často zatíženy značnou nepřesností. Současná astronomie má k dispozici čtyři základní (+ jednu pomocnou) vzájemně navazující metody měření vzdáleností vesmírných objektů:
 ̈ Trigonometrická metoda je založena na změně zorného úhlu (poloze na obloze), pod nímž se pozoruje daný objekt ze dvou různých míst o známé vzdálenosti. Pro blízké objekty (jako jsou planety ve Sluneční soustavě) stačí změřit úhly ze dvou různých míst na zemském povrchu. Pro astronomickou trigonometrii se však využívá oběhu Země na dráze kolem Slunce: měří se tzv. roční paralaxa - změna úhlu (polohy na obloze) daného objektu na dvou opačných místech zemské oběžné dráhy. Tato metoda funguje pouze pro relativně blízké objekty. Byly takto poměrně spolehlivě změřeny vzdálenosti řady hvězd v naší Galaxii. U vzdálenějších objektů jsou však změny zorného úhlu neměřitelně malé a trigonometrická metoda již nefunguje.
 ̈ Luminozitní metoda


text:
vychází ze shora uvedené základní zákonitosti, že intenzita I pozorovaného záření od hvězd a dalších zářicích objektů klesá s druhou mocninou vzdálenosti r: I = L/4pr2, kde L je absolutní svítivost hvězdy. Hvězdy stejné spektrální třídy mají stejnou nebo blízkou hmotnost M a svítivost L. Srovnáme-li tedy pozorovanou relativní jasnost určité vzdálenější hvězdy s jasností bližší hvězdy stejné spektrální třídy (jejíž vzdálenost známe např. z trigonometrické metody), můžeme na základě zákona obrácených čtverců stanovit neznámou vzdálenost zkoumané hvězdy.
 ̈ Cefeidy. Důležitým nástrojem pro měření vzdáleností velmi vzdálených objektů se staly pulzující proměnmné hvězdy typu d Ceph, zvané cepheidy (jsou popsány níže v pasáži "Proměnné hvězdy"). Již v r.1912 si americká astronomka H.Leavittová všimla pozoruhodné závislosti mezi absolutní svítivostí (zářivým výkonem) těchto hvězd a periodou jejich proměnnosti. Cefeidy tak mohou sloužit jako "standardní svíčky", jejichž skutečný zářivý výkon lze stanovit z periody proměnnosti. Z poměru skutečné a fotometricky pozorované svítivosti cefeid pak lze určit jejich vzdálenosti - a tím i vzdálenost hvězdokupy či galaxie, jejíž jsou tyto cefeidy součástí.
 ̈ Vztah mezi hmotností-svítivostí galaxií a rychlostí jejich rotace.
 Čím větší hmotnost má galaxie - čím více hvězd obsahuje a má tudíž vyšší svítivost, tím rychleji musí rotovat pro vyvážení své přitažlivé gravitace odstředivou silou. Rychlost rotace galaxie může být změřena na základě doplerovského rozšíření spektrálních čar. To umožňuje stanovit absolutní svítivost galaxie podle empirického tzv. Tully-Fisherova vztahu (§5.4, část "Formování velkorozměrové struktury vesmíru", pasáž "Struktura a vývoj galaxií"); tu pak luminozitně porovnáme s pozorovanou jasností ("hvězdnou velikostí") galaxie, čímž získáme výslednou vzdálenost galaxie.
 ̈ Supernovy typu Ia. Pro největší vzdálenosti mnoha miliard světelných let , kde cefeidy již nejsou pozorovatelné, lze použít silnější zdroje, kterými je speciální typ supernov Ia. Supernova typu Ia vzniká v těsné dvojhvězdě z obří hvězdy a bílého trpaslíka, kde dochází k přetékání látky z obra na bílého trpaslíka. To vede k postupné akumulaci hmoty, až bílý trpaslík posléze překročí Chandrasekharovu mez stability (1,4 M¤) a zhroutí se do neutronové hvězdy, což se projeví jako výbuch supernovy (je rozebíráno v §4.2., pasáž "Typy supernov a jejich astronomická klasifikace"). Jelikož hmotnost k Chandrasekharově mezi zde roste pozvolna, výchozí hmotnost kolapsu a proto i množství uvolněné energie je pokaždé prakticky stejné, takže z relativní pozorované jasnosti lze (luminozitní metodou) stanovit vzdálenost takové supernovy typu Ia. Supernovy Ia mohou proto sloužit jako jakési "standardní svíčky", nahrazující cefeidy v extragalaktické astronomii; umožňují měření velkých mezigalaktických a kosmologických vzdáleností řádu miliard světelných let .
