text:
metrů od vozu. Tímto tvrzením lze dovodit, že buď neměl kolo přizpůsobené jízdě na komunikacích, nebo nebrzdil vůbec, protože aby nezastavilo kolo na takové vzdálenosti při intenzivním brzdění, je na základě konzultace s odborníky nemožné. Nejvyšší státní zástupce se dále opírá o znalecký posudek, který je pouze orientační, a jak uvedl sám znalec, kvůli nedostatku informací jsou jím vzdálenosti udané též pouze orientační. Stejně tak i rychlost, kterou uvedl ve svém posudku, se dá za takového kopce lehce překonat. Navíc manévr, když cyklista vybočuje vlevo, pokud nechtěl předjíždět, ale pouze čekal, že auto zrychlí a pojede rovně, je absolutně nelogický. O jednání a chování cyklisty se nejvyšší státní zástupce však téměř vůbec nezajímá, nebo jej dokonce obhajuje a upravuje si tak zákon ve prospěch poškozeného. Jedná se pouze o hypotetické názory, které nejsou nijak podloženy důkazy, tak jako vzdálenosti upravené znalcem, které jsou pro nedostatek důkazů pouze orientační, a proto je nelze brát za průkazné. Proto tvrzení, že podstatným pro vznik dopravní nehody bylo porušení důležitých povinností řidičem automobilu, považuje za nepravdivé a urážející. S ohledem na výše uvedené je přesvědčen, že je nevinný a žádá Nejvyšší soud, aby podané dovolání nejvyššího státního zástupce zamítl, nebo aby byl zproštěn obžaloby.
 Dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. je dán tehdy, jestliže rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném nesprávném hmotněprávním posouzení. V rámci takto vymezeného dovolacího důvodu je možno namítat, že skutek, jak byl v původním řízení zjištěn, byl nesprávně kvalifikován jako určitý trestný čin, ačkoli šlo o jiný trestný čin, nebo se o trestný čin vůbec nejednalo. Důvody dovolání jako specifického opravného prostředku jsou koncipovány tak, že v dovolání není možno namítat neúplnost dokazování, způsob hodnocení důkazů a nesprávnost skutkových zjištění. Nejvyšší soud jakožto soud dovolací nemůže přezkoumávat a posuzovat postup hodnocení důkazů soudy obou stupňů ve věci. V dovolacím řízení je naopak povinen vycházet z jejich konečného skutkového zjištění a teprve v návaznosti na to zvažovat právní posouzení skutku. Na podkladě dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. tedy nelze přezkoumávat a hodnotit správnost a úplnost skutkových zjištění, na nichž je napadené rozhodnutí založeno, ani prověřovat úplnost provedeného dokazování a správnost hodnocení důkazů ve smyslu ustanovení § 2 odst. 5, 6 tr. ř., neboť tato činnost soudu spočívá v aplikaci ustanovení procesních, nikoliv hmotněprávních. Vedle vad, které se týkají posouzení skutku, lze vytýkat též „jiné nesprávné hmotněprávní posouzení“. Rozumí se jím zhodnocení otázky, která nespočívá přímo v právní kvalifikaci skutku, ale v právním posouzení jiné skutkové okolnosti mající význam z hlediska hmotného práva.
 Nejvyšší soud není další odvolací instancí, nemůže přezkoumávat a posuzovat postup hodnocení důkazů soudů obou stupňů. V dovolacím řízení je naopak povinen vycházet z jejich skutkových zjištění a teprve v návaznosti na zjištěný skutkový stav posuzovat hmotněprávní posouzení skutku. V takovém případě by se totiž dostával do pozice soudu druhého stupně a suploval jeho činnost (k tomu srov. přiměřeně usnesení Ústavního soudu např. ve věcech sp. zn. I. ÚS 412/02, III. ÚS 732/02, III. ÚS


text:
282/03, II. ÚS 651/02). Dovolací soud je naopak povinen vycházet ze skutkových zjištění soudů prvního (a event. druhého) stupně a teprve v návaznosti na jimi zjištěný skutkový stav může posuzovat hmotněprávní posouzení skutku. V této souvislosti je také třeba připomenout, že z hlediska nápravy skutkových vad trestní řád obsahuje další mimořádné opravné prostředky, a to především obnovu řízení (§ 277 a násl. tr. ř.) a v určitém rozsahu i stížnost pro porušení zákona (§ 266 a násl. tr. ř.).
