text:
a jsou prokazatelně seznámeni se situacemi, které mohou nastat v souvislosti s výkonem sociálně právní ochrany včetně postupů při jejich řešení. Všichni zaměstnanci při nástupu do pracovního poměru a následně periodicky absolvují školení bezpečnosti práce dle Směrnice č. 12/2009, Zajištění školení bezpečnosti a ochrany při zdraví při práci a zajištění závodní preventivní péče, stejně tak jako školení požární ochrany dle Směrnice č. 11/2010 Organizace zabezpečení požární ochrany. Riziková situace je situace, kdy nastává riziko zranění zaměstnance či klienta, případně hrozba vzniku škody na majetku (klient pod vlivem alkoholu či drog, klient s agresivními projevy, napadení zaměstnance domácím zvířetem v případě šetření v místě bydliště apod). Pro eliminaci rizikových situací pracovníci OSPOD dodržují následující pravidla: 1. Pohovory a místní šetření jsou prováděny zpravidla minimálně ve dvojicích.
 19 2. S klienty, kteří jsou zjevně pod vlivem alkoholu či návykových látek, je jednáno pouze v nezbytně nutné míře za účelem vyhodnocení naléhavosti případu (viz bod 8b/). 3. Všichni pracovníci OSPOD mají absolvovaný kurz zaměřený na jednání s agresivními klienty. Kurz či výcvik s tímto zaměřením je periodicky opakován 1x za 2 roky, případně dle potřeby. 4. U předvídatelných ohrožujících situací (agresivní projevy klienta, klient pod vlivem návykových látek, ohrožení domácími zvířaty apod.) lze vyžádat součinnost obecní policie, případně Policie ČR. 5. V případě ohrožení závažnou infekční nemocí se postupuje po dohodě s ošetřujícím lékařem případně hygienikem. Pracovník OSPOD využívá k ochraně svého zdraví ochranné hygienické pomůcky. 6. V případě dopravní nehody služebního automobilu se zaměstnanec řídí Směrnicí č. 17/2010 O autoprovozu. 7. Na oddělení SPO je pro případ potřeby lékárnička se základním vybavením. Na OSV jsou proškoleni 2 zaměstnanci pro poskytnutí první pomoci (v souladu s 102 odst.6 zák. č. 262/2006 Sb., zákoník práce, v platném znění). Zabezpečení oddělení: 1. Po ukončení pevné pracovní doby (pondělí a středa 17,00 hod, úterý, čtvrtek a pátek 14,00 hod) chod oddělení zajišťují v rámci pružné pracovní doby (úterý a čtvrtek do 15,30 hod a pátek do 14,30 hod) z hlediska bezpečnosti minimálně 3 pracovníci (pův. 2 pracovníci) pracovník vykonávající pohotovostní službu a 2 pracovníci jako příslužba. 2. Po ukončení pevné pracovní doby (viz výše) je vždy zapnuta zvuková signalizace zodpovídá pracovník vykonávající službu nebo příslužbu. 3. Po ukončení pružné pracovní doby (viz výše)a v pondělí a ve středu po 17,00 hod budou zváni klienti na pohovory pouze v nezbytně nutných případech a po dohodě s vedoucím. Nouzová situace je situace, kdy může dojít k omezení výkonu sociálně právní ochrany z důvodu nenadálých skutečností (výpadek elektrického proudu, povodeň, požár apod). 1. Každá nouzová situace je řešena s ohledem na momentální podmínky a v souladu s obecnými postupy závaznými pro organizaci jako celek. 2. V případě neschopnosti zajistit výkon SPOD na pracovišti je o tomto stavu neprodleně informován bezpečnostní technik MmP a tajemník. 3. V rámci možnosti jsou o tom informováni zvaní klienti. 4. V akutních případech je agenda SPO zajištěna operativně pohotovostní službou.
 20 Čl. 12 Dokumentace o výkonu sociálně právní ochrany dětí 12a/ Orgán sociálně právní ochrany uplatňuje systém zpracování, vedení, evidence a archivace dokumentace, včetně


text:
vedení elektronické dokumentace v informačním systému sociálně právní ochrany dětí o klientech a dalších osobách. 1. Postup upravuje komplexně Směrnice MPSV č.j. 2013/ ze dne , o stanovení rozsahu evidence dětí a obsahu spisové dokumentace o dětech, vedené O SPOD a o stanovení rozsahu evidence a obsahu spisové dokumentace v oblasti NRP. 2. Archivace spisové dokumentace vedené OSPOD je dále upravena vnitřní směrnicí č. 9/2015, Spisový řád. 12b/ Záznamy orgánů sociálně právní ochrany jsou vedeny takovým způsobem, aby byly srozumitelné pro klienta. 1. Záznamy OSPOD jsou veškeré záznamy ze schůzek, šetření a konzultací, které jsou vedeny s dítětem, jeho rodiči, sourozenci, osobami pečujícími apod. Zdokumentování všech kroků a doporučení je nezbytné pro případné posouzení správnosti úředního postupu. 2. Záznamy by neměly obsahovat cizí slova, odborné termíny, složité a nesrozumitelné formulace apod. 3. V případě, že se klient vyjadřuje vulgárně a pracovník OSPOD usoudí, že je třeba udělat o tom záznam do spisové dokumentace, bude informace označena jako doslovná citace. Čl. 13 Vyřizování a podávání stížností 13a/ Orgán sociálně právní ochrany má zpracována pravidla pro podávání, vyřizování a evidenci stížností v podobě srozumitelné pro všechny klienty.
 21 1. Způsob podávání, vyřizování a evidence stížností upravuje směrnice č.16/2012 Pravidla pro vyřizování stížností, petic a poskytování informací. 13b/ Orgán sociálně právní ochrany informuje klienty a další osoby o možnosti podat stížnost, a to způsobem srozumitelným klientům i dalším osobám. 1. V případě, že chce klient podat stížnost, je informován o možnostech podání (písemně, ústně do protokolu, elektronicky). 2. Stížnost je povinen přijmout každý pracovník orgánu OSPOD, řádně ji zaevidovat a neprodleně předat vedoucímu oddělení případně vedoucímu odboru. Čl. 14 Návaznost výkonu sociálně právní ochrany dětí na další subjekty 14a/ Orgán sociálně právní ochrany zprostředkovává a doporučuje klientům služby jiných fyzických a právnických osob podle jejich potřeb, a to v souladu s cíli podpory stanovenými v individuálním plánu ochrany dítěte. 1. Pro účely SPO je k dispozici v elektronické podobě Přehled poskytovatelů sociálních služeb Pardubice. 2. Současně má každý pracovník k dispozici v elektronické podobě Katalog sociálních služeb a pomoci v Pardubickém kraji. 3. Pro potřeby jednání s klienty se specifickými potřebami má každý pracovník OSPOD k dispozici aktuální přehled odborníků (viz bod 9b/). 4. V případě potřeby je každý pracovník orgánu SPOD schopen poskytnout klientovi informace o možnosti využití dalších odborných pracovišť (zdravotnická, školská apod.) 14b/ Orgán sociálně právní ochrany se intenzivně věnuje oblasti přípravy na samostatný život u dětí starších 16 let, které se nacházejí v ústavní výchově, v náhradní rodinné péči nebo v péči kurátorů.
 22 1. U dětí umístěných v ústavní výchově nebo v náhradní rodinné péči koordinátor případu průběžně mapuje a monitoruje v rámci pravidelných návštěv ( 19 a 29 zákona) rovněž průběh přípravy dítěte na samostatný život. 2. Konkrétní požadavky na součinnost koordinátora případu vychází z IPOD. 3. V rámci přípravy na samostatný život lze využít rovněž služeb NNO (např. Don Bosco, Centrum J.J.Pestalozziho, o.p.s). V Pardubicích dne Mgr. Michal Zitko tajemník magistrátu Mgr. Iva Bartošová vedoucí odboru Příloha č. 1 Metodický pokyn vedoucí odboru č.1
 23 Metodický

type: other


text: pokyn vedoucí odboru č.1 Řešení asistence při styku Příloha č.1 Povinnost asistence při styku rodičů s dítětem/dětmi vyplývá z 503 odst.1 písm.c) zák. 292/2013 Sb., zvláštní řízení soudní: Je-li to účelné, může soud rozhodnout o uložení povinnosti osobám, mezi kterými má být styk realizován, styk vykonávat pod dohledem orgánu sociálněprávní ochrany dětí. Povinnost asistence dle výše uvedeného je nutno mít uloženou pravomocným rozhodnutím soudu (nestačí protokol z jednání). a) Pracovník neprodleně informuje vedoucí oddělení a vedoucí odboru o uložení této povinnosti b) Vedoucí odboru písemně pověří příslušného pracovníka k výkonu práce c) Asistenci u styku zajišťují vždy dva pracovníci - koordinátor případu a druhého pracovníka určí vedoucí oddělení d) V pracovní době zajišťuje asistenci koordinátor případu. Pokud dochází ke kontaktu na OSPOD, může být přítomen pouze tento pracovník (posouzení přítomnosti dalšího pracovníka je na uvážení koordinátora případu). e) V případě, kdy koordinátorem případu je zároveň službu konající pracovník, určí postup vedoucí oddělení. f) Dopravní obslužnost: v rámci města Pardubic s využitím MHD, mimo město Pardubice v rámci správního obvodu bude řešeno přidělení služebního automobilu. g) Z bezpečnostních důvodů je vyloučeno, aby pracovník OSPOD při asistenci při styku jakkoliv využíval soukromé vozidlo klienta (rodiče) nebo vlastní. h) Konkrétní podmínky realizace styku budou určeny vždy předem a odsouhlaseny vedoucím oddělení. Pracovník OSPOD se účastní styku dětí s rodiči, případně předání dětí výhradně tehdy, pokud je tato povinnost uložena soudem. Orgán sociálně právní ochrany dětí neasistuje při styku rodiče s dětmi na žádost rodičů. V případě, že požádá o asistenci rodič, pracovník OSPOD zprostředkuje nebo předá kontakt na organizaci, které asistence provádí (Abatab tel , Nomia Hradec Králové - objednání konzultací ), Centrum J. J. Pestalozziho Chrudim- tel ). Pokud je nařízena asistence o víkendu v místě bydliště rodičů, vykonávají ji vždy 2 pracovníci, a to pracovník, který má v daném týdnu pohotovost, druhého pracovníka určí vedoucí odboru nebo vedoucí oddělení, případně jejich zástupce. Na místo realizace styku se pracovníci dopraví služebním vozidlem OSPOD nebo MHD. Do služebního vozidla nelze přibírat další osoby, které se mají kontaktu účastnit, pokud se nejedná o zaměstnance Magistrátu města Pardubic. V Pardubicích dne Mgr. Iva Bartošová vedoucí odboru


text:
78 ICm 385/2011
 č. j. MSPH 78 ICm 385/2011-191
 Městský soud v Praze, Praha 2, Slezská 9, rozhodl samosoudcem JUDr. Pavlom Piknom v právní věci žalobce: Ing. František Červenka, Praha 6, Krásného 8/351, insolvenční správce úpadce Žarko Jovanoviče, zast. Mgr. Karlem Hnilicou, advokátem, Praha 2, Lublaňská 55, a žalovaného: JB PROPERTY, s.r.o., Praha 3, U nákladového nádraží 3146/6, IČ: 27864839, zast. Mgr. Pavlem Čvančarou, advokátem, Praha 5, Vrázova 7, o odpůrčí žalobě o neúčinnosti úkonu úpadce
 I. Žaloba o určení neúčinnosti kupní smlouvy, uzavřené dne 20. 3. 2007, mezi Žarko Jovanovičem jako prodávajícím a firmou JB PROPERTY, s.r.o., kterou měla být převedena bytová jednotka č. 2537/3 v budově č.p. 2537, LV 6228, na parc. č. 3407/6 a podíl na společných částech domu č.p. 2537, LV 6228, bytový dům na parcele č. 3407/6 a podíl na pozemku parc. č. 3407/3 zapsaném na LV 6399 (resp. 6228), pro k.ú. Vinohrady, obec Praha, u Katastrálního úřadu pro hl.m. Prahu, pracoviště Praha, s e z a m í t á .
 II. Návrh žalobce na přerušení řízení s e z a m í t á .
 III. Žalobce je povinen nahradit žalovanému, k rukám Mgr. Pavla Čvančary, na náhradu nákladů řízení částku 63 808 Kč, ve lhůtě do 3 dnů od právní moci tohoto rozsudku.
 Podáním ze dne 16. 2. 2011 se Ing. František Červenka (dále jen žalobce), insolvenční správce dlužníka p. Žarko Jovanoviče (dále jen dlužník), domáhal vydání rozhodnutí, kterým isir.justi ce.cz -pokračování-2-MSPHbude určeno, že kupní smlouva uzavřená dne 20. 3. 2007, mezi dlužníkem a společností JB PROPERTY, s.r.o. (dále jen žalovaný), je neúčinným právním úkonem dlužníka. Touto smlouvou měla být převedena bytová jednotka č. 2537/3 v budově č.p. 2537, LV 6228, na parc. č. 3407/6 a podíl na společných částech domu č.p. 2537, LV 6228, bytový dům na parcele č. 3407/6 a podíl na pozemku parc. č. 3407/3 zapsaném na LV 6399 (resp. 6228), pro k.ú. Vinohrady, obec Praha, u Katastrálního úřadu pro hl.m. Prahu, pracoviště Praha, (dále jen předmětná bytová jednotka), z majetku dlužníka na žalovaného. Neúčinnost předmětné smlouvy shledával žalobce v tom, že ze strany dlužníka se jednalo o úkon bez přiměřeného protiplnění-§ 240 IZ, dále též úkon, kterým se dostalo věřiteli na úkor ostatních věřitelů vyššího uspokojení-§ 241 IZ, a konečně i o úkon, kterým dlužník úmyslně zkracoval uspokojení svého věřitele-§ 241 IZ. Žalobce tvrdil, že dne 20. 3. 2007 byla mezi dlužníkem jako prodávajícím a žalovaným jako kupujícím, uzavřena kupní smlouva, na základě které byla žalovanému prodána předmětná bytová jednotka. Tato byla prodána za částku 2 100 000 Kč a právní účinky vkladu vlastnického práva nastaly ke dni 15. 11. 2007.
 Základem důvodů pro závěr žalobce o neúčinnosti kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007 bylo jeho zjištění, že obvyklá cena předmětné bytové jednotky byla ke dni prodeje podstatně vyšší, než cena dohodnutá v kupní smlouvě. Žalobce tvrdil, že předmětná bytová jednotka měla dle znaleckého posudku hodnotu 4 409 230 Kč, ale prodána byla za částku 2 100 000 Kč. V uvedeném skutkovém stavu shledával žalobce, s odkazem