 ̈ Hubbleův zákon rudého posuvu. Ke stanovení vzdálenosti těch nejvzdálenějších objektů se dále používá měření rudého spektrálního posuvu podle Hubbleova zákona (5.2) - viz §5.1, část "Dynamicky rozpínající se vesmír". Hubbleův zákon byl stanoven na základě analýzy cefeid ve vzdálených galaxiích, je svým způsobem extrapolací metody cefeid H.Leavittové. Tento způsob je však závislý na dynamice kosmologické expanze, na kosmologickém modelu.
 Tyto vzájemně navazující metody představují jakési stupně či "příčky" na pomyslném "žebříku" vesmírných vzdáleností. Všemi výše uvedenými metodami se určuje vzdálenost zkoumaného objektu v době, kdy bylo pozorované záření svým zdrojem emitováno. U velmi vzdálených objektů (>»106 světelných


text:
let) může být - v důsledku kosmologické expanze vesmíru - jejich současná vzdálenost (kde ten objekt je dnes) mnohem větší. Je třeba si též uvědomit, že světelný paprsek byl emitován před dávnou dobou a při jeho dlouhé cestě k nám se mu prostor "natahoval" (srov. opět §5.1, část "Dynamicky rozpínající se vesmír").
 Určitou doplňkovou metodou stanovení vzdálenosti některých radioastronomických zdrojů může za určitých okolností být analýza Faradayova pootočení polarizačních rovin přijímaných elektromagnetických vln (§1.1, část "Elektromagnetické záření - základní zdroj informací o vesmíru", pasáž "Faradayovo stáčení polarizace elektromagnetického záření").
 Podle poznatků současné astrofyziky hvězdy vznikají v rozsáhlých plynoprachových oblacích "mezihvězdné" *) látky. Látka v těchto gigantických útvarech (o hmotnosti řádově 105 M¤ a rozměrech desítek parseků), tvořená převážně vodíkem a 25% hélia, je velmi řídká, ale má složitou nehomogenní strukturu a turbulentní pohyby.
 *) Uvozovky u slova "mezihvězdné" jsou proto, že se to vztahuje na situaci, kdy ve vesmíru již nějaké hvězdy jsou; tak je tomu nyní. V počátečních fázích éry látky však první hvězdy teprve vznikaly z plynoprachových mlhovin - ve "volném vesmíru"...
 Pokud dojde k výraznějšímu narušení dynamické rovnováhy mezi některými nehomogenitami a okolím, může vzniknout gravitační nestabilita vedoucí k tomu, že daná část oblaku se vlastní gravitací začne smršťovat (jednou z příčin utvoření gravitačně nestabilního oblaku může někdy být i tlak záření z vhodně rozložených okolních hvězd, či z výbuchu supernovy). Takových okrsků gravitační nestability vzniká v původním oblaku větší počet, mladé hvězdy pozorujeme prakticky vždy ve skupinách.
 Ve smršťujícím se oblaku mohou vzniknout okrsky, v nichž gravitační kontrakce probíhá rychleji než v okolí (gravitační nestability). Z těchto jednotlivých okrsků se pak formují protohvězdy a nakonec hvězdy, které vznikají zpravidla ve skupinách.
 Počáteční fáze gravitační kontrakce je vlastně gravitační kolaps, tj. proces při němž gravitační síla naprosto převládá nad všemi ostatními silami a nutí jednotlivé částice k pohybu téměř volným pádem směrem k těžišti. Kdyby nebylo žádné překážky, oblak by se gravitačně zcela zhroutil teoreticky až do bodu - singularity. Avšak v průběhu gravitační kontrakce tohoto oblaku ("protohvězdy"), trvající zhruba jednotky až desítky miliónů let, v jeho nitru neustále vzrůstá hustota, tlak i teplota (adiabatické stlačování), čímž se kolaps postupně brzdí a přechází v pomalejší kontrakci. Toto stáduim, v němž kontrahující oblak již září převážně v infračerveném oboru, se označuje jako protohvězda.