 Nejvyšší soud podle § 265i odst. 3 a 4 tr. ř. z podnětu dovolání nejvyššího státního zástupce přezkoumal zákonnost a odůvodněnost napadeného rozsudku Krajského soudu v Plzni ze dne 19. 4. 2018, sp. zn. 9 To 89/2018 i řízení mu předcházející, a to v rozsahu odpovídajícím uplatněným dovolacím námitkám. Po přezkoumání dospěl Nejvyšší soud k závěru, že dovolání nejvyššího státního zástupce je důvodné.
 Přečinu ublížení na zdraví z nedbalosti podle § 148 odst. 1 tr. zákoníku se dopustí pachatel, který jinému z nedbalosti ublíží na zdraví tím, že poruší důležitou povinnost vyplývající z jeho zaměstnání, povolání, postavení nebo funkce nebo uloženou mu podle zákona. Z hlediska subjektivní stránky se vyžaduje nedbalost, kterou přitom nevylučuje ani spoluzavinění jiných osob, např. poškozeného. Předpokladem trestní odpovědnosti je tedy vznik následku v podobě újmy na zdraví ve smyslu § 122 odst. 1 tr. zákoníku, k níž došlo jednáním (konáním či opomenutím) pachatele, který porušil důležitou povinnost vyplývající z jeho zaměstnání, povolání, postavení nebo funkce nebo uloženou mu podle zákona.
 Nejvyšší soud po prostudování předmětného spisového materiálu zjistil, že v projednávaném případě došlo u poškozeného cyklisty K. R. v důsledku střetu s vozidlem obviněného M. Š. k lehkému otřesu mozku a zlomenině člunkové kosti levé ruky s následným podstatným omezením obvyklého způsobu života po dobu zhruba 1 měsíce. Takové zranění je namístě označit za ublížení na zdraví podle § 122 odst. 1 tr. zákoníku. Dále je třeba posoudit, zda jednáním obviněného došlo k porušení důležité povinnosti řidiče, resp. zda ke zmíněné újmě na zdraví došlo v příčinné souvislosti s takovým jednáním.
 V posuzované věci považuje Nejvyšší soud za přiléhavé odkázat, pokud jde o problematiku porušení důležité povinnosti v dopravě, na svou konstantní judikaturu a také komentář k trestnímu zákoníku (srov. Šámal, P. a kol. Trestní zákoník II. § 140 až 421. komentář, 2. vydání, Praha: C. H. Beck, 2012, s. 1577 a násl.), z něhož vyplývá, že ne v každém porušení dopravního předpisu lze spatřovat porušení důležité povinnosti, která je řidiči uložena podle zákona. Výčet všech důležitých povinností řidiče motorového vozidla přitom není možný, poněvadž význam porušení kterékoli řidičské povinnosti je přímo závislý na konkrétní dopravní situaci. Porušením důležité povinnosti při provozu na silnicích je však míněno zejména takové porušení povinnosti řidiče motorového vozidla, které se zřetelem na sílu, rychlost a hmotnost motorových vozidel může mít za následek vážnou dopravní nehodu, a které podle všeobecné zkušenosti takový následek skutečně často mívá (srov. rozhodnutí publikované pod. č. 33/1972 Sb. rozh. tr.).
 Nejvyšší státní zástupce ve svém dovolání zpochybňuje závěr odvolacího soudu, že obviněný M. Š. neporušil důležitou

type: other


text:
povinnost řidiče motorového vozidla uloženou mu zákonem a jeho jednání proto nelze kvalifikovat jako přečin ublížení na zdraví z nedbalosti podle § 148 odst. 1 tr. zákoníku. Tento závěr považuje za vadný a neopodstatněný.