text:
na právní úpravu § 235 IZ a § 240, 241 a 242 IZ, následující: -snížení hodnoty majetkové podstaty dlužníka a tím i zkrácení možnosti uspokojení věřitelů dlužníka, -že se dlužník zavázal předmětnou smlouvou poskytnout žalovanému plnění bez přiměřeného protiplnění, -že realizací prodeje předmětných nemovitostí dlužník zvýhodnil na úkor ostatních věřitelů některého z věřitelů, -že dlužník realizací prodeje předmětných nemovitostí za uvedených podmínek úmyslně zkrátil uspokojení svého věřitele.
 Žalobce zakládal svá tvrzení na skutečnosti, že předmětná kupní smlouva byla dlužníkem uzavřena s osobou mu blízkou. Tento závěr vyvozoval žalobce z toho, že jednatelkou a jedinou společnicí žalované společnosti byla paní Jana Bulínová, matka dlužníka p. Jovanoviče. Žalobce s odkazem na vyvratitelnou domněnku § 240 odst. 2 IZ o stavu úpadku na straně dlužníka v době uzavírání předmětné smlouvy proto ani netvrdil ani neprokazoval, že posuzovaný právní úkon dlužníka, t.j. uzavření kupní smlouvy dne 20. 3. 2007, byl učiněn v době, kdy byl dlužník v úpadku, nebo že si tímto úkonem dlužník úpadek přivodil.
 Žalovaný na svoji obranu uváděl, že v projednávané věci nejsou splněny podmínky zmiňované právní úpravy insolvenčního zákona, na základě kterých by bylo možné považovat právní úkon kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007 za neúčinný. Žalovaný tvrdil, že předmětné nemovitosti prodal dlužník právnické osobě, která nemůže být pro potřeby právní úpravy § 240, 241 a 242 IZ považována za osobu dlužníkovi blízkou. Sjednanou kupní cenu ve výši 2,100.000 Kč považoval žalovaný za přiměřenou.
 Soud v řízení ze souhlasného projevu účastníků řízení zjistil, -pokračování-3-MSPH
 -že dne 20. 3. 2007 byla mezi dlužníkem jako prodávajícím a žalovaným jako kupujícím uzavřena kupní smlouva o prodeji předmětné bytové jednotky, -že převod předmětné bytové jednotky byl vložen do katastru nemovitostí s právními účinky od 15. 11. 2007, -že pí Jana Bulínová je skutečně matkou insolvenčního dlužníka.
 Ze znaleckého posudku č. 1351-1209/11, který byl k zadání soudu vypracován soudním znalcem soud zjistil, že obvyklá cena (tržní hodnota, resp. obvyklá tržní hodnota) předmětné bytové jednotky představovala ke dni 20. 3. 2007 částku 3 600 000 Kč.
 Pokud žalobce navrhoval provedení důkazu ke zjištění, zda žalovaný za předmětné nemovitosti zaplatil, soud k provádění takového důkazu nepřistoupil pro nadbytečnost. Soud konstatuje, že pro rozhodnutí o neúčinnosti právního úkonu dlužníka není v této věci podstatné, zda byla kupní cena kupujícím zaplacena či nikoli.
 Pokud žalovaný navrhoval provést důkaz přihláškami věřitelů do insolvenčního řízení sp.zn. MSPH 78 INS 7618/2009 za účelem zjištění, že všechny pohledávky za dlužníkem, s výjimkou pohledávky Komerční banky, a.s., vznikly až po uzavření smlouvy ze dne 20. 3. 2007, a že dlužník se pouze zaručil Tělocviční jednotě Sokol Hradec Králové, za splacení dluhu třetí osobou, soud takový důkaz neprovedl pro nadbytečnost, protože pro rozhodnutí ve věci není zjištění těchto skutečností rozhodné.
 Pokud žalovaný navrhoval provést důkaz potvrzením Komerční banky, a.s., ke zjištění, jaká byla platební morálka dlužníka vůči tomuto subjektu při uzavírání předmětné kupní smlouvy, soud takový důkaz neprovedl pro nadbytečnost, protože pro rozhodnutí ve věci není rozhodné, zda a jak dlužník tomuto svému věřiteli platil.
 Pokud žalovaný navrhoval provést důkaz znaleckým posudkem ke zjištění,


text:
zda byl dlužník v době uzavírání předmětné smlouvy v úpadku, nebo si uzavřením smlouvy úpadek přivodil, soud takový důkaz neprovedl protože, protože pro rozhodnutí ve věci není rozhodné, zda byl dne 20. 3. 2007 dlužník v úpadku nebo si v tento den podpisem posuzované kupní smlouvy úpadek přivodil.
 Soud konstatuje, že v projednávané věci již bylo postupně rozhodováno soudem prvního stupně dne 5. 6. 2012, Vrchním soudem v Praze jako soudem odvolacím dne 8. 1. 2014, Nejvyšším soudem ČR dne 30. 6. 2016, a opět Vrchním soudem v Praze dne 1. 3. 2017.
 V rozhodnutích soudů vyšších stupňů, názorem kterých je insolvenční soud vázán, bylo postaveno najisto, že vztah dlužníka a žalovaného je vztahem osob blízkých. S ohledem na tento závěr soud zkoumal, zda byla při uzavírání kupní smlouvy na prodej předmětné bytové jednotky, dodržena pravidla stanovená v § 196a obch. zák. Tímto právním předpisem se vztah dlužníka a žalovaného, založený kupní smlouvou ze dne 20. 3. 2007 řídil, protože na straně kupujícího účastníka smlouvy byla právnická osoba podnikatel. V řízení proto bylo soudem zkoumáno, zda byla kupní smlouva na prodej předmětné bytové jednotky platně uzavřena. Zda je či není právní úkon uzavření kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007 úkonem absolutně neplatným. Absolutní neplatnost právního úkonu působí přímo ze zákona a od počátku a soud k absolutní neplatnosti právního úkonu přihlíží i bez návrhu. Z absolutně neplatného právního úkonu nevzniknou žádná práva a žádné povinnosti. -pokračování-4-MSPH
 Podle § 39 obč. zák. je neplatný takový právní úkon, který svým obsahem odporuje zákonu, obchází jej nebo se příčí dobrým mravům.
 Podle § 196a odst. 3 obch. zák jestliže společnost převádí nebo nabývá majetek na osobu blízkou nebo od osoby blízké, musí být hodnota takového majetku stanovena na základě posudku znalce jmenovaného soudem, pokud se jedná o hodnotu ve výši alespoň jedné desetiny upsaného základního kapitálu. Jestliže k nabytí majetku dochází do 3 let od vzniku společnosti, musí jej schválit valná hromada. V řízení bylo nesporně zjištěno, že kupní cena za předmětné nemovitosti byla mezi dlužníkem a žalovaným smluvně dohodnuta na částku 2 100 000 Kč. Soud v řízení ze znaleckého posudku č. 1351-1209/11 zjistil, že obvyklá tržní hodnota prodávané předmětné bytové jednotky představovala v den uzavření kupní smlouvy částku 3 600 000 Kč. Řečeno jinak, dlužník prokazatelně prodal předmětnou bytovou jednotku o 1 500 000 Kč levněji, než jaká byla její obvyklá tržní cena. V této souvislosti soud z výpisu z obchodního rejstříku žalovaného zjistil, že jeho základní kapitál představuje hodnotu 200 000 Kč. Bylo již zmíněno, že předmětná bytová jednotka byla smluvně prodávána za částku 2 100 000 Kč, ale její reálná hodnota představovala ke dni uzavírání kupní smlouvy dle znaleckého posudku částku 3 600 000 Kč. Z uvedeného je zřejmé, že žalovaný nabýval od dlužníka majetek v hodnotě vyšší, než byla v té době desetina základního kapitálu žalovaného. Rovněž z výpisu z obchodního rejstříku žalovaného soud zjistil, že žalovaná společnost JB PROPERTY, s.r.o., vznikla dne 28. 2. 2007. Soud tedy připomíná, že zkoumaná kupní smlouva byla uzavírána méně než


text:
jeden měsíc po vzniku žalované společnosti a podléhala tedy schválení valné hromady žalovaného. Soud postupem podle § 118a o.s.ř., poučil dne 20. 6. 2017 při ústním jednání žalovaného, že v řízení ke splnění podmínek stanovených v § 196a odst. obch. zák., ničeho ani netvrdil, ani nedokazoval. Žalovaný si k předložení listin dokládajících splnění podmínek podle § 196a obch. zák. vyžádal poskytnutí lhůty. Tato lhůta ale uplynula marně a žalovaný soudu ničeho nepředložil. Dne 15. 8. 2017 při dalším ústním jednání se vyslovil v tom smyslu, že požadované listiny neexistují.
 S ohledem na uvedené soud uzavřel, že v souvislosti s uzavíráním kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007 na prodej předmětné bytové jednotky, nebyly splněny podmínky právní úpravy § 196a obch. zák. Na základě uvedeného učinil soud v řízení závěr, že nerespektování podmínek pro nabývání a převádění majetku stanovených v § 196a odst. 3 obch. zák. žalovaným při uzavírání kupní smlouvy, neschválení nabytí majetku valnou hromadou a nestanovení hodnoty prodávané předmětné bytové jednotky znaleckým posudkem, způsobuje absolutní neplatnost kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007.
 Bylo již zmíněno, že absolutní neplatnost právního úkonu působí přímo ze zákona a od počátku a z absolutně neplatného právního úkonu nevzniknou žádná práva a žádné povinnosti. Pro projednávanou věc uvedené znamená, že z důvodu její absolutní neplatnosti nemůže být kupní smlouva ze dne 20. 3. 2017 neúčinná. Na základě shora popsaných zjištění a z nich učiněných závěrů, soud žalobu o určení neúčinnosti právního úkonu dlužníka, kterým kupní smlouvou ze dne 20. 3. 2017 převáděl na žalovaného předmětnou bytovou jednotku, v celém rozsahu zamítl.
 Žalobce na skutečnost, že žalovaný k jednání dne 15. 8. 2017 nepředložil listiny dokládající splnění podmínek podle § 196a odst. 3 obch. zák. procesně nijak nereagoval, nenavrhoval změnu petitu žaloby ani nevzal svoji žalobu zpět. Sodu proto nezbylo, než žalobu -pokračování-5-MSPHzamítnout. Žalobce pouze opakovaně požadoval, aby bylo řízení o určení neúčinnosti právního úkonu přerušeno. Odkazoval přitom na neskončení řízení o vyloučení předmětné bytové jednotky z majetkové podstaty dlužníka, které je již před insolvenčním soudem vedeno. Soud návrhu na přerušení řízení nevyhověl, protože pro takový postup nejsou splněny podmínky dle § 109 příp. § 110 o.s.ř. Rozhodnutí o žalobě o vyloučení majetku z majetkové podstaty dlužníka není rozhodnutím, ukončení kterého by podmiňovalo ukončení řízení o neúčinnosti právního úkonu dlužníka podle § 239 a násl. IZ. Bylo-li nyní soudem rozhodnuto, že kupní smlouva ze dne 20. 3. 2007 je absolutně neplatná, musí se tato skutečnost promítnout též do řízení o vyloučení věci z majetkové podstaty.
 Pro úplnost soud uvádí, že byly v řízení prováděny soudy důkazy, tak se pro rozhodnutí soudu jednalo o důkazy nadbytečné a soud z nich nyní žádné závěry neučinil. Rovněž tak pokud bylo v řízení navrhováno provádění důkazů, které měly potvrzovat či vyvracet neúčinnosti kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007, tak je soud neprovedl, protože při neplatnosti této kupní smlouvy, která vylučovala její neúčinnost, by to bylo nadbytečné a pro závěry soudu nepotřebné. Jedinou skutečností rozhodnou pro zamítavé rozhodnutí soudu byla skutečnost, že při uzavírání kupní smlouvy ze dne