 Při smršťování zárodečného oblaku se uvolňuje potenciální vazbová gravitační energie Ep hmoty oblaku. Pro gravitační vazbovou energii kulového útvaru hmotnosti M a poloměru R jsme v úvodní části §2.8 "Specifické vlastnosti gravitační energie" odvodili vztah
 Ep = [ G . M2 / R ] . f ,
 kde koeficient f závisí na rozdělení hustoty látky v tělese; ve většině případů je blízký 1. Číselně tedy vychází Ep » 7.1041.M2/R [Joule]. Při smršťování oblaku (protohvězdy) s rychlostí dR/dt se uvolňuje energetický výkon
 - dEp/dt = -1/2 [ G . M2 / R ] . dR/dt ,
 který se zpočátku mění na rostoucí kinetickou energii částic kolabujícího plynu a prachu, později při nárustu hustoty se srážkami mění na tepelnou energii. Rychlost kontrakce je do značné míry dána


text:
účinností, s jakou je protohvězdou vyzařována energie vznikající smršťováním plyno-prachového materiálu. V počátečních stádiích jsou vnější vrstvy oblaku průhledné a vyzařování je téměř dokonalé, kontrakce probíhá rychle a nerušeně. Se zmenšujícím se poloměrem roste hustota nejen vnitřních, ale i vnějších vrstev, opacita materiálu se zvětšuje, záření z vnitřnějších částí se obtížněji dostává k povrchu, vnitřní teplota roste; kontrakce se vznikajícím tepelným protitlakem zpomaluje. V této fázi též dochází k evaporaci pevných částic prachu a posléze k ionizaci atomů plynu, vnitřní části jsou tvořeny žhavou plasmou.
 Zhruba polovina uvolněné vazbové gravitační energie G.M2/R se mění v teplo zahřívající nitro protohvězdy (v kinetickou energii pohybu iontů a elektronů), druhá polovina gravitační energie se elektromagneticky vyzařuje do okolního prostoru jako fotony. Toto rozdělení 1/2÷1/2 gravitační energie mezi částice hvězdy a fotony emitované do mezihvězdného prostoru souvisí s větou o viriálu v klasické mechanice, podle níž součet potenciální energie a dvojnásobku kinetické energie stacionární soustavy těles je roven nule (§1.2, pasáž "Distribuce kinetické a potenciální energie. Věta o viriálu"). Tepelné vyzařování je nezbytnou podmínkou pokračování gravitační kontrakce, při níž se původně chladný oblak protohvězdy ve svém nitru zahřívá na teploty až milióny stupňů, při nichž se mohou zapálit termonukleární reakce.
 Gravitační vazbová energie - gravitační kontrakce - je zdrojem zářivé energie hvězd jen po velmi krátká období ve srovnání s dobou aktivního "života" hvězdy (výjimkou jsou nejmenší hvězdy typu hnědých trpaslíků, kde gravitační kontrakce může být jediným zdrojem energie). Je to především v počátečních stádiích při kontrakci protohvězdy, před zapálením termonukleárních reakcí. A pak zase v konečných etapách evoluce hvězdy, kdy po vyčerpání termonukleárního "paliva" dochází ke kontrakcím jádra hvězdy vlivem gravitace, nebo může dokonce nastat mohutný gravitační kolaps (jak je popsáno v §4.2 "Konečné fáze hvězdné evoluce. Gravitační kolaps.").
 Pozn.: Scénář vzniku hvězd je zde nastíněn jen v nejhrubších rysech. Vlivem rotace zárodečného oblaku může např. docházet k řadě fragmentací ("přebytečný" rotační moment hybnosti tím přechází na orbitální pohyb fragmentů) a následným kolapsům nebo kontrakcím těchto fragmentů - vznikají vícenásobné soustavy. K podobným efektům mohou vést i turbulence v zárodečném oblaku. Podrobnosti tohoto druhu však leží již mimo rámec této knihy. Rovněž se zde nebudeme zabývat klasifikacemi hvězdných tříd a speciálními druhy hvězd - to tvoří náplň stelární astronomie a astrofyziky. Shrneme si pouze nejdůležitější poznatky nutné pro pochopení a posouzení úlohy, kterou ve struktuře a vývoji hvězd hraje gravitace.