 Obecnými a základními povinnostmi každého účastníka silničního provozu vymezenými v § 4 písm. a), b) zákona o silničním provozu jsou mj. povinnost chovat se ohleduplně a ukázněně tak, aby svým jednáním neohrožoval život, zdraví nebo majetek jiných osob ani svůj vlastní, své chování přizpůsobit dopravně technickému stavu pozemní komunikace, a rovněž povinnost řídit se pravidly silničního provozu.
 V dané trestní věci existují dvě fáze pohybu automobilu obviněného. První fáze je při vjetí z vedlejší ulice J. na hlavní ulici M. Již v tom okamžiku obviněný věděl, že bezprostředně po odbočení vpravo bude odbočovat vlevo na účelovou komunikaci, která se nacházela těsně za hranicí křižovatky ulic M. a J. V té době se dle znaleckého posudku z oboru silniční doprava Ing. Tomáše Wirlanda nacházel cyklista ve vzdálenosti od křižovatky 67 až 50,6 metrů, takže ze strany obviněného nešlo o nedání přednosti v jízdě. Nicméně lze ve shodě s názorem nejvyššího státního zástupce konstatovat, že se obviněný řízení motorového vozidla plně nevěnoval. Jak sám potvrdil, v době, kdy počal odbočovat vpravo na M. ulici, cyklistu přijíždějícího z jeho pohledu zleva po hlavní silnici neviděl. I podle závěrů znalce však měl možnost v tomto prvním důležitém okamžiku poškozeného vidět a svůj styl jízdy tomu přizpůsobit. Buď tedy kontrolu pohledem doleva neprovedl vůbec, nebo ji provedl jen zběžně. Poté, co obviněný M. Š. vjel na ulici M., poškozený K. R. mírně přibrzdil a směr své jízdy vychýlil doleva, což označil za zvyk z jízdy na motocyklu. Očekával přitom, že obviněný zrychlí na běžnou rychlost jako ostatní řidiči, a nepředpokládal, že bude zakrátko odbočovat doleva na účelovou komunikaci.
 Pokud jde o druhou fázi, v níž se obviněný rozhodl odbočovat vlevo, zde bylo provedeným dokazováním prokázáno, že obviněný zapnul ukazatel směru doleva, aniž by věnoval dostatečnou pozornost provozu za sebou, a prudce odbočil doleva. V návaznosti na tento manévr došlo ke střetu s poškozeným cyklistou. Zde nastává druhý okamžik, kdy obviněný poškozeného cyklistu neviděl, ačkoli ho vidět měl a mohl v některém ze zpětných zrcátek. Buď tedy opět kontrolu zpětnými zrcátky neprovedl vůbec, nebo ji provedl jen velmi zběžně a nedostatečně. V okamžiku, kdy obviněný zapnul ukazatele směru, byl přitom poškozený ve vzdálenosti jen maximálně 3,5 metrů vlevo za vozidlem, realizoval manévr předjíždění či vyhýbání se vozidlu obviněného a střetu již nemohl žádným způsobem zabránit. Z výpovědi poškozeného plyne, že v době, kdy obviněný provedl manévr odbočení vlevo, byl již objížděn, neboť sám cyklista popsal, že na vozidlo, které vjelo na M. ulici, reagoval najetím si ke středu vozovky z důvodu, že vozidlo jelo velmi malou rychlostí a on se k němu rychle přibližoval. Obviněný svým způsobem jízdy vytvořil pro poškozeného překážku v provozu, na kterou tento reagoval zcela logicky. Ostatně i znalec uvedl, že obviněný „křižovatku“ prakticky podjel a pak se vlastně začal otáčet. Toto ovšem nemohl přijíždějící cyklista, kterého obviněný


text:
po celou dobu neviděl a neměl o něm ani tušení vědět, a proto jeho reakce byla přiměřená situaci, kdy se snažil takto vytvořenou překážku objet a nejel proto vpravo, při pravém okraji vozovky, jak by se cyklista měl pohybovat.