text:
20. 3. 2007 nebyl respektován obchodní zákoník v právní úpravě § 196a odst. 3.
 O náhradě nákladů řízení bylo rozhodnuto podle úspěchu ve věci-§ 142 o.s.ř. S ohledem na to, že žalovaný měl v řízení úspěch v celém rozsahu, protože žaloba byla zamítnuta, nezbylo, než mu přiznat náhradu nákladů v řízení, ve kterém byl zastoupen advokátem. Žalobce mu proto podle právní úpravy § 9 odst. 4 písm. c) a § 7 bod 5 vyhl. č. 177/1996 Sb. nahradí náklady vynaložené na zastoupení advokátem. Protože soudní řízení probíhalo v průběhu delšího časového období, před soudy tří stupňů a za různé právní úpravy DPH a nákladů řízení, soud rozsah náhrady nákladů řízení určil takto: za řízení před Městským soudem v Praze, odměna advokáta za 6 úkonů právní služby při částce 2 100 Kč za jeden úkon: -převzetí a příprava 8.4.2011, -vyjádření k žalobě 11.4.2011, -vyjádření k replice žalobce 7.11.2011, -účast na jednání 10.8.2011, -účast na jednání 13.2.2012, -účast na jednání 5.6.2012 6x režijní paušál po 300 Kč, po zvýšení o 20% DPH, cekem 17 280 Kč, za řízení před odvolacím soudem odměna advokáta za 3 úkony právní služby po 2 900 Kč za jeden úkon: -zpracování odvolání 10.7.2012, -účast na jednání 6.12.2013, -doplnění odvolání s ohledem na stanovisko soudu, -odměna advokáta za 1 úkon právní služby při tarifní hodnotě 50.000,-Kč, tj. 3 100 Kč za jeden úkon: -účast na jednání 8.1.2014 -4x režijní paušál po 300 Kč, vše zvýšeno o 21 % DPH, celkem 17.730,-Kč -soudní poplatek 2 000 Kč za řízení před Nejvyšším soudem ČR odměna advokáta za 1 úkon právní služby při tarifní hodnotě 50.000 Kč, 3 100 Kč za jeden úkon: -pokračování-6-MSPH
 -vyjádření k dovolání 26.5.2014 -1x režijní paušál 300 Kč, vše zvýšeno o 21 % DPH, celkem 4.114,-Kč za řízení před odvolacím soudem po dovolání odměna advokáta za 3 úkony právní služby při tarifní hodnotě 50 000 Kč, 3.100 Kč za jeden úkon: -účast na jednání 25.1.2017, -vyjádření žalovaného 24.2.2017, -účast na jednání 1.3.2017 -3x režijní paušál 300 Kč, vše zvýšeno o 21% DPH celkem 12.342,-Kč za řízení před Městským soudem v Praze odměna advokáta za 3 úkony právní služby při tarifní hodnotě 50.000 Kč, 3.100,-Kč za jeden úkon: -návrh na zastavení řízení 20.6.2017, -účast na jednání 20.6.2017, -účast na jednání 15.8.2017 -3x režijní paušál 300 Kč, vše zvýšeno o 21% DPH celkem 12.342,-Kč.
 Soud nevyhověl žalobci v jeho návrhu, aby přes jeho neúspěch ve věci nebyla žalovanému přiznána náhrada nákladů řízení. Žalobce jako důvod požadavku uváděl, že bude-li konstatována neplatnost kupní smlouvy ze dne 20. 3. 2007, tak na této smlouvě se žalovaný účastnil, a proto by mu neměla být náhrada nákladů přiznána a dále též proto, že tu vznikne žalobci důvod vymáhat majetek či prospěch z něj do majetkové podstaty. K tomuto požadavku žalobce soud uvádí, že již bylo zmíněno, že žalobce měl možnost na vývoj v soudním řízení reagovat a mohl při dostatku času jednoduchým procesním úkonem požadovat změnu svého návrhu-§ 95 o.s.ř. Žalobce se ovšem rozhodl tak neučinit. To, že se plnění z neplatného


text:
právního úkonu vrací, při vědomí soudu, že předmětná bytová jednotka je již sepsána do majetkové podstaty dlužníka, nemůže mít dopad na rozhodnutí o nákladech řízení.
 Pro úplnost soud uvádí, že žalobce-insolvenční správce, je osvobozen od placení soudních poplatků. V případě úspěchu žalobce v řízení platí poté soudní poplatek státu žalovaný. Protože v projednávané věci byl žalovaný v celém rozsahu úspěšný, není důvod, aby platil soudní poplatek. Osvobození žalobce od jeho placení ale neznamená, že náklady soudního poplatku, který žalovaný zaplatil za odvolací řízení, mu nebudou žalobcem nahrazeny.
 P o u č e n í : Proti tomuto usnesení je možné podat odvolání do 15 dnů ode dne jeho doručení k Vrchnímu soudu v Praze prostřednictvím soudu zdejšího. ( § 309 odst. 2 IZ).
 V Praze dne 15. 8. 2017 JUDr. Pavol Pikna, v. r. samosoudce


text:
26 Cdo 3110/2005
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně Doc. JUDr. Věry Korecké, CSc., a soudců JUDr. Miroslava Feráka a JUDr. Roberta Waltra ve věci žalobců a) S. S., a b) J. S., zastoupených advokátem, proti žalovaným 1) P. S., a 2) T. N. N., zastoupeným advokátkou, o přivolení k výpovědi z nájmu bytu, vedené u Okresního soudu v Chebu pod sp.zn. 10 C 32/2003, o dovolání žalobců proti rozsudku Krajského soudu v Plzni ze dne 13. září 2005, č.j. 56 Co 65/2005-73, takto:
 Rozsudek Krajského soudu v Plzni ze dne 13. září 2005, č.j. 56 Co 65/2005-73, se zrušuje a věc se vrací tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Okresní soud v Chebu (soud prvního stupně) rozsudkem ze dne 16. 3. 2004, č.j. 10 C 32/2003-29, přivolil k výpovědi z nájmu žalovaných k bytu č. 2, sestávajícímu z kuchyně, dvou pokojů a příslušenství, ve druhém poschodí domu č.p. 424, 425 v Ch. v Provaznické ulici (dále předmětný byt nebo byt a předmětný dům ), určil, že nájemní vztah skončí uplynutím tříměsíční výpovědní lhůty a uložil žalovaným byt vyklidit do 15 dnů po zajištění přístřeší; dále rozhodl o nákladech řízení. Vzal za prokázáno, že výpověď z nájmu bytu daná žalobci (vlastníky předmětného domu) žalovaným (společným nájemcům předmětného bytu) byla řádně doručena (1. žalovanému dne 11. 3. 2003 a 2. žalované dne 10. 9. 2003), že žalovaní před podáním výpovědi opakovaně dlužili na nájemném (úhradě za služby), že byli od počátku nájemního vztahu s placením těchto úhrad v prodlení, a to po několik dnů až několik měsíců, že k 9. 3. 2003 dlužili nájemné za prosinec 2002 a za leden až březen 2003, že celková výše dluhu k uvedenému datu činila (včetně poplatku z prodlení a doplatku za dodávku vody) částku 8.313,81 Kč a že 1. žalovaný před doručením výpovědi uhradil tři dlužné nájmy a následně i další platby. Soud prvního stupně dospěl k závěru, že výpověď je platným právním úkonem (byť v ní nebyly vyjmenovány konkrétní měsíce, za které vznikl dluh na nájemném) a že žalobci prokázali naplnění uplatněného výpovědního důvodu podle § 711 odst. 1 písm. d) zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník ve znění účinném do 30. 3. 2006 (dále obč.zák. ); okolnost, že dluh na nájemném (úhradách za služby) byl dodatečně uhrazen, nepovažoval z hlediska existence výpovědního důvodu za relevantní. Neshledal rovněž, že by výpověď byla v rozporu s dobrými mravy.
 K odvolání žalovaných Krajský soud v Plzni (soud odvolací) usnesením ze dne 31. 8. 2004, č.j. 56 Co 197/2004-37, rozsudek soudu prvního stupně zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení. V odůvodnění svého rozhodnutí uvedl, že výpověď z nájmu bytu daná žalobci nevyhovuje požadavku určitosti, neboť v ní není konkrétně uvedeno, za kterou dobu 1. žalovaný nájemné dluží; kromě toho je nutno zkoumat naplnění výpovědního důvodu ke dni doručení výpovědi 2. žalované.
 Ve věci dále jednal soud prvního stupně, který rozsudkem ze dne 30. 11. 2004, č.j. 10 C 32/2003-47, žalobu na přivolení k výpovědi z nájmu žalovaných k předmětnému bytu zamítl


text:
a rozhodl o nákladech řízení. V odůvodnění svého rozsudku uvedl, že byl vázán právním názorem odvolacího soudu vyjádřeným v jeho zrušujícím usnesení, že výpověď z nájmu bytu, kterou žalobci dali žalovaným, není dostatečně určitá, a proto žalobě nevyhověl.
 K odvolání žalobců Krajský soud v Plzni rozsudkem ze dne 13. 9. 2005, č.j. 56 Co 65/2005-73, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil a rozhodl o nákladech řízení. Odvolací soud, poté, co doplnil dokazování opakováním výslechu žalovaného a listinných důkazů, konstatoval, že již netrvá na svém původním právním názoru, že výpověď z nájmu bytu je neplatná pro neurčitost (z důvodu neuvedení konkrétních měsíců, za něž nebylo nájemné placeno), nicméně dospěl k závěru, že rozsudek soudu prvního stupně je věcně správný, byť z jiných důvodů. Odvolací soud vyšel ze zjištění, že výpověď z nájmu bytu odůvodněná tvrzením, že žalovaní nezaplatili nájemné a úhradu za služby za dobu delší než tři měsíce, byla 1. žalovanému doručena dne 11. 3. 2003 a 2. žalované dne 10. 9. 2003, že ke dni 11. 3. 2003 dlužili žalovaní nájemné za měsíc březen 2003 a částečně za leden a únor 2003 (za každý měsíc 300,- Kč); nedlužili tedy nájemné za více než tři měsíce, k datu dání výpovědi 2. žalované (k 21. 5. 2003) měli toliko dluh na části nájemného za leden a únor, a ke dni doručení výpovědi 2. žalované (10. 9. 2003) již bylo nájemné zaplaceno. Na základě toho dovodil, že výpovědní důvod není naplněn, a proto žalobě nelze vyhovět. Vzhledem k tomu, že žalobci neuplatnili jako výpovědní důvod tvrzení, že žalovaní byli od počátku nájemního vztahu opakovaně v prodlení, nebylo možno k této okolnosti přihlédnout. Za situace, kdy není výpovědní důvod dán, se odvolací soud nezabýval posouzením věci z hlediska § 3 odst. 1 obč.zák.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podali žalobci dovolání, jehož přípustnost opřeli o ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř. a uplatnili v něm dovolací důvod podle § 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř. Nesprávnost právního posouzení věci spatřují v názoru odvolacího soudu, že výpovědní důvod nebyl dán, byl-li dluh na nájemném ke dni doručení výpovědi 2. žalované uhrazen a poukazují na rozhodnutí Nejvyššího soudu sp.zn. 26 Cdo 532/2000 a sp.zn. 26 Cdo 1844/99, z nichž vyplývá, že naplnění výpovědního důvodu podle § 711 odst. 1 písm. d) obč.zák. nelze podmiňovat tím, že jednání zde uvedené trvá i v den dání (doručení) výpovědi. Namítají, že se odvolací soud nezabýval posouzením výpovědi z hlediska ustanovení § 3 odst. 1 obč.zák. a v této souvislosti uvádějí, že doručení výpovědi 2. žalované bylo spojeno s obtížemi a že žalovaný měl vyvinout iniciativu k tomu, aby získal sociální dávky na hrazení životních potřeb (i potřeby bydlení). Navrhli, aby rozsudky soudů obou stupňů byly zrušeny a věc byla vrácena soudu prvního stupně k dalšímu řízení.
 Žalovaní se ve svém dovolacím vyjádření ztotožnili s právním posouzením věci odvolacím soudem, namítli, že uplatněný výpovědní důvod nebyl dán a poukázali rozsudek Nejvyššího soudu sp.zn. 26 Cdo 2259/98, podle něhož může soud přivolit k výpovědi pouze za předpokladu, že ke dni