 Jakmile teplota v nitru protohvězdy dosáhne asi 107°K, kinetická energie jader začne překonávat elektrickou odpudivou Coulombovskou bariéru a zapálí se hlavní termonukleární reakce - syntéza jader vodíku na hélium doprovázená uvolňováním velkého množství vazbové jaderné energie (podrobnosti těchto termonukleárních reakcí, včetně počátečních reakcí deuteria, viz níže "Evoluce hvězd"). V důsledku toho se kontrakce protohvězdy, nyní vlastně již hvězdy, zastaví a na dlouhou dobu (~106- 1010 let) bude váha vnějších vrstev vyrovnávána tlakem záření a tlakem tepelného pohybu iontů rozžhaveného plynu v nitru hvězdy zahřívaného uvolňovanou jadernou energií - zrodila se hvězda. Tlak emitovaného záření a částic značné kinetické energie (hvězdný "vítr", který známe i ze Slunce, viz níže) "odfoukne" okrajové části původního oblaku


text:
(globule) - hvězda "prokoukne" a již nerušeně září do vesmíru ve viditelném, infračerveném i UV oboru spektra, v závislosti na teplotě povrchových vrstev. Dynamika hvězdné evoluce je v nejhrubších rysech zachycena níže na obr.4.1 ve formě časových závislostí některých důležitých parametrů hvězdy.
 Pozn.: Krátká epizoda úplně prvních termonukleárních reakcí, při nichž se deuterium, litium, berylium a bór mění na hélium, je zmíněna níže v části "Evoluce hvězd".
 Počáteční hmotnost - určující parametr dynamiky hvězdné evoluce
 Dynamika hvězdné evoluce podstatně závisí na hmotnosti zárodečného kontrahujícího oblaku. Jak uvidíme níže, na počáteční hmotnosti hvězdy též závisí, kam až dospěje vývoj hvězdy. Čím je hvězda hmotnější, tím vyšší teploty a tlaky panují v jejím nitru - tím vyšší je kinetická energie pohybujících a srážejících se částic a tím těžší atomová jádra mohou mezi sebou termonukleárně reagovat: větší kinetická energie srážek překonává větší vzájemnou elektrickou odpudivou sílu těžších jader s větším protonovým číslem Z. Vývoj hmotnějších hvězd tedy probíhá rychleji a v nitru dochází k syntéze těžších prvků.
 U málo hmotných hvězd (cca 0,1M¤) trvá stádium kontrakce stamiliony let a později může docházet jen ke spalování vodíku na hélium. A při ješte menších hmotnostech, menších než cca 0,05M¤, již v jejich nitru nevzniká dostečná teplota pro systézu vodíku na hélium - nevzniká pravá hvězda, ale jen tzv. hnědý trpaslík (viz níže).
 Hvězdy, jakožto plynné koule, samozřejmě nemají žádnou "stavbu" v mechanistickém smyslu. Můžeme zde však rozeznávat některé význačné oblasti - vrstvy, slupky, zóny - s charakteristickými vlastnostmi a ději tam probíhajícími :
 je centrální část, velmi horká a hustá, v níž probíhají termonukleární reakce a vzniká zde všechna energie hvězdy (viz níže "Termonukleární reakce v nitru hvězd"). U běžných hvězd zaujímá pouze cca 1% celkového objemu (má průměr kolem 0,2 průměru hvězdy), avšak obsahuje více než 30% hmotnosti hvězdy. V jádru hvězdy se též shromažďuje hélium (a později i další prvky), produkované termojadernou fúzí. To postupně snižuje účinnost termonukleárních reakcí, ve hvězdách hmotnosti Slunce je spotřebováno jadernou fúzí jen asi 10% zásoby vodíku. Malé hvězdy typu červených trpaslíků, které jsou plně konvektivní, je "odpadní" hélium rovnoměrně rozmícháváno po celé hvězdě a neshromažďuje se v jádru - využitelnost vodíku je mnohem vyšší.