 I v této druhé fázi se tedy obviněný dostatečně nevěnoval řízení, což bývá obecně posuzováno jako porušení důležité povinnosti. Obviněný mohl dopravní situaci uzpůsobit svůj způsob jízdy a tím zabránit střetu. Nejprve ještě před najetím z vedlejší komunikace na komunikaci hlavní, neboť již tehdy mohl nechat poškozeného cyklistu projet. A to tím spíš, pokud přes složité dopravně technické poměry na daném místě hodlal bezprostředně za hranicí křižovatky odbočovat vlevo na účelovou komunikaci. Především však, a to je druhý klíčový okamžik, neměl zahájit odbočování vlevo na účelovou komunikaci v okamžiku, kdy již byl předjížděn cyklistou. Nejvyšší soud má proto za to, že pomineme-li obecné povinnosti vyplývající z § 4 písm. a) a b) zákona o silničním provozu, porušil obviněný ustanovení § 5 odst. 1 písm. b) zákona o silničním provozu, tedy povinnost věnovat se plně řízení vozidla a sledovat situaci v provozu na pozemních komunikacích, a dále § 21 odst. 1 zákona o silničním provozu, podle něhož při odbočování na křižovatce nebo na místo ležící mimo pozemní komunikaci musí řidič dávat znamení o změně směru jízdy, při odbočování nesmí ohrozit řidiče jedoucí za ním a musí dbát zvýšené opatrnosti. Toto porušení povinností řidičem pak bylo v kauzální spojitosti se vznikem nehodového děje a se zraněním poškozeného.
 Nelze proto souhlasit s názorem Krajského soudu v Plzni, který uvádí, že ve druhé fázi pohybu automobilu obviněného nedošlo k porušení důležité povinnosti, a to zejména proto, že obviněný jako řidič osobního automobilu nemohl předpokládat reakci cyklisty, tedy že tento pojede při středu vozovky. Právě kvůli tomuto spoluzavinění se krajský soud domnívá, že nevěnování se řízení v této druhé fázi jízdy před dopravní nehodou, které by jinak bylo porušením důležité povinnosti, jím není, a to právě kvůli spoluvině poškozeného, neboť cyklista při středové čáře neměl co dělat a neměl ani žádný důvod objíždět vozidlo obviněného, které nestálo.
 Na tomto místě je vhodné pro úplnost připomenout usnesení velkého senátu Nejvyššího soudu ze dne 17. 2. 2016, sp. zn. 15 Tdo 944/2015, publikované pod č. 32/2016 Sb. rozh. tr., podle něhož při kvalifikaci činu pachatele se zohledňuje spoluzavinění osoby, k jejíž ochraně je předmětné ustanovení určeno. Pokud se kauzální význam jejího jednání projeví v takovém rozsahu, jenž je srovnatelný s kauzálním významem jednání pachatele činu, pak s ohledem na zásadu gradace příčinné souvislosti není odůvodněn závěr o naplnění znaku porušení důležité povinnosti. V projednávaném případě bylo poškozenému odvolacím soudem vytýkáno, že nejel při pravém okraji vozovky a tedy nerespektoval § 57 odst. 2 zákona o silničním provozu. Tato reakce poškozeného byla vyvolána jednáním obviněného, který vjel na hlavní komunikaci a pohyboval se po ní v podstatě krokem, přičemž poškozený neměl žádnou reálnou možnost v tomto okamžiku rozpoznat, jaké jsou skutečné záměry obviněného, a tedy že hodlá odbočit vlevo na účelovou komunikaci. To mohl poškozený zjistit zejména až tehdy,


text:
když obviněný zapnul znamení o změně směru jízdy doleva. Nicméně v tom momentě již byl střet neodvratitelný. Závěr Krajského soudu v Plzni, že zásadním pochybením byl pohyb poškozeného v levé části vozovky téměř u středu, a že tedy obviněný nemohl předpokládat tuto reakci cyklisty, který v tomto prostoru neměl co dělat, proto Nejvyšší soud považuje za nesprávný.