text:
dání výpovědi byl výpovědní důvod naplněn (tj. kdy se nájemce ocitne v prodlení s placením nájemného za měsíc čtvrtý). Navrhli, aby dovolání bylo zamítnuto.
 Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) shledal, že dovolání bylo podáno včas, osobami k tomu oprávněnými účastníky řízení (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), za splnění zákonné podmínky advokátního zastoupení dovolatelů (§ 241 odst. 1 a 4 o.s.ř.) a je podle § 237 odst. 1 písm. b) o.s.ř. přípustné, neboť směřuje proti rozsudku odvolacího soudu, jímž byl potvrzen rozsudek soudu prvního stupně, kterým soud prvního stupně rozhodl ve věci samé jinak než v dřívějším rozsudku proto, že byl vázán právním názorem odvolacího soudu, který dřívější rozhodnutí zrušil.
 Podle ustanovení § 242 odst. 3 o.s.ř. je dovolací soud vázán nejen rozsahem dovolání, ale i uplatněným dovolacím důvodem, včetně toho, jak jej dovolatel obsahově vymezil. Je-li dovolání přípustné, dovolací soud přihlédne též k vadám uvedeným v § 229 odst. 1, § 229 odst. 2 písm. a) a b) a § 229 odst. 3 o.s.ř. Protože tyto vady nebyly v dovolání namítány a z obsahu spisu se nepodávají, zaměřil se dovolací soud na přezkoumání napadeného rozsudku z pohledu uplatněného dovolacího důvodu podle § 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř.
 Podle § 711 odst. 1 písm. d) zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění před novelou provedenou zákonem č. 107/2006 Sb., pronajímatel může vypovědět nájem bytu s přivolením soudu, jestliže nájemce hrubě porušuje své povinnosti vyplývající z nájmu bytu, zejména tím, že nezaplatil nájemné nebo úhradu za plnění poskytovaná s užíváním bytu za dobu delší než tři měsíce.
 Judikatura Nejvyššího soudu (srov. např. rozhodnutí uveřejněné pod č. 43 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek, ročník 1999) je ustálena v názoru, že soud posuzuje existenci výpovědního důvodu k okamžiku doručení výpovědi z nájmu bytu i v případě, že tímto důvodem je neplacení nájemného po dobu delší než tři měsíce. Současně je však nutno upozornit i na názor opakovaně vyjádřený v rozhodnutích Nejvyššího soudu (srov. např. rozsudek ze dne 14. 12. 2000, sp.zn. 26 Cdo 1844/99, rozsudek ze dne 15. 2. 2001, sp.zn. 26 Cdo 532/2000, uveřejněný pod C 207 v Souboru rozhodnutí Nejvyššího soudu, svazek 2 a rozsudek ze dne 27. 8. 2003, sp.zn. 26 Cdo 148/2003), podle kterého je z hlediska naplnění daného výpovědního důvodu rozhodné, zda ke dni dání (doručení) výpovědi k takovémuto porušení povinnosti nájemcem došlo, byť se nájemce dopustil tohoto jednání před tím, než mu byla dána (doručena) výpověď z nájmu bytu; k výpovědi ovšem může soud přivolit pouze za předpokladu, že pronajímatel v řízení o přivolení k výpovědi svoje tvrzení o skutečnostech, zakládajících tento výpovědní důvod, prokáže. Naplnění výpovědního důvodu podle § 711 odst. 1 písm. d) obč.zák. nelze tedy podmiňovat tím, že v zákoně specifikované protiprávní jednání nájemce trvá i ke dni dání (doručení) výpovědi, resp. ke dni vyhlášení rozsudku soudu (§ 154 odst. 1 o.s.ř.). Jiný výklad by ve svých důsledcích vedl k zákonem neodůvodněnému zásahu do práv pronajímatele, neboť nájemce by mohl (opakovaně) za situace, kdy zaplatí dlužné nájemné před dáním


text:
(doručením) výpovědi porušovat svoji základní povinnost vyplývající z nájemního vztahu, aniž by se tomu pronajímatel mohl účinně bránit.
 V projednávané věci dospěl odvolací soud k závěru, že ke dni dání (doručení) výpovědi 1. žalovanému a zejména pak 2. žalované neměli žalovaní na nájemném (úhradě za plnění poskytovaná s užíváním bytu) dluh. Nepovažoval za rozhodné, zda žalovaní nezaplatili nájemné (úhradu za služby) za dobu delší než tři měsíce v období před tím, než jim byla výpověď z nájmu dána (doručena), ačkoliv skutečnosti z tohoto hlediska významné byly v řízení tvrzeny, resp. prokázány (srov. odůvodnění rozsudku soudu prvního stupně ze dne 16. 3. 2004).
 Právní posouzení věci odvolacím soudem je tudíž nesprávné (neúplné), a Nejvyšší soud proto podle ustanovení § 243b odst. 2 věty za středníkem o.s.ř. rozsudek odvolacího soudu zrušil a věc mu podle § 243b odst. 3 věty první o.s.ř. vrátil k dalšímu řízení.
 Právní názor dovolacího soudu je pro odvolací soud závazný (§ 243d odst. 1 věta první, § 226 o.s.ř.). V novém rozhodnutí o věci rozhodne soud o náhradě nákladů řízení, včetně nákladů řízení dovolacího (§ 243d odst. 1 věta druhá o.s.ř.).


text:
Informace k novele zákona o DPH s účinností od 1. 7. 2017 |
 V souladu s ustanovením § 3 odst. 3 zákona č. 309/1999 Sb., o Sbírce zákonů a o Sbírce mezinárodních smluv, ve znění pozdějších předpisů nastává účinnost zákona o DPH patnáctým dnem po vyhlášení ve Sbírce zákonů, tedy 1. 7. 2017.
 1. Změny v pojmosloví a definicích (§ 4): Definice „nového dopravního prostředku“ je rozšířena
 na všechna motorová pozemní vozidla. „Novými dopravními prostředky“ jsou i vozidla, která nejsou určena k provozu na pozemních komunikacích (např. terénní čtyřkolky). Dochází ke zpřesnění vymezení „obchodního majetku“. Osoba povinná k dani při pořízení určité majetkové hodnoty určí, zda, kdy (ihned či s určitým časovým odstupem) a v jaké části jí zařadí do svého obchodního majetku. Do definice „dlouhodobého majetku“ je doplněna zásada, podle které se v případech, kdy plátce pořizuje tento majetek formou tzv. finančního leasingu (je mu přenechán k užití s ujednáním o budoucím převodu vlastnického práva), se tento majetek pro účely daně z přidané hodnoty považuje za dlouhodobý majetek uživatele.
 2. Společnost (dříve sdružení):Dochází ke zrušení specifické úpravy registrace a postupů při správě daně u společnosti – nově je postupováno podle obecných principů DPH. Nové podmínky jsou postaveny na individuálním působení každého člena (společníka). Podle nové právní úpravy
 každý společník sleduje svůj obrat samostatně, v evidenci pro účely daně z přidané hodnoty vede veškeré údaje za svá uskutečněná a přijatá plnění (i ta, která uskutečňuje v rámci společnosti), v daňovém přiznání uvádí údaje za svá uskutečněná a přijatá plnění (i ta, která uskutečňuje v rámci společnosti), v souhrnném hlášení uvádí údaje o svých uskutečněných přeshraničních plněních a v kontrolním hlášení uvádí údaje o svých uskutečněných a přijatých plněních. Při vystavování daňových
 dokladů se na každého společníka, který uskutečňuje ekonomickou činnost v rámci společnosti, vztahují ustanovení § 27 a násl. zákona o DPH. Při rušení registrace postupuje každý společník jako každý jiný plátce. Společníci společností, kteří do 30. 6. 2017 postupovali podle původní právní úpravy, mohou podle přechodných ustanovení novely (bod 2) využít přechodné období a postupovat při uplatňování DPH podle této původní právní úpravy, nejdéle však do 31. 12. 2018.
 3. Místo plnění: Do ustanovení § 10 zákona o DPH, které upravuje stanovení místa plnění při poskytnutí služby vztahující se k nemovité věci, se doplňuje vymezení pojmu „služby vztahující se k nemovité věci“. Stanovuje se základní zásada, že takovouto službou je pouze služba, která má dostatečně přímou souvislost s danou nemovitou věcí. Tato zásada vyplývá z přímo použitelného prováděcího nařízení Rady (EU) s účinností od 1. ledna 2017.
 4. Vznik povinnosti přiznat daň (§ 20a): Dochází ke zpřesnění pravidla pro stanovení vzniku povinnosti přiznat daň při přijetí úplaty před uskutečněním zdanitelného plnění. Povinnost přiznat daň z přijaté částky ke dni přijetí úplaty vzniká pouze v případě, je-li zdanitelné plnění ke dni přijetí úplaty známo dostatečně určitě.
 5. Uskutečnění zdanitelného plnění (§ 21): Při dodání zboží se zdanitelné plnění podle obecného pravidla považuje za uskutečněné dnem, ke kterému dochází k převodu práva nakládat se zbožím jako vlastník, popř. v okamžicích vymezených


text:
v § 21 odst. 1 písm. b) a c) zákona o DPH. Den převzetí zboží již není určující. Při poskytnutí služby se zdanitelné plnění považuje podle obecného pravidla za uskutečněné dnem jejího poskytnutí nebo dnem vystavení daňového dokladu, s výjimkou splátkového nebo platebního kalendáře nebo dokladu na přijatou úplatu, a to tím dnem, který nastane dříve. V zákoně o DPH již není uvedena vazba na den uvedený ve smlouvě, ke kterému dochází k pozbytí nehmotné věci nebo přenechání zboží k užití jinému. Dochází ke zrušení definice opakovaného plnění. V případě dodání zboží či poskytnutí služby, které probíhá po dobu delší než 12 měsíců, se zdanitelné plnění považuje za uskutečněné nejpozději posledním dnem každého kalendářního roku následujícího po roce, ve kterém bylo poskytování tohoto plnění započato.
 6. Oprava základu daně (§ 42): Pokud při pořizování zboží formou finančního leasingu dojde při převodu vlastnického práva ke zboží na uživatele ke změně výše úplaty, popř. pokud k převodu vlastnického práva ke zboží na uživatele z jakéhokoliv důvodu nedojde, je umožněno provedení opravy základu daně a výše daně. Oprava základu daně a výše daně se provede ve lhůtě 3 let od konce zdaňovacího období, ve kterém došlo k převodu vlastnického práva, popř. ve kterém nastala skutečnost, na jejímž základě nedošlo k převedení vlastnického práva na uživatele.
 7. Plnění osvobozená od daně bez nároku na odpočet daně (§ 51, § 57): Povinnost přiznat plnění osvobozené od daně bez nároku na odpočet daně vzniká ke dni jeho uskutečnění. Pokud je před uskutečněním tohoto plnění přijata úplata, vzniká povinnost přiznat plnění z přijaté částky ke dni přijetí úplaty pouze v případě, je-li toto plnění ke dni přijetí úplaty známo dostatečně určitě (viz § 20a).
 Od daně bez nároku na odpočet daně je osvobozeno poskytování služby péče o dítě v dětské skupině nebo poskytování péče o děti do 4 let v denním režimu , pokud jsou tyto služby poskytovány státem, krajem, obcí, organizační složkou státu, kraje nebo obce, dobrovolným svazkem obcí, hlavním městem Prahou nebo jeho městskou částí, příspěvkovou organizací, nebo nestátní neziskovou organizací pro děti a mládež.
 8. Vyrovnání a úprava odpočtu daně (§ 77, § 78e): Vyrovnání nebo úpravu původně uplatněného odpočtu daně je plátce povinen provést při nedoložených případech zničení, ztráty či odcizení obchodního majetku.
 9. Vracení daně osobám se zdravotním postižením (§ 85): Osoba se zdravotním postižením, které byla na základě žádosti vrácena daň zaplacená u motorového vozidla, je povinna tuto daň
 zcela nebo v poměrné výši vrátit na účet příslušného správce daně v případě, že vlastnické právo k motorovému vozidlu převede, popř. motorové vozidlo pronajme , a to ve lhůtě 5 let od vrácení daně. Povinnost vrátit daň v poměrné výši vztahuje nejen na osoby, které podaly žádost o vrácení daně po účinnosti novely zákona, ale i na osoby, kterým byla daň na základě žádosti vrácena před účinností novely a po účinnosti novely ještě neuběhla pětiletá lhůta a osoba se zdravotním postižením vlastnické právo k motorovému vozidlu převede, popř. motorové vozidlo pronajme po účinnosti novely zákona.
 10. Režim přenesení daňové povinnosti (§ 92b