 Oblast zářivé rovnováhy - radiační zóna
 se rozprostírá mezi jádrem a konvektivní zónou. Radiačně se zde přenáší tepelná energie od jádra směrem k povrchu hvězdy. Původně vysokoenergetické fotony jsou zde neustále absorbovány a opět emitovány, přičemž klesá jejich energie (prodlužuje se vlnová délka). Přenos energie je zde velmi pomalý, trvá statisíce let (viz níže "Evoluce hvězd", pasáž "Dlouhá cesta energie a záření z nitra k povrchu hvězdy").
 se nachází nad radiační zónou a sahá až téměř k povrchu hvězdy; její tloušťka činí cca 200-400 tisíc kilometrů (zabírá cca 20-40% vnitřního objemu hvězdy) *). Teplota a energie fotonů již nestačí na úplnou ionizaci plynu a část elektronů se začíná spojovat s jádry za vzniku atomů. Přenos energie zářením se stává méně účinným a další přenos energie se děje hlavně prouděním - konvekcí. Zahřátá hmota zde tubulentně stoupá k povrchu, expanduje a ochlazuje se, přičemž


text:
předává energii fotosféře. Ochlazená látka pak klesá směrem ke středu hvězdy, od radiační zóny se opět zahřeje a začne znovu stoupat. Tyto konvektivní proudy jsou však chaotické - silně turbulentní ("bublající").
 *) U velmi malých hvězd - červených trpaslíků, zaujímá konvektivní zóna celý vnitřek hvězdy, jsou plně konvektivní.
 Povrch a atmosféra hvězdy
 Hvězdy jsou plynné koule, které nemají pevný povrch či ostrý okraj, volně přecházejí do okolního kosmického prostředí (neuvažujeme zde neutronové hvězdy). Za optický povrch hvězdy však můžeme považovat její fotosféru - poslední oblast, ve které materiál hvězdy ještě není průhledný pro fotony. Tato vrstva (tloušťky cca 100-200km) je pozorovatelná jako povrch hvězdy, je z ní emitováno cca 99% záření hvězdy. Klikatá a pomalá cesta fotonů z nitra hvězdy se zde mění na přímou - fotony se vynoří z nitra hvězdy a rychlostí 300 000 km/s se rozletí do okolního prostoru. Relativně malá tloušťka fotosféry (ve srovnání s průměrem hvězdy) způsobuje, že Slunce vidíme jako kotouč s poměrně ostrým okrajem. Vlivem magnetického pole se na povrchu hvězdy mohou vytvářet nehomogenní oblasti se sníženou svítivostí (jako jsou pozorované sluneční skvrny), nebo obloukovité výrony plasmy - pozorují se sluneční protuberance (jsou viditelné jako "hrbolky" či "výběžky" n slunečním kotouči), které se mohou rozpojit a prudce expandovat do prostoru jako erupce.
 Nad fotosférou se nachází chromosféra, tvořená průhledným řídkým plynem. Nejvyšší vrstva hvězdné atmosféry je koróna, tvořená řídkým, avšak velmi žhavým plynem teploty několika miliónů stupňů. Tato vysoká teplota je pravděpodobně způsobena dodáváním energie plasmovými vlnami a magnetickým polem, které se generuje konvekčními proudy plasmy (magnetohydrodynamický efekt).
 Pozn.: Tyto oblasti jsou samozřejmě nejlépe prozkoumány u Slunce. Korónu můžeme pozorovat při úplných zatměních Slunce a v koronografu - speciálním dalekohledu s centrálním vycloňovacím kotoučkem, který překryje centrální vysoce zářivý disk Slunce.
 Vlevo: V povrchových vrstvách hvězd dochází k protuberancím a erupcím.
 Uprostřed: Ze žhavé atmosféry hvězdy se termoemisí a tlakem záření uvolňují částice plasmy.
 Vpravo: Proud těchto nabitých částic odlétá od hvězdy jako "hvězdný vítr".
 Rozžhavené plyny jsou ve hvězdě pevně drženy gravitací. Přesto však se termoemisí a tlakem záření ze žhavého povrchu hvězdy v menším množství uvolňují částečky plynu (plasmy), které jsou odnášeny do okolního prostoru. Tento proud nabitých částic, především protonů, elektronů a alfa-částic (jader hélia) *), směřujících z povrchu hvězdy do mezihvězdného prostoru, se nazývá hvězdný "vítr". Tímto způsobem může hvězda za dobu svého života, řádově miliardy let, ztratit značnou část své počáteční hmotnosti. Hvězdný vítr se ve vesmírném prostoru stává součástí mezihvězdné hmoty a kosmického záření (§1.6, pasáž "Kosmické záření" v knize "Jaderná fyzika a fyzika ionizujícího záření").
 *) V pozdnějších fázích evoluce hvězdy se turbulentním prouděním dostávají z nitra hvězdy k povrchu i těžší jádra, která se pak též stávají součástí hvězdného větru.