 Na základě výše uvedeného dospěl Nejvyšší soud k závěru, že obviněný svým jednáním naplnil skutkovou podstatu přečinu ublížení na zdraví z nedbalosti podle § 148 odst. 1 tr. zákoníku, když jinému z nedbalosti ublížil na zdraví tím, že porušil důležitou povinnost, uloženou mu podle zákona. V daném případě ublížil na zdraví poškozenému K. R., kdy v důsledku dopravní nehody, zaviněné obviněným, došlo k poruše zdraví, která porušením normálních tělesných funkcí znesnadňuje, nikoli jen po krátkou dobu, obvyklý způsob života poškozeného a která vyžaduje lékařské ošetření ve smyslu § 122 tr. zákoníku, přičemž porušením důležité povinnosti se zde jeví konkrétně ustanovení § 5 odst. 1 písm. b) zákona č. 361/2000 Sb. o silničním provozu, podle něhož je řidič povinen věnovat se plně řízení vozidla a sledovat situaci v provozu na pozemních komunikacích a ustanovení § 21 odst. 1 téhož zákona, kdy při odbočování na křižovatce nebo na místo ležící mimo pozemní komunikaci musí řidič dávat znamení o změně směru jízdy, při odbočování nesmí ohrozit řidiče jedoucí za ním a musí dbát zvýšené opatrnosti. V daném případě se jedná o porušení základních povinností řidiče motorového vozidla, přičemž v důsledku jejich porušování může docházet k závažným dopravním nehodám. Nejvyšší soud proto závěrem uvádí, že jednání obviněného M. Š. naplnilo všechny znaky skutkové podstaty přečinu ublížení na zdraví z nedbalosti podle § 148 odst. 1 tr. zákoníku. Dospěl-li Krajský soud v Plzni k opačnému závěru a obviněného obžaloby zprostil, skutek kladený mu za vinu nesprávně právně posoudil a své rozhodnutí zatížil vadou ve smyslu § 265b odst. 1 písm. g) tr.ř.
 Nejvyšší soud ze shora uvedených důvodů shledal ve smyslu § 265k odst. 1 tr. ř. dovolání nejvyššího státního zástupce důvodným, a proto podle § 265k odst. 1 tr. ř. zrušil rozsudek Krajského soudu v Plzni ze dne 19. 4. 2018, sp. zn. 9 To 89/2018. Podle § 265k odst. 2 tr. ř. zrušil také další rozhodnutí na zrušené rozhodnutí obsahově navazující, pokud vzhledem ke změně, k níž došlo zrušením, pozbyla podkladu. Podle § 265l odst. 1 tr. ř. přikázal Krajskému soudu v Plzni, aby věc v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl, neboť tento soud může v řízení o odvolání napravit pochybení, kterého se dopustil.
 Při novém projednání věci bude Krajský soud v Plzni vázán právním názorem, který Nejvyšší soud zaujal (§ 265s odst. 1 tr. ř.). Vzhledem k tomu, že napadené rozhodnutí bylo zrušeno z podnětu dovolání podaného nejvyšším státním zástupcem v neprospěch obviněného, není odvolací soud povinen aplikovat ustanovení § 265s odst. 2 tr. ř., podle kterého nemůže v novém řízení dojít ke změně rozhodnutí v neprospěch obviněného (zákaz reformace in peius).


text:
http://ekolist.cz/cz/zpravodajstvi/legislativa/sbirka-zakonu?rok08=2008
 Částka 155 rozeslána dne 31. prosince 2008 483/ Zákon, kterým se mění zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší a o změně některých dalších zákonů (zákon o ochraně ovzduší), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 146 rozeslána dne 29. prosince 2008 453/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 482/2005 Sb., o stanovení druhů, způsobů využití a parametrů biomasy při podpoře výroby elektřiny z biomasy, ve znění vyhlášky č. 5/2007 Sb.
 Částka 143 rozeslána dne 23. prosince 2008 440/ Úplné znění zákona č. 356/2003 Sb., o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých zákonů, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 186/2004 Sb., zákonem č. 125/2005 Sb., zákonem č. 345/2005 Sb., zákonem č. 222/2006 Sb. a zákonem č. 371/2008 Sb.