text:
až § 92ea): Zavádí se režim přenesení daňové povinnosti
 11. Skupina, skupinová registrace (§ 5c, § 95a): Za práva a povinnosti skupiny vyplývající z daňových zákonů odpovídají společně a nerozdílně členové skupiny, a to jak za doby existence skupiny, tak po jejím zrušení či po zániku jejich členství ve skupině. Toto platí jak pro hmotněprávní povinnosti, tak i pro povinnosti procesní povahy, v rovině nalézací i v rovině platební či vymáhací.
 12. Podávání daňového přiznání v insolvenci (§ 99b, § 101b):V případě
 rozhodnutí o úpadku plátce nedochází ke vzniku samostatných zdaňovacích období, ale stávající
 zdaňovací období skončí posledním dnem kalendářního měsíce, ve kterém nastala účinnost rozhodnutí o úpadku. K období před účinností rozhodnutí o úpadku se váže povinnost podání daňového přiznání do 30 dnů od tohoto dne (§ 244 odst. 1 zákona č. 280/2009 Sb., daňový řád, ve znění pozdějších předpisů). Daňové přiznání za zbývající část zdaňovacího období, se podává v obecné lhůtě 25 dnů po skončení zdaňovacího období nebo ve lhůtě 30 dnů ode dne účinnost rozhodnutí o úpadku, pokud by tato lhůta uplynula později.
 13. Nespolehlivý plátce, nespolehlivá osoba (§ 106a, § 106aa):
 14. Ručení příjemce zdanitelného plnění (§ 109): Příjemce zdanitelného plnění ručí za daň nezaplacenou jeho poskytovatelem v případě, kdy úplata za plnění je poskytnuta (i částečně) virtuální měnou.
 15. Kontrolní hlášení a daňové přiznání: V souvislosti s novelou zákona o DPH vydává Generální finanční ředitelství zároveň i aktualizované pokyny k vyplnění kontrolního hlášení DPH, aktualizovaný formulář „Přiznání k dani z přidané hodnoty“ a s tím související „Pokyny k vyplnění přiznání k dani z přidané hodnoty“.
 V souvislosti s novelou zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění zákona č. 170/2017 Sb. účinném od 1. 7. 2017 vydává Generální finanční ředitelství následující Informace:
 Přehled změn k 16. 6. 2017


text:
286/2002 Sb. Zákon, kterým se mění zákon č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních úř...
 Zákon č. 286/2002 Sb.Zákon, kterým se mění zákon č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních úřadech (branný zákon), ve znění zákona č. 238/2000 Sb. a zákona č. 128/2002 Sb.
 kterým se mění zákon č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních úřadech (branný zákon), ve znění zákona č. 238/2000 Sb. a zákona č. 128/2002 Sb.
 Zákon č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních úřadech (branný zákon), ve znění zákona č. 238/2000 Sb. a zákona č. 128/2002 Sb., se mění takto:
 "(2) O žádosti občana o dobrovolné převzetí branné povinnosti rozhoduje náčelník územní vojenské správy. V řízení o žádosti cizince o dobrovolné převzetí branné povinnosti se postupuje podle § 54 odst. 6.".
 2. V § 4 se na konci odstavce 1 tečka nahrazuje čárkou a doplňuje se písmeno f), které zní:
 "f) osobám, které převzaly dobrovolně brannou povinnost, a to na základě jejich jednostranného prohlášení.".
 "(1) Zřizují se územní vojenské správy jako vojenské správní úřady prvního stupně a Hlavní doplňovací úřad jako vojenský správní úřad druhého stupně.".
 4. V § 7 se na konci odstavce 1 doplňuje věta, která včetně poznámek pod čarou č. 2a) a 2b) zní: "Jestliže je občan zbaven způsobilosti k právním úkonům, vyplní dotazník jeho opatrovník;2a) jestliže je postižen vadou nebo nemocí, pro kterou není schopen dotazník vyplnit, učiní tak za něj osoba blízká.2b)
 2b) § 116 občanského zákoníku.".
 5. V § 7 odst. 2 se slova "datum narození," a slova "a přechodného" zrušují.
 6. V § 9 odst. 1 se slova "velitelství územní obrany" nahrazují slovy "Hlavního doplňovacího úřadu".
 7. V § 9 odst. 3 se slova "datum narození," zrušují.
 8. V § 10 odst. 2 se slova "velitelství územní obrany." nahrazují slovy "Hlavní doplňovací úřad.".
 9. V § 11 se na konci odstavce 1 doplňuje tato věta: "Při odvodu lze pohovorem zjišťovat další znalosti a schopnosti brance a jeho zájem o výkon odborných činností v ozbrojených silách.".
 10. V § 11 odst. 5 se slovo "příslušné" zrušuje.
 11. V § 12 odst. 5 se slova "nevyléčitelnou nebo život ohrožující nemocí" nahrazují slovy "těžkou formou nevyléčitelné nemoci".
 12. V § 12 odst. 6 se slova "zcela neschopných vojenské činné služby" nahrazují slovy "zproštěných povinnosti dostavit se k pravidelnému odvodu".
 13. V § 13 se na konci textu odstavce 2 doplňují tato slova: "nebo cizinci, kterým byl povolen dobrovolný vstup do ozbrojených sil".
 14. V § 14 odst. 1 se slova "u velitelství územní obrany" nahrazují slovy "u Hlavního doplňovacího úřadu" a slova "velitel velitelství územní obrany" se nahrazují slovy "ředitel Hlavního doplňovacího úřadu".
 15. V § 16 odst. 4 se za slova "osobně podle" vkládají slova "svého zdravotního stavu a".
 16. V § 17 odstavec 1 včetně poznámky pod čarou č. 7a) zní:
 "(1) Základní služba trvá 12 měsíců; začíná dnem jejího nastoupení u vojenského útvaru nebo vojenského zařízení anebo vojenského záchranného útvaru7a) (dále jen "vojenský


text:
útvar") a končí dnem propuštění od vojenského útvaru.
 7a) § 2 odst. 2 až 4 zákona č. 219/1999 Sb., o ozbrojených silách České republiky, ve znění zákona č. 352/2001 Sb.".
 17. V § 24 odst. 1 se za slovo "Odvedencům" vkládají slova "nebo vojákům, kterým byla přerušena základní služba místo určení k náhradní službě, anebo vojákům, kterým byla přerušena základní nebo náhradní služba (dále jen "odvedenec"),".
 18. V § 24 se za odstavec 4 vkládají nové odstavce 5 a 6, které znějí:
 "(5) Pominou-li důvody, pro které byl odklad základní nebo náhradní služby povolen, náčelník územní vojenské správy povolení odkladu zruší. Odvolání proti rozhodnutí o zrušení odkladu nemá odkladný účinek.
 (6) Odvedenec se povolá do základní nebo náhradní služby nebo k jejímu dokončení v roce, v němž odklad skončil, nebo v roce následujícím.".
 19. V § 24 odst. 7 větě poslední se číslice "4" nahrazuje číslicí "6".
 20. V § 25 odstavec 4 zní:
 "(4) Náčelník územní vojenské správy rozhodnutí o přerušení základní služby zruší, jestliže důvody pominuly nebo důvody nebyly dány anebo došlo-li k neoprávněnému přerušení, a vojáka povolá k dokončení přerušené základní služby. Odvolání proti rozhodnutí o zrušení přerušení základní služby nemá odkladný účinek.".
 21. V § 29 odst. 4 se slova "30 kalendářních dnů" nahrazují slovy "3 měsíce".
 22. V § 30 odst. 7 větě první se slova " , nejdéle však na dobu 8 týdnů" zrušují.
 23. V § 30 se na konci odstavce 7 doplňuje tato věta: "Výjimečné vojenské cvičení lze konat i nad celkový rozsah vojenských cvičení stanovený v odstavci 1, nejvýše však do jednonásobku tohoto rozsahu.".
 24. V § 31 se doplňují odstavce 4 a 5, které znějí:
 "(4) Nahrazování zameškané vojenské činné služby začíná dnem následujícím po dni splnění stanovené délky vojenské činné služby.
 (5) Doba zameškaná výkonem kázeňského trestu vězení nebo svémocným vzdálením v době nahrazování se již nenahrazuje.".
 25. V § 37 se na konci odstavce 1 doplňuje tato věta: "Odvedenec nebo voják, který se dlouhodobě zdržuje v zahraničí, se dostaví k přezkumnému řízení po návratu do České republiky.".
 26. V § 38 odst. 1 se slova "velitelství územní obrany" nahrazují slovy "Hlavního doplňovacího úřadu".
 27. V § 38 odst. 2 větě první se slova "velitelství územní obrany" nahrazují slovy "Hlavního doplňovacího úřadu" a ve větě druhé se slova "velitel velitelství územní obrany" nahrazují slovy "ředitel Hlavního doplňovacího úřadu".
 28. V § 40 odst. 1 se slovo "vedou" nahrazuje slovy "nevedou k neschopnosti k vojenské činné službě, ale".
 29. V § 46 odst. 3 se slova "nebo přechodného" zrušují.
 30. V § 46 odst. 4 se slova "přiměřeně § 12" nahrazují slovy "přiměřeně § 11 a 12".
 "(1) Mimořádná služba končí nejpozději do 30 dnů od zrušení mimořádných opatření nebo od nařízení demobilizace.".
 32. V § 48 odst. 3 se věta druhá zrušuje.
 33. V § 49 se na konci odstavce 4 doplňuje tato věta: "Rozhodnutí o zproštění mimořádné služby se doručuje žadatelům.".
 34. V § 50 odstavec 1 včetně poznámky pod čarou č. 14) zní:
 "(1) Ministerstvo, vojenské správní


text:
úřady a vojenské útvary vedou vojenskou evidenci pro potřebu ozbrojených sil v rozsahu osobních údajů stanovených tímto zákonem, přitom postupují podle zvláštního právního předpisu.14) Údaje z vojenské evidence si mohou vzájemně poskytovat. Údaje z vojenské evidence lze poskytovat také orgánům veřejné správy pouze v rozsahu stanoveném zvláštním právním předpisem1) a také na žádost fyzické osoby, o které se vojenská evidence vede.
 14) Zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.".
 35. V § 50 se na konci odstavce 2 doplňuje tato věta: "Zpracováváním vojenské evidence se rozumí vyhodnocování osobních údajů pro rozhodování o schopnosti osob k vojenské činné službě, pro jejich povolávání do ozbrojených sil a zařazování do funkcí v ozbrojených silách.".
 36. V § 51 odst. 3 se slova "skutečnosti důležité pro vojenskou evidenci, zejména" a slova "a přechodného" zrušují.
 37. V § 52 odst. 1 se slova "vojenský průkaz," zrušují.
 38. V § 52 se odstavec 2 zrušuje.
 39. V § 52 odst. 2 se za slova "Vojenská knížka obsahuje" vkládá slovo "fotografii,".
 40. V § 52 odstavec 3 zní:
 "(3) Vojenská knížka se nepřipojuje jako příloha k návrhům a podáním. Voják v činné službě a voják mimo činnou službu je povinen ztrátu nebo poškození vojenské knížky hlásit nadřízenému nebo příslušné územní vojenské správě.".
 41. V § 55 odst. 1 se slova "nebo přechodného" zrušují.
 42. V § 55 odstavec 5 zní:
 "(5) Ministerstvo proplácí náklady na přezkumné řízení, na odvolání proti přezkumnému rozhodnutí a na přezkoušení pravomocného přezkumného rozhodnutí, které se týká vojáků v činné službě.".
 43. V § 56 odst. 4 se za slovo "působnosti" vkládají slova "a orgány územní samosprávy v přenesené působnosti".
 44. V § 56 odst. 6 se slova "územních vojenských správ" nahrazují slovy "lékařů odvodních komisí, vyšší odvodní komise, přezkumných komisí a vyšších přezkumných komisí".
 45. Příloha k zákonu zní:
 "Název, sídla a územní obvody vojenských správních úřadů
 Název Sídlo Územní obvody
 Benešov, Dobříš, Příbram, Sedlčany, Vlašim
 Ivančice, Rosice, Šlapanice, Tišnov, Ž idlochovice
 Břeclav, Hodonín, Hustopeče, Kyjov, Mikulov, Veselí nad Moravou
 Bílovec, Frenštát pod Radhoštěm, Frýdek-Místek, Frýdlant nad Ostravicí, Jablunkov, Kopřivnice, Nový Jičín, Třinec
 Humpolec, Jihlava, Moravské Budějovice, Náměšť nad Oslavou, Pelhřimov, Telč, Třebíč
 Bystřice pod Hostýnem, Holešov, Kroměříž, Otrokovice, Rožnov pod Radhoštěm, Uherské Hradiště, Uherský Brod, Valašské Klobouky, Valašské Meziříčí, Vsetín, Zlín
 Česká Lípa, Frýdlant, Jablonec nad Nisou, Jilemnice, Liberec, Nový Bor, Semily, Tanvald, Turnov
 Hranice, Konice, Litovel, Olomouc, Prostějov, Přerov, Šternberk, Uničov
 Bruntál, Hlučín, Krnov, Opava, Rýmařov, Vítkov
 Bílina, Děčín, Litoměřice, Lovosice, Roudnice nad Labem, Rumburk, Teplice, Ústí nad Labem
 Česká Třebová, Lanškroun, Litomyšl, Moravská Třebová, Polička, Svitavy, Ústí nad Orlicí, Vysoké Mýto, Žamberk
 Předseda vlády se zmocňuje, aby ve Sbírce zákonů vyhlásil úplné znění zákona č. 218/1999 Sb., o rozsahu branné povinnosti a o vojenských správních úřadech (branný zákon), jak vyplývá z pozdějších zákonů.