 U chladnějších hvězd hlavní posloupnosti (včetně našeho Slunce) vzniká hvězdný vítr především v horké koróně ("koronární vítr"), kde tepelné pohyby mnohých částic přesáhnou únikovou rychlost a opouštějí hvězdu. Vnější vrstvy koróny se tak rozpínají a unikají do mezihvězdného prostoru. V povrchových vrstvách hvězdy též dochází čas od času k erupcím doprovázeným výronem plasmy - od


text:
hvězdy se pak šíří rozsáhlé mraky energetických částic rychlostí mnoha set kilometrů/s; hvězdný vítr dočasně velmi zesílí.
 U velmi horkých hvězd může být intenzita záření natolik velká, že při absopci těchto fotonů může být látka povrchových vrstev urychlována na rychlosti vyšší než únikové. Projevuje se to zvláště u těžších prvků (uhlík, dusík, kyslík,...). U velkých chladnějších hvězd v nestabilních fázích se při pulzacích část povrchových vrstev dostává do poměrně větších vzdáleností, kde při nižší teplotě mohou kondenzovat prachové částice; ty potom při absobci záření z hvězdy mohou být urychleny a vyneseny do mezihvězdného prostoru.
 Sluneční vítr - vliv na život
 Tyto jevy jsou dobře známé u našeho Slunce - sluneční "vítr". Částice slunečního větru zasahují i naši Zemi. Pokud by oblaka slunečního větru zasáhla naplno zemský povrch, bylo by to nebezpečné pro veškerý život. Naštěstí má naše planeta atmosféru a magnetické pole. Dráhy nabitých částic se v zemském magnetickém poli zakřiví a většina částic se ochýlí či odrazí dále do vesmíru - oblaka nabitých částic nás jakoby "obtečou" podél křivek magnetických siločar. Do atmosféry se jich dostane jen nepatrná část, především v polárních oblastech, kde se magnetické siločáry přibližují zemskému povrchu. V horních vrstvách atmosféry proud částic slunečního větru interaguje s atomy dusíku a kyslíku, způsobuje jejich excitace a ionizace. Při deexcitaci je pak vyzařováno světlo, pozorované jako polární záře. Je to krásný jev, při němž jsou vyzařovány spektrální barvy od červené a zelené (pocházející od kyslíku), až po modrou a fialovou (vznikají zářením dusíku), v závislosti na výšce interakce v atmosféře. Polární záře se vyskytuje především ve větších severních a jižních zeměpisných šířkách, kam určitá malá část nabitých částic slunečního větru pronikne podél magnetických siločar.
 Magnetické pole planet terestrického typu je generováno v rotující polotekuté vnější části jádra, která funguje jako magnetohydrodynamické "dynamo". V pozdnějších fázích vývoje planety se toto jádro ochlazuje a tuhne, čímž magnetické pole planety vymizí. Pro příp. život na povrchu planety to má dva nepříznivé důsledky:
 a) Do biosféry začne z vesmírného prostoru pronikat větší množství tvrdého ionizujícího záření, působícího škodlivě na živé organismy.
 b) Intenzívní proud nabitých částic emitovaných hvězdou destruuje atmosféru a může ji "rozprášit" do okolního vesmíru. Ztráta atmosféry vede k rychlejšímu vypařování vody, jejíž pára je hvězdným větrem rovněž odnášena do vesmíru. Ztráta atmosféry a vody je neslučitelná s pokračováním života na takto postižené planetě - viz "....", pasáž "...".
 Hvězdný vítr obohacuje okolní prostor o plyny, včetně těžších prvků termonukleárně "uvařených" v nitru hvězdy. Za určitých okolností *) by z oblaků hvězdného větru teoreticky mohly vzniknout nové hvězdy další generace, částečně obohacené o těžší prvky - a to ještě před supernovovým výbuchem hvězd předchozí generace.
 *) Částice hvězdného větru vylétají se značnou rychlostí řádově tisíců kilometrů za vteřinu, takže se tento plyn velmi rychle rozředí a unikne z okolí hvězdy. Je-li však v okolí hvězdy další plyn dostatečně hustý, může se v něm hvězdný vítr zabrzdit. Podobně, při větším nahromadění hvězd (např. ve hvězdokupách) se mohou proudy částic větru z různých hvězd vzájemně srážet a zbrzdit. Plyny vznikající z hvězdného