 Částka 139 rozeslána dne 15. prosince 2008 427/ Vyhláška, o stanovení výše náhrad výdajů za odborné úkony vykonávané v působnosti Státního ústavu pro kontrolu léčiv a Ústavu pro státní kontrolu veterinárních biopreparátů a léčiv
 Částka 134 rozeslána dne 1. prosince 2008 411/ Vyhláška o stanovení druhů zvířat vyžadujících zvláštní péči
 Částka 133 rozeslána dne 21. listopadu 2008 409/ Zákon na ochranu zvířat proti týrání. Úplné znění zákona č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 162/1993 Sb., zákonem č. 193/1994 Sb., zákonem č. 243/1997 Sb., nálezem Ústavního soudu, vyhlášeným pod č. 30/1998 Sb., zákonem č. 77/2004 Sb., zákonem č. 413/2005 Sb., zákonem č. 77/2006 Sb. a zákonem č. 312/2008 Sb.
 Částka 126 rozeslána dne 27. října 2008 389/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 232/2004 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých zákonů, týkající se klasifikace, balení a označování nebezpečných chemických látek a chemických přípravků, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 125 rozeslána dne 23. října 2008 386/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška Ministerstva zdravotnictví č. 38/2001 Sb., o hygienických požadavcích na výrobky určené pro styk s potravinami a pokrmy, ve znění pozdějších předpisů
 387/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 381/2007 Sb., o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách a surovinách, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 124 rozeslána dne 20. října 2008 383/ Zákon, kterým se mění zákon č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění pozdějších předpisů
 383/ Zákon, kterým se mění zákon č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 283/1991 Sb., o Policii České republiky, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu


text:
vozidla), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 121 rozeslána dne 13. října 2008 374/ Vyhláška, o přepravě odpadů a o změně vyhlášky č. 381/2001 Sb., kterou se stanoví Katalog odpadů, Seznam nebezpečných odpadů a seznamy odpadů a států pro účely vývozu, dovozu a tranzitu odpadů a postup při udělování souhlasu k vývozu, dovozu a tranzitu odpadů (Katalog odpadů), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 119 rozeslána dne 7. října 2008 371/ Zákon, kterým se mění zákon č. 356/2003 Sb., o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 371/ Zákon, kterým se mění zákon č. 356/2003 Sb., o chemických látkách a chemických přípravcích a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 116 rozeslána dne 1. října 2008 356/ Vyhláška, kterou se provádí zákon č. 91/1996 Sb., o krmivech, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 114 rozeslána dne 24. září 2008 351/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 383/2001 Sb., o podrobnostech nakládání s odpady, ve znění pozdějších předpisů
 352/ Vyhláška, o podrobnostech nakládání s odpady z autovraků, vybraných autovraků, o způsobu vedení jejich evidence a evidence odpadů vznikajících v zařízeních ke sběru a zpracování autovraků a o informačním systému sledování toků vybraných autovraků (o podrobnostech nakládání s autovraky)
 Částka 111 rozeslána dne 12. září 2008 343/ Vyhláška, kterou se stanoví vzor žádosti o vydání záruky původu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a vzor záruky původu elektřiny z obnovitelných zdrojů energie
 Částka 110 rozeslána dne 12. září 2008 341/ Vyhláška o podrobnostech nakládání s biologicky rozložitelnými odpady a o změně vyhlášky č. 294/2005 Sb., o podmínkách ukládání odpadů na skládky a jejich využívání na povrchu terénu a změně vyhlášky č. 383/2001 Sb., o podrobnostech nakládání s odpady (vyhláška o podrobnostech nakládání s biologicky rozložitelnými odpady)
 Částka 108 rozeslána dne 8. září 2008 332/ Úplné znění zákona o veterinární péči - Zákona č. 166/1999 Sb., o veterinární péči a o změně některých souvisejících zákonů (veterinární zákon), jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 29/2000 Sb., zákonem č. 154/2000 Sb., zákonem č. 102/2001 Sb., zákonem č. 76/2002 Sb., zákonem č. 120/2002 Sb., zákonem č. 320/2002 Sb., zákonem č. 131/2003 Sb., zákonem č. 316/2004 Sb., zákonem č. 444/2005 Sb., zákonem č. 48/2006 Sb., zákonem č. 186/2006 Sb., zákonem č. 124/2008 Sb. a zákonem č. 182/2008 Sb.