text:
Znalost českého nebo slovenského jazyka při uznávání odborné kvalifikace | Z+i
 Z důvodu ochrany veřejných zájmů považuje ČKAIT za nezbytné prověřit u osob usazených a hostujících znalost českých stavebních předpisů v českém nebo slovenském jazyce. ČKAIT nese odpovědnost za ověřování odborné kvalifikace osob, které vykonávají regulovanou činnost na území České republiky.
 ČKAIT nesdílí názor některých uchazečů o uznání odborné kvalifikace jako osob usazených anebo osob, které hodlají na území České republiky vykonávat činnosti jako osoby hostující, že pro výkon činnosti projektanta anebo stavbyvedoucího není nezbytná jakákoliv znalost českého nebo slovenského jazyka.
 Připomínáme i odpovědnost ČKAIT jako uznávacího orgánu za jeho činnost související s ověřováním odborné kvalifikace osob, které na území České republiky hodlají vykonávat regulovanou činnost. Tuto odpovědnost v případě výkonu vybraných činností ve výstavbě považujeme za velmi vysokou, odpovídající závažnosti chráněného veřejného zájmu a zájmů fyzických osob, které jsou výkonem vybraných činností ve výstavbě dotčeny. I tato skutečnost ovlivňuje úroveň požadavků na rozdílovou zkoušku (prověření znalosti českých stavebních předpisů v českém nebo slovenském jazyce), kterou nepovažujeme za neúměrnou.
 Výkon regulované činnosti vyžaduje znalost místních předpisů, a tudíž i jazyka
 Základním důvodem pro požadavek na znalost českého či slovenského jazyka je samotné znění § 21 odst. 1 zákona č. 18/2004 Sb., o uznávání odborné kvalifikace, ve znění pozdějších předpisů, který stanovil, že znalost českého jazyka se vyžaduje pouze v rozsahu nezbytném k výkonu regulované činnosti. Z citovaného ustanovení vyplývá, že zákon, veden snahou o usnadnění volného pohybu osob a služeb na území členských států EU, zmírňuje požadavek na rozsah jazykových znalostí, tj. jen pro výkon regulované činnosti, avšak v žádném případě z něj nelze dovodit, že by pro výkon kteréhokoliv druhu regulované činnosti znalost českého jazyka nebyla zapotřebí. Tím spíše nelze závěr o nepotřebě znalosti českého jazyka učinit v případech regulované činnosti, jejíž výkon může vážně ohrozit život, zdraví nebo bezpečnost osob.
 Výkon vybraných činností ve výstavbě může ohrozit život, zdraví nebo bezpečnost osob
 Výkon vybraných činností ve výstavbě podle § 158 zákona č. 183/2006 Sb. (stavební zákon), ve znění pozdějších předpisů, zcela nepochybně vliv na bezpečnost a zdraví osob má. To ostatně potvrzuje i znění § 30n zákona č. 360/1992 Sb., o výkonu povolání autorizovaných architektů a o výkonu povolání autorizovaných inženýrů a techniků činných ve výstavbě, ve znění pozdějších předpisů, které opravňuje ČKAIT ověřovat odbornou kvalifikaci hostující osoby před samotným zahájením regulované činnosti na území ČR. Právo na ověřování odborné kvalifikace totiž zákon č. 18/2004 Sb. spojuje právě s regulovanými činnostmi, jejichž výkon může vážně ohrozit život, zdraví nebo bezpečnost osob. Tím je naplněno i znění citovaného ustanovení § 21 odst. 2 zákona č. 18/2004 Sb., třebaže se toto ustanovení přímo vztahuje pouze na držitele evropského profesního průkazu nebo na držitele rozhodnutí o uznání odborné kvalifikace.
 Znalost českého nebo slovenského jazyka je nutná nejen ve správním řízení
 Znalost českého jazyka v rozsahu potřebném pro výkon regulované činnosti nelze redukovat na rozsah znalostí potřebných pro účast ve správním řízení (§ 16 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů). Máme za to, že osoba, která na území


text:
Úplné znění zákona č. 6/1993 Sb., o České národní bance, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 60/1993 Sb., zákonem č. 15/1998 Sb., zákonem č. 442/2000 Sb., nálezem Ústavního soudu vyhlášeným pod č. 278/2001 Sb., zákonem č. 482/2001
 Sb., zákonem č. 127/2002 Sb. zákonem č. 257/2004 Sb. a zákonem č. 377/2005 Sb. ZÁKON o České národní bance Česká národní rada se usnesla na tomto zákoně: ČÁST PRVNÍ ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ § 1 (1) Česká národní banka je ústřední bankou České republiky. (2) Česká národní banka je právnickou osobou, která má postavení veřejnoprávního
 subjektu se sídlem v Praze; nezapisuje se do obchodního rejstříku. (3) České národní bance jsou svěřeny kompetence správního úřadu v rozsahu stanoveném tímto zákonem a zvláštními právními předpisy.
 1) (4) Česká národní banka hospodaří samostatně s odbornou péčí s majetkem, který jí byl svěřen státem. § 2 (1) Hlavním cílem České národní banky je péče o cenovou stabilitu. Pokud tím není
 dotčen její hlavní cíl, Česká národní banka podporuje obecnou hospodářskou politiku vlády vedoucí k udržitelnému hospodářskému růstu. Česká národní banka jedná v souladu se zásadou
 otevřeného tržního hospodářství. __________ 1)
 Například zákon č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 219/1995 Sb., devizový zákon. (2) V souladu se svým hlavním cílem Česká národní banka a) určuje měnovou politiku, b) vydává bankovky a mince, c) řídí peněžní oběh, platební styk a zúčtování bank, pečuje o jejich plynulost a hospodárnost a podílí se na zajištění bezpečnosti, spolehlivosti a efektivnosti platebních systémů a na jejich
 rozvoji, d) vykonává bankovní dohled nad činností bank, poboček zahraničních bank a konsolidačních
 celků, jejichž součástí je banka se sídlem v České republice, a pečuje o bezpečné fungování a účelný rozvoj bankovního systému v České republice, e) provádí další činnosti podle tohoto zákona a podle zvláštních právních předpisů.
 (3) Česká národní banka při plnění svých úkolů spolupracuje s ústředními bankami jiných
 zemí, orgány dohledu nad bankami a finančními trhy jiných zemí a s mezinárodními finančními
 organizacemi a mezinárodními organizacemi zabývajícími se dohledem nad bankami a finančními trhy. § 3 (1) Česká národní banka je povinna podávat Poslanecké sněmovně Parlamentu nejméně
 dvakrát ročně k projednání zprávu o měnovém vývoji. Usnese-li se na tom Poslanecká sněmovna,
 Česká národní banka předloží nejpozději do 30 dnů mimořádnou zprávu o měnovém vývoji. V usnesení Poslanecké sněmovny musí být uvedeno, co má mimořádná zpráva obsahovat.
 (2) Zprávu o měnovém vývoji předkládá Poslanecké sněmovně guvernér České národní banky, který je v tomto případě oprávněn účastnit se schůze Poslanecké sněmovny a musí mu být uděleno slovo. 1a)
 (3) Poslanecká sněmovna zprávu o měnovém vývoji vezme na vědomí nebo si vyžádá její doplnění. (4) Vyžádá-li si sněmovna doplnění zprávy, je Česká národní banka povinna do 6 týdnů
 předložit zprávu doplněnou podle požadavku Poslanecké sněmovny.
 (5) Česká národní banka je povinna informovat nejméně jednou za tři měsíce o měnovém
 vývoji veřejnost. (6) Česká národní banka je povinna zaslat Komisi pro cenné papíry kopii nebo opis rozhodnutí podle zvláštního zákona.
 17) __________ 1a) § 52 odst. 2 zákona č. 90/1995 Sb., o jednacím řádu


text:
Poslanecké sněmovny.
 17) § 16 odst. 2 zákona č. 15/1998 Sb., o Komisi pro cenné papíry a o změně a doplnění dalších zákonů. (7) Česká národní banka je povinna podle zvláštního zákona 18)
 informovat Komisi pro cenné papíry o obchodech s investičními nástroji, a bude-li požádána, provést kontrolu
 peněžních transakcí spojených s těmito obchody. (8) Česká národní banka je povinna podle zvláštního zákona 19)
 informovat Komisi
 pro cenné papíry a Ministerstvo financí o zahájení řízení a jeho průběhu, jehož předmětem
 je uložení opatření k nápravě a sankcí. ČÁST DRUHÁ
 ORGANIZACE ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY § 4 Českou národní banku tvoří a) ústředí se sídlem v Praze; b) pobočky;
 c) účelové organizační jednotky. § 5 (1) Nejvyšším řídícím orgánem České národní banky je bankovní rada České národní banky (dále jen "bankovní rada"). Bankovní rada určuje měnovou politiku a nástroje pro její uskutečňování a rozhoduje o zásadních měnově politických opatřeních České národní banky. (2) Bankovní rada dále zejména a) stanoví zásady činnosti a obchodů České národní banky, b) schvaluje rozpočet České národní banky, c) stanoví organizační uspořádání a působnost organizačních jednotek České národní banky, d) stanoví druhy fondů České národní banky, jejich výši a použití, e) vykonává práva a povinnosti vyplývající z pracovněprávních vztahů vůči zaměstnancům České národní banky. Těmito úkony může pověřit jiné osoby z řad zaměstnanců, f) uděluje souhlas k podnikatelské činnosti zaměstnanců České národní banky, g) stanoví mzdové a další požitky guvernéra; mzdové a další požitky viceguvernérů a dalších členů bankovní rady stanoví guvernér. § 6 (1) Bankovní rada je sedmičlenná. Jejími členy jsou guvernér České národní banky, 2
 viceguvernéři České národní banky a další 4 členové bankovní rady České národní banky. (2) Guvernéra, viceguvernéry a ostatní členy jmenuje a odvolává prezident republiky.
 (3) zrušen. __________ 18) § 17 odst. 1 zákona č. 15/1998 Sb. 19) § 16 odst. 1 písm. c) zákona č. 15/1998 Sb. 4
 (4) Nikdo nesmí zastávat funkci člena bankovní rady více než dvakrát. (5) Členové bankovní rady jsou jmenováni na dobu 6 roků. 6) S členstvím v bankovní radě je neslučitelná funkce poslance zákonodárného sboru, člena vlády a členství v řídících, dozorčích a kontrolních orgánech jiných bank a podnikatelských
 subjektů a výkon samostatné výdělečné činnosti, s výjimkou činnosti vědecké, literární,
 publicistické, umělecké a pedagogické a s výjimkou správy vlastního majetku. Členství v bankovní radě je dále neslučitelné s jakoukoliv činností, která může způsobit střet zájmů mezi
 prováděním této činnosti a členstvím v bankovní radě. (7) Členem bankovní rady může být jmenován občan České republiky, který a) je plně způsobilý k právním úkonům,
 b) má ukončené vysokoškolské vzdělání, c) je bezúhonný, d) je v měnových a bankovních záležitostech uznávanou a zkušenou osobností. (8) Bezúhonnou se pro účely tohoto zákona rozumí fyzická osoba, která nebyla pravomocně odsouzena pro trestný čin. (9) Členové bankovní rady jsou zaměstnanci České národní banky. (10) Výkon funkce člena bankovní rady končí :
 a) uplynutím jeho funkčního období, b) dnem bezprostředně následujícím po dni doručení písemného odvolání z funkce nebo
 písemně učiněného vzdání se funkce a nebo pozdějším dnem uvedeným v doručeném odvolání


text:
nebo vzdání se funkce. (11) Prezident republiky odvolá člena bankovní rady a) při porušení odstavce 6 nebo odstavce 7 písm. c), b) dnem nabytí právní moci rozsudku, jímž byl zbaven způsobilosti k právním úkonům nebo
 jímž byla jeho způsobilost k právním úkonům omezena.
 (12) Prezident republiky může odvolat člena bankovní rady, nevykonává-li funkci po
 dobu delší než 6 měsíců. (13) Guvernéra odvolá prezident republiky v případě, jestliže již nesplňuje podmínky
 požadované pro výkon jeho funkce, nebo dopustil-li se vážného pochybení. Prezident republiky
 může odvolat guvernéra též, nevykonává-li funkci po dobu delší než 6 měsíců. Odvolaný
 guvernér nebo Rada guvernérů Evropské centrální banky se mohou domáhat přezkoumání rozhodnutí o odvolání guvernéra z funkce u Evropského soudního dvora, a to v případě, že se
 domnívají, že tímto rozhodnutím došlo k porušení Smlouvy o založení Evropského společenství nebo jiného právního předpisu vydaného k jejímu provedení.
 § 7 (1) Jednání bankovní rady předsedá guvernér, v jeho nepřítomnosti jím pověřený viceguvernér. Bankovní rada přijímá svá rozhodnutí prostou většinou hlasů. Bankovní rada je
 usnášeníschopná, je-li přítomen guvernér, nebo jím pověřený předsedající viceguvernér a
 alespoň další tři její členové. V případě rovnosti hlasů rozhoduje hlas předsedajícího.
 (2) Jednací řád bankovní rady schvaluje bankovní rada. § 8 Jménem České národní banky jedná navenek guvernér. V době jeho nepřítomnosti ho
 zastupuje jím pověřený viceguvernér. ČÁST TŘETÍ
 VZTAH K VLÁDĚ A DALŠÍM ORGÁNŮM § 9 (1) Česká národní banka a bankovní rada při plnění hlavního cíle České národní banky a při výkonu dalších činností nesmějí přijímat ani vyžadovat pokyny od prezidenta republiky, Parlamentu, vlády, správních úřadů ani od jakéhokoliv jiného subjektu. (2) Česká národní banka a vláda se vzájemně informují o zásadách a opatřeních měnové a hospodářské politiky § 10
 (1) Česká národní banka zaujímá stanovisko k návrhům, předkládaným k
 projednání vládě, které se dotýkají působnosti České národní banky. (2) Česká národní banka plní poradní funkce vůči vládě v záležitostech měnově
 politické povahy a bankovnictví. § 11
 (1) Ministr financí nebo jiný pověřený člen vlády je oprávněn zúčastnit se s hlasem
 poradním zasedání bankovní rady a může jí předkládat návrhy k projednání. (2) Guvernér České národní banky nebo jím určený viceguvernér je oprávněn účastnit se s hlasem poradním schůze vlády. ČÁST ČTVRTÁ
 EMISE BANKOVEK A MINCÍ § 12 Česká národní banka má výhradní právo vydávat bankovky a mince, jakož i mince pamětní (dále jen "bankovky a mince"). § 13
 Peněžní jednotkou v České republice je koruna česká, zkratka názvu je "Kč". Koruna česká se dělí na sto haléřů. § 14
 Česká národní banka spravuje zásoby bankovek a mincí a organizuje dodávky
 bankovek a mincí od výrobců v souladu s požadavky peněžního oběhu. § 15
 Česká národní banka sjednává tisk bankovek a ražbu mincí a dozírá na ochranu a bezpečnost do oběhu nevydaných bankovek a mincí a na úschovu a ničení tiskových desek,
 razidel a neplatných a vyřazených bankovek a mincí. § 16
 (2) Mince z drahých kovů, pamětní mince a mince ve zvláštním provedení určené ke
 sběratelským účelům mohou být prodávány za ceny odlišné od jejich nominální hodnoty. § 17


text:
(1) Česká národní banka vyměňuje na požádání poškozené bankovky a mince, které vydala, za bankovky a mince nepoškozené. (2) Česká národní banka může odmítnout vyměnit bankovky nebo mince, jejichž obrazec nebo reliéf je nečitelný nebo proděravělý, a zbytky bankovek menší než čtvrtina původní plochy bankovek. Takové bankovky a mince se předložiteli odeberou bez náhrady a zničí; v odůvodněných případech může Česká národní banka výjimečně náhradu poskytnout. (3) Česká národní banka neposkytuje náhrady za bankovky a mince, které byly zničeny nebo ztraceny. Bez náhrady mohou být odebrány bankovky, jejichž vzhled byl pozměněn,
 zejména bankovky, které byly popsány, pomalovány, přetištěny, potištěny, perforovány, nebo
 které byly zamazány barvou, lepidlem nebo jiným podobným materiálem. § 18
 Bankovky a mince opotřebované oběhem Česká národní banka stahuje z oběhu, ničí je a nahrazuje bankovkami a mincemi novými. § 19
 (1) Česká národní banka může prohlásit za neplatné a stáhnout z oběhu bankovky a mince, které vydala. Jejich nominální hodnotu uhradí výměnou za jiné nově vydané bankovky
 a mince. Doba, po kterou je možno výměnu provádět, nesmí být kratší pěti roků, pokud zvláštní
 zákon nestanoví jinak. (2) Na konci období stanoveného pro výměnu se úhrnná částka bankovek a mincí
 prohlášených za neplatné, ale nepředložených k výměně, odečte od množství peněz v oběhu v
 účtech České národní banky. Tato částka je příjmem České národní banky. § 20
 Jakékoliv reprodukce bankovek, mincí, šeků, cenných papírů nebo platebních karet znějících na koruny české nebo na cizí měnu (dále jen "symboly peněz"), nebo předměty úpravou
 je napodobující, mohou být zhotoveny pouze za podmínek stanovených Českou národní bankou právním předpisem. § 21
 Padělané nebo pozměněné bankovky a mince znějící na koruny české nebo na cizí
 měnu, nebo bankovky a mince, u kterých vznikne důvodné podezření, že jsou padělané nebo
 pozměněné (dále jen "padělané bankovky a mince"), odebírají banky a právnické osoby (dále jen "právnické osoby") bez náhrady a předávají je České národní bance. Právnické osoby jsou
 oprávněny požadovat od osoby, která padělané bankovky a mince předložila, aby věrohodným
 způsobem prokázala svou totožnost. Odebrání padělaných bankovek a mincí oznámí právnická osoba, která je odebrala, orgánům činným v trestním řízení. § 22
 a) nominální hodnoty, rozměry, hmotnost, materiál, vzhled a další náležitosti bankovek a mincí a jejich vydání do oběhu, b) postup fyzických a právnických osob při příjmu zákonných peněz a nakládání s nimi, včetně
 postupu při odebírání padělaných bankovek a mincí,
 c) poskytování náhrad za necelé a poškozené bankovky a mince, d) ukončení platnosti bankovek a mincí a způsob a dobu jejich výměny za jiné bankovky a mince,
 e) podmínky, za kterých lze reprodukovat symboly peněz nebo vyrábět předměty, které je úpravou napodobují. ČÁST PÁTÁ
 NÁSTROJE MĚNOVÉ REGULACE ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY § 23
 Česká národní banka stanoví úrokové sazby, rámce, splatnosti a další podmínky obchodů, které provádí podle tohoto zákona a zvláštních zákonů.
 1) § 24
 a) opatřením vyhlášeným ve Věstníku České národní banky pravidla obezřetného podnikání
 bank a poboček zahraničních bank,
 b) vyhláškou pravidla obezřetného podnikání dalších osob na peněžním trhu a podmínky, za
 kterých lze obchodovat na peněžním trhu. § 25


text:
(1) Česká národní banka může požadovat, aby banky měly na účtě u České národní banky uloženu stanovenou část svých zdrojů (dále jen "povinné minimální rezervy“). (2) Povinné minimální rezervy mohou činit nejvýše 30 % celkových závazků banky
 snížených o závazky banky vůči jiným bankám. § 26
 (1) Pokud banka neudržuje stanovenou povinnou minimální rezervu, je Česká národní
 banka oprávněna účtovat jí z částky, o kterou není stanovená povinná minimální rezerva
 naplněna, úrok ve výši odpovídající dvojnásobku platné diskontní sazby. (2) Při zvýšení úrovně povinných minimálních rezerv určí Česká národní banka lhůtu, ve které se banka musí se zvýšením vyrovnat. ČÁST ŠESTÁ OBCHODY ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY Obchody s bankami § 27
 Česká národní banka může od bank nakupovat, popřípadě jim prodávat a) směnky splatné do šesti měsíců ode dne nákupu Českou národní bankou a opatřené alespoň
 dvěma podpisy, z toho alespoň jedním podpisem za banku; b) státní dluhopisy nebo jiné cenné papíry se státní zárukou, které však může nakupovat na
 dobu nejvýše jednoho roku. § 29
 (1) Česká národní banka může poskytnout bankám na dobu nejvýše tří měsíců úvěr zajištěný cennými papíry uvedenými v § 28, popřípadě státními dluhopisy nebo jinými cennými papíry se státní zárukou nebo skladištními listy pro zboží hromadného charakteru plně
 pojištěné proti ztrátě a poškození, jakož i jinými majetkovými hodnotami. (2) V zájmu zachování likvidity banky může Česká národní banka výjimečně
 poskytnout bance krátkodobý úvěr, a to na dobu nejvýše tří měsíců. Při poskytnutí tohoto úvěru
 Česká národní banka požaduje odpovídající zajištění. Obchody s Českou republikou § 30
 (1) Česká národní banka vede účty podle zákona o rozpočtových pravidlech a o změně
 některých souvisejících zákonů. (2) Česká národní banka nesmí poskytovat návratné finanční prostředky ani jinou finanční podporu České republice ani jejím orgánům, územním samosprávným celkům, veřejnoprávním subjektům a právnickým osobám pod kontrolou státu, územního samosprávného celku nebo
 veřejnoprávního subjektu, s výjimkou bank, a to ani nákupem dluhopisů od těchto subjektů, jsou-
 li tyto subjekty jejich emitenty. Stejně tak s těmito subjekty nesmí provádět obchody, v důsledku kterých by mohly vzniknout pohledávky České národní banky vůči těmto subjektům. § 31
 (1) Česká národní banka dává do prodeje podle zvláštního zákona 3)
 státní dluhopisy a v dohodě s Ministerstvem financí může z jeho pověření a za dohodnutou úplatu vykonávat i činnosti spojené se správou, splácením a převody státních dluhopisů, s výplatou úroků z těchto dluhopisů, popřípadě další požadované činnosti. (2) Česká národní banka je oprávněna vést evidenci cenných papírů vydávaných Českou republikou a splatných do jednoho roku, evidenci cenných papírů vydávaných Českou národní bankou (§ 33) a evidenci dluhopisů s dobou splatnosti do jednoho roku a je oprávněna provozovat systém vypořádání obchodů s těmito investičními nástroji. _________ 3)
 § 19 odst. 2 zákona č. 530/1990 Sb., o dluhopisech. § 31a
 Česká národní banka může na žádost Ministerstva financí podle zvláštního právního
 předpisu upravujícího rozpočtová pravidla 3a) sjednávat obchody s investičními nástroji. 3b)
 Tím není dotčeno ustanovení § 31 odst. 1. Jiné obchody České národní banky § 32
 Česká národní banka může k usměrnění peněžního trhu kupovat a prodávat


text:
cenné papíry, pokud tento zákon nestanoví jinak. § 33
 Česká národní banka může vydávat krátkodobé cenné papíry se splatností do šesti měsíců a obchodovat s nimi. § 34
 (1) Česká národní banka může za podmínek obvyklých v bankovním sektoru vést účty
 svých zaměstnanců a poskytovat jim další bankovní služby. Vést účty a poskytovat bankovní služby může i právnickým osobám. Seznam těchto právnických osob zveřejňuje Česká národní banka v roční zprávě o výsledku hospodaření.
 (2) Pro provádění činností uvedených v odstavci 1 platí zvláštní zákon
 obdobně. ČÁST SEDMÁ PRAVOMOC ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY V DEVIZOVÉM HOSPODÁŘSTVÍ
 § 35 Česká národní banka a) stanoví, po projednání s vládou, režim kurzu české měny k cizím měnám, přičemž však nesmí být ohrožen hlavní cíl České národní banky, b) vyhlašuje kurs české měny k cizím měnám;
 d) má v úschově a spravuje měnové rezervy ve zlatě a devizových prostředcích a disponuje s nimi. -------------------- 3a) Zákon č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech a o změně některých souvisejících zákonů
 (rozpočtová pravidla), ve znění pozdějších předpisů. 3b) Zákon č. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu.
 Zákon č. 21/1992 Sb. § 36
 Česká národní banka a) obchoduje se zlatem a devizovými hodnotami a provádí všechny druhy bankovních obchodů s tuzemskými a zahraničními bankami a platební styk se zahraničím; b) vydává cenné papíry znějící na cizí měnu;
 c) vydává devizové licence a zvláštní povolení a provádí devizovou kontrolu podle zvláštního zákona.
 6) ČÁST OSMÁ
 DALŠÍ ČINNOSTI A OPRÁVNĚNÍ ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY § 37 (1) Česká národní banka předkládá vládě návrhy zákonných úprav v oblasti měny,
 peněžního oběhu, peněžního trhu, platebního styku a zákonných úprav týkajících se
 působnosti a postavení ústřední banky.
 (2) Česká národní banka spolu s ministerstvem financí předkládá vládě návrhy zákonných úprav devizového hospodářství a návrhy zákonných úprav v oblasti bankovnictví. § 38
 (1) Česká národní banka je oprávněna provozovat systémy pro mezibankovní platební
 styk. Účastníky těchto systémů mohou být vedle bank, spořitelních a úvěrních družstev
 a poboček zahraničních bank i osoby, které plní úlohu ústřední protistrany, zúčovatele nebo
 zúčtovací instituce ve vypořádacím systému podle zvláštního právního předpisu upravujícího
 podnikání na kapitálovém trhu,
 nebo ve vypořádacím systému uvedeném v seznamu Komise
 Evropských společenství, a které při své účasti v systému České národní banky odpovídají za splnění finančních závazků vyplývajících z jejich příkazů přijatých tímto systémem. Uvedeným
 osobám je veden v systému České národní banky účet obdobný účtu mezibankovního platebního
 styku podle zvláštního právního předpisu,
 uzavře-li Česká národní banka s těmito osobami
 smlouvu o vedení účtu platebního styku a předávání dat mezibankovního platebního styku. (2) Smlouva podle odstavce 1 obsahuje vždy a) místo, způsob a čas předávání dat platebního styku, b) náležitosti, formát a strukturu dat platebního styku a způsob jejich zajištění proti zneužití, c) odpovědnost smluvních stran, d) podmínky úročení účtu platebního styku a e) stanovení cen za provádění mezibankovního platebního styku.
 __________ 4a) Zákon č. 21/1992 Sb. Zákon č. 87/1995 Sb. 6) Devizový zákon. (3) Česká národní banka stanoví k zajištění jednotného platebního styku a zúčtování
 v České republice vyhláškou
 a) způsob provádění platebního styku mezi