 Částka 107 rozeslána dne 2. září 2008 328/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 331/2004 Sb., o opatřeních k zabezpečení ochrany proti zavlékání a šíření původce bakteriální kroužkovitosti bramboru a původce bakteriální hnědé hniloby
 Částka 101 rozeslána dne 28. srpna 2008 315/ Zákon, kterým se mění zákon č. 695/2004 Sb., o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně některých zákonů, ve znění zákona č. 212/2006 Sb.
 315/ Zákon, kterým se mění zákon č. 695/2004 Sb., o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně některých zákonů, ve znění zákona č. 212/2006 Sb.
 Částka 100 rozeslána dne 21. srpna 2008 311/ Zákon, kterým se mění zákon č. 321/2004 Sb., o vinohradnictví a vinařství a o změně některých


text:
souvisejících zákonů (zákon o vinohradnictví a vinařství), ve znění pozdějších předpisů
 312/ Zákon, kterým se mění zákon č. 246/1992 Sb., na ochranu zvířat proti týrání, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 634/2004 Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 97 rozeslána dne 19. srpna 2008 297/ Zákon, kterým se mění zákon č. 120/2002 Sb., o podmínkách uvádění biocidních přípravků a účinných látek na trh a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a některé související zákony
 Částka 90 rozeslána dne 8. srpna 2008 272/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 381/2007 Sb., o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách a surovinách
 Částka 89 rozeslána dne 8. srpna 2008 271/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška Ministerstva zdravotnictví č. 38/2001 Sb., o hygienických požadavcích na výrobky určené pro styk s potravinami a pokrmy, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 85 rozeslána dne 18. července 2008 265/ NÁLEZ Ústavního soudu ve věci návrhu na zrušení části ustanovení § 37 odst. 5 zákona č. 44/1988 Sb., o ochraně a využití nerostného bohatství (horní zákon), ve znění zákona č. 386/2005 Sb., kterým se mění zákon č. 44/1988 Sb., o ochraně a využití nerostného bohatství (horní zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 61/1988 Sb., o hornické činnosti, výbušninách a o státní báňské správě, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 78 rozeslána dne 4. července 2008 249/ Zákon, kterým se mění zákon č. 326/2004 Sb., o rostlinolékařské péči a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 73 rozeslána dne 30. června 2008 229/ Vyhláška o výrobě a distribuci léčiv
 Částka 71 rozeslána dne 30. června 2008 225/ Vyhláška, kterou se stanoví požadavky na doplňky stravy a na obohacování potravin
 Částka 70 rozeslána dne 30. června 2008 223/ Zákon o Státní zemědělské a potravinářské inspekci
 224/ Zákon o potravinách a tabákových výrobcích
 Částka 68 rozeslána dne 27. června 2008 215/ Vyhláška o opatřeních proti zavlékání a rozšiřování škodlivých organismů rostlin a rostlinných produktů
 Částka 65 rozeslána dne 17. června 2008 208/ Vyhláška, kterou se provádí zákon o některých opatřeních souvisejících se zákazem chemických zbraní.
 Částka 61 rozeslána dne 3. června 2008 191/ Zákon, kterým se mění zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon), ve znění zákona č. 68/2007 Sb.
 191/ Zákon, kterým se mění zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon), ve znění zákona č. 68/2007 Sb.
 Částka 57 rozeslána dne 28. května 2008 180/ Zákon, kterým se mění zákon č. 20/2004 Sb., kterým se mění zákon č. 254/2001 Sb., o vodách a o změně některých zákonů (vodní zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 239/2000 Sb., o integrovaném záchranném systému a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 180/ Zákon kterým se mění zákon č. 20/2004 Sb., kterým se mění zákon č. 254/2001 Sb., o vodách a o změně některých zákonů (vodní zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 239/2000 Sb., o


text:
integrovaném záchranném systému a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 181/ Zákon, kterým se mění zákon č. 254/2001 Sb., o vodách a o změně některých zákonů (vodní zákon), ve znění pozdějších předpisů
 182/ Zákon, kterým se mění zákon č. 166/1999 Sb., o veterinární péči a o změně některých souvisejících zákonů (veterinární zákon), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 634/2004 Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 154/2000 Sb., o šlechtění, plemenitbě a evidenci hospodářských zvířat a o změně některých souvisejících zákonů (plemenářský zákon), ve znění pozdějších předpisů
 184/ Zákon, kterým se mění zákon č. 408/2000 Sb., o ochraně práv k odrůdám rostlin a o změně zákona č. 92/1996 Sb., o odrůdách, osivu a sadbě pěstovaných rostlin, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o ochraně práv k odrůdám), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 6/2002 Sb., o soudech, soudcích, přísedících a státní správě soudů a o změně některých dalších zákonů (zákon o soudech a soudcích), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 55 rozeslána dne 26. května 2008 175/ Sdělení Energetického regulačního úřadu o vydání cenového rozhodnutí
 Částka 53 rozeslána dne 19. května 2008 167/ Zákon o předcházení ekologické újmě a o její nápravě a o změně některých zákonů
 167/ Zákon o předcházení ekologické újmě a o její nápravě a o změně některých zákonů
 Částka 49 rozeslána dne 12. května 2008 157/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 54/2004 Sb., o potravinách určených pro zvláštní výživu a o způsobu jejich použití, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 47 rozeslána dne 30. dubna 2008 147/ Nařízení vlády o stanovení podmínek pro poskytování dotací na zachování hospodářského souboru lesního porostu v rámci opatření Natura 2000 v lesích
 148/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 239/2007 Sb., o stanovení podmínek pro poskytování dotací na zalesňování zemědělské půdy, a nařízení vlády č. 308/2004 Sb., o stanovení některých podmínek pro poskytování dotací na zalesňování zemědělské půdy a na založení porostů rychle rostoucích dřevin na zemědělské půdě určených pro energetické využití, ve znění nařízení vlády č. 512/2006 Sb.
 149/ Nařízení vlády o stanovení některých podmínek poskytování diverzifikační podpory pěstitelům cukrové řepy
 152/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 159/2003 Sb., kterou se stanoví povrchové vody využívané ke koupání osob, ve znění vyhlášky č. 168/2006 Sb.
 Částka 46 rozeslána dne 29. dubna 2008 145/ Nařízení vlády, kterým se stanoví seznam znečišťujících látek a prahových hodnot a údaje požadované pro ohlašování do integrovaného registru znečišťování životního prostředí
 Částka 43 rozeslána dne 21. dubna 2008 132/ Vyhláška o systému jakosti při provádění a zajišťování činností souvisejících s využíváním jaderné energie a radiačních činností a o zabezpečování jakosti vybraných zařízení s ohledem na jejich zařazení do bezpečnostních tříd
 Částka 40 rozeslána dne 16. dubna 2008 128/ Sdělení Energetického regulačního úřadu o vydání cenového rozhodnutí
 Částka 38 rozeslána dne 15. dubna 2008 118/ Zákon, kterým se mění zákon č. 95/1999 Sb., o podmínkách převodu zemědělských a lesních pozemků z vlastnictví státu na jiné osoby a o změně zákona č. 569/1991 Sb., o Pozemkovém fondu České republiky, ve


text:
znění pozdějších předpisů, a zákona č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí, ve znění pozdějších předpisů, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 36 rozeslána dne 14. dubna 2008 113/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 75/2007 Sb., o podmínkách poskytování plateb za přírodní znevýhodnění v horských oblastech, oblastech s jinými znevýhodněními a v oblastech Natura 2000 na zemědělské půdě
 114/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 79/2007 Sb., o podmínkách provádění agroenvironmentálních opatření
 Částka 34 rozeslána dne 4. dubna 2008 108/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 103/2003 Sb., o stanovení zranitelných oblastí a o používání a skladování hnojiv a statkových hnojiv, střídání plodin a provádění protierozních opatření v těchto oblastech, ve znění nařízení vlády č. 219/2007 Sb.
 110/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 439/2005 Sb., kterou se stanoví podrobnosti způsobu určení množství elektřiny z kombinované