text:
bankami a spořitelními a úvěrními družstvy a zúčtování na účtech u bank a spořitelních a úvěrních družstev;
 b) způsob používání platebních prostředků bankami a spořitelními a úvěrními družstvy v platebním styku. § 39
 Česká národní banka provádí registraci zastoupení zahraničních bank a finančních
 institucí vykonávajících bankovní činnost, 7)
 působí-li tato zastoupení na území České
 republiky. Zahraniční banka nebo finanční instituce je povinna přihlásit své zastoupení k
 registraci před počátkem jeho působení. Zastoupení nepodniká a nezapisuje se do obchodního
 rejstříku. § 40
 Česká národní banka sjednává v rámci své působnosti podle tohoto zákona platební a jiné dohody se zahraničními bankami a mezinárodními finančními institucemi. § 41
 (1) Česká národní banka koordinuje rozvoj bankovního informačního systému v
 České republice. Za tím účelem právním předpisem stanoví zásady bankovního informačního
 (2) Česká národní banka vyžaduje k zabezpečení svých úkolů potřebné informace a
 podklady od
 a) bank a poboček zahraničních bank, b) jiných osob, které náleží do sektoru finančních institucí podle práva Evropských
 nebo v nichž má banka kvalifikovanou účast, 9)
 nebo osob, zahrnutých do
 konsolidačního celku, nad nímž je vykonáván bankovní dohled, nebo osob ve finančním
 konglomerátu
 , anebo osob, které disponují informacemi potřebnými pro sestavení platební
 bilance České republiky. (3) Česká národní banka stanoví vyhláškou okruh jiných osob uvedených v odstavci 2
 písm. b) a obsah, formu, termíny a způsob předkládání od nich vyžadovaných informací a podkladů. Česká národní banka stanoví opatřením vyhlášeným ve Věstníku České národní banky obsah, formu, termíny a způsob předkládání informací a podkladů vyžadovaných od bank a
 poboček zahraničních bank a závaznou metodiku k sestavování a organizační a komunikační podmínky pro předávání veškerých informací a podkladů. _______ 6a)Zákon č. 591/1992 Sb., o cenných papírech, ve znění pozdějších předpisů
 . 7) § 1 odst. 3 zákona č. 21/1992 Sb. 8) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství. (4) Pokud předložené informace a podklady neodpovídají stanoveným pravidlům podle odstavce 3 nebo pokud vzniknou důvodné pochybnosti o jejich správnosti nebo úplnosti, je Česká národní banka oprávněna vyžádat si odpovídající upřesnění nebo vysvětlení. Jestliže banka, pobočka zahraniční banky nebo jiná osoba uvedená v odstavci 2 písm. b) požadované
 informace a podklady nepředloží nebo tyto informace a podklady jsou opakovaně neúplné nebo
 nesprávné, postupuje Česká národní banka podle zvláštního právního předpisu 4) vůči bankám a
 pobočkám zahraničních bank a vůči jiným osobám zahrnutým do konsolidačního celku nebo
 finančního konglomerátu v případě, jde-li o povinnost těchto osob poskytovat informace pro účely bankovního dohledu na konsolidovaném základě nebo doplňkového dozoru podle zvláštního právního předpisu
 .. Vůči jiným osobám postupuje Česká národní banka podle § 46. (5) Česká národní banka stanoví vyhláškou podmínky pro označování účelu úhrad
 potřebných pro sestavování platební bilance České republiky. § 42
 Česká národní banka je oprávněna provádět investiční a obchodní činnost v rozsahu
 nezbytném pro zajištění jejích činností. § 43
 Vydávání cenných papírů Českou národní bankou, obchodování s cennými papíry a dalšími investičními nástroji, jejich evidence a provozování systému vypořádání obchodů s nimi,
 prováděné Českou národní bankou, nepodléhají povolení ani


text:
výkonu státního dozoru. ČÁST DEVÁTÁ DOHLED § 44
 (1) Česká národní banka vykonává dohled nad a) činností bank, poboček zahraničních bank a konsolidačních celků, jejichž součástí je banka se sídlem v České republice, a nad bezpečným fungováním bankovního systému (bankovní dohled) podle § 2 odst. 2 písm. d), b) činností jiných osob než bank, které mají povolení podle zvláštních právních předpisů, 5)
 c) bezpečným, spolehlivým a efektivním fungováním platebních systémů. (2) Dohled zahrnuje a) posuzování žádostí o udělení licencí a povolení podle zvláštních právních předpisů,
 b) dohled nad dodržováním podmínek stanovených udělenými licencemi a povoleními, __________ 5) Devizový zákon. Zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů. 9a) Například zákon č. 21/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 219/1995 Sb., zákon
 č. 455/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů. c) kontrolu dodržování zákonů, jestliže je k této kontrole Česká národní banka tímto zákonem nebo zvláštními právními předpisy 1) zmocněna, a kontrolu dodržování vyhlášek a opatření vydaných Českou národní bankou, d)
 ukládání opatření k nápravě a pokut při zjištění nedostatků podle tohoto zákona nebo
 zvláštního právního předpisu. 4) (3) Česká národní banka vykonává doplňkový dozor nad bankami a jinými osobami ve
 finančních konglomerátech v rozsahu stanoveném zvláštním právním předpisem
 . § 45
 Při výkonu dohledu a doplňkového dozoru nad bankami a jinými osobami ve finančních
 konglomerátech v rozsahu stanoveném zvláštním právním předpisem
 formou kontroly na
 místě se vztahy mezi Českou národní bankou a kontrolovanými osobami řídí základními
 pravidly kontrolní činnosti, stanovenými zvláštním zákonem 10)
 pro orgány státní správy s
 výjimkou ustanovení o spolupráci v oblasti kontroly.
 11) § 46
 (1) Zjistí-li Česká národní banka nedostatky při činnosti vykonávané jinými osobami
 než bankami na základě povolení podle zvláštních zákonů, 5)
 může uložit těmto osobám
 a) opatření směřující k nápravě zjištěných nedostatků, zejména přikáže upustit od
 nesprávného postupu nebo ukončit činnost;
 b) pokutu podle závažnosti zjištěných nedostatků až do výše 1 000 000 Kč. (2) Nedostatky podle odstavce 1 se rozumí porušení podmínek stanovených v povolení podle zvláštních zákonů,
 jakož i porušení tohoto zákona, zvláštního zákona,
 předpisů a opatření vydaných Českou národní bankou. (3) Pokutu podle odstavce 1 písm. b) uloží Česká národní banka rovněž a) osobám, které vykonávají bez povolení činnosti, k nimž je třeba povolení podle zvláštních
 zákonů; 5) b) osobám, které porušily povinnosti vyplývající z § 41 odst. 2 až 4;
 c) osobám, které porušily pravidla a podmínky stanovené podle § 24 písm. b). (4) Uložením pokuty není dotčena odpovědnost podle jiných právních předpisů. (5) Na řízení o uložení pokuty podle odstavce 1 písm. b) se vztahují
 O rozkladu proti rozhodnutí o uložení pokuty rozhoduje bankovní rada. (6) Uložené pokuty jsou příjmem státního rozpočtu. (7) Česká národní banka může uložit pokutu podle odstavce 1 písm. b) do jednoho roku
 ode dne zjištění nedostatků, nejpozději do deseti let ode dne, ve kterém tyto nedostatky vznikly. __________________ 9b) Zákon č. 377/2005., o doplňkovém dozoru nad bankami, spořitelními a úvěrními družstvy, institucemi elektronických peněz, pojišťovnami a obchodníky s cennými papíry ve finančních konglomerátech a o změně některých dalších


text:
zákonů (zákon o finančních konglomerátech). 10) Část třetí zákona č. 552/1991 Sb., o státní kontrole. 11) § 21 až 23 zákona č. 552/1991 Sb. 12) Zákon č. 71/1967 Sb., o správním řízení (správní řád), ve znění pozdějších předpisů. ČÁST DESÁTÁ HOSPODAŘENÍ ČESKÉ NÁRODNÍ BANKY § 47
 (2) Česká národní banka ze svých výnosů hradí nezbytné náklady na svoji činnost. Vytvořený zisk používá k doplňování rezervního fondu a dalších fondů vytvářených ze zisku a
 k ostatnímu použití zisku v rozpočtované výši. Zbývající zisk odvádí do státního rozpočtu. (3) Roční zprávu o výsledku svého hospodaření Česká národní banka předkládá nejpozději do 3 měsíců po skončení kalendářního roku k projednání Poslanecké sněmovně. Součástí této zprávy je i informace o platech členů bankovní rady České národní banky.
 a) schválit, b) vzít na vědomí, nebo c) odmítnout.
 (5) Odmítne-li Poslanecká sněmovna zprávu o výsledku hospodaření České národní banky, je Česká národní banka povinna do 6 týdnů předložit zprávu zpřesněnou a doplněnou
 podle požadavků Poslanecké sněmovny. § 48
 (1) Česká národní banka vede účetnictví podle zvláštního právního předpisu.
 12a) (2) Účetní závěrka České národní banky je ověřována jedním nebo více auditory, kteří jsou určeni po dohodě bankovní rady s ministrem financí.
 (3) Jakmile je účetní uzávěrka schválena a ověřena auditory, bankovní rada ji předá Poslanecké sněmovně a zveřejní. (4) Česká národní banka vydává za účelem zveřejnění výroční zprávu, která obsahuje
 základní údaje o měnovém vývoji. (5) Česká národní banka zpracovává a poskytuje dekádně ke zveřejnění výkaz o své finanční pozici. ____________
 12a) Zákon č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů. ČÁST JEDENÁCTÁ
 VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ § 49
 Na všechny bankovní operace České národní banky včetně stavů na účtech, které vede, se vztahuje bankovní tajemství. § 49a zrušen
 (1) Česká národní banka vydává opatření České národní banky (dále jen „opatření“), je-li k tomu
 zákonem zmocněna. Tato opatření jsou pro banky a pobočky zahraničních bank závazná.
 (4) Opatření nabývá účinnosti dnem, který je v něm stanoven. Nejdříve však nabývá opatření
 účinnosti dnem jeho vyhlášení ve Věstníku, kterým je den vydání příslušné částky Věstníku. (5) Opatření jsou ve Věstníku označena pořadovými čísly, jejichž řada se uzavírá koncem
 každého kalendářního roku. (6) Věstník je vydáván v postupně číslovaných částkách, označených pořadovými čísly, jejichž řada se uzavírá koncem každého kalendářního roku. § 50
 (1) Zaměstnanci České národní
 banky jsou povinni zachovávat mlčenlivost ve služebních věcech. Tato povinnost trvá i po skončení pracovněprávního vztahu nebo jiného
 obdobného vztahu. Povinnost zachovávat mlčenlivost o skutečnostech, se kterými se seznámí při výkonu své funkce, platí i pro členy poradních orgánů a auditory. (2) Zaměstnanci České národní banky a členové poradních orgánů mohou být zproštěni této povinnosti z důvodu veřejného zájmu guvernérem. (3) Zaměstnanci České národní banky mohou vykonávat podnikatelskou činnost jen s předchozím souhlasem bankovní rady. ČÁST DVANÁCTÁ
 PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ § 51
 13) § 52
 Pro celkový stav úvěrů poskytovaných České republice podle § 30 odst. 2 se výjimečně
 pro rok 1993 stanoví 7% limit příjmů státního rozpočtu v uplynulém roce. § 53
 Práva a povinnosti z pracovněprávních vztahů Státní banky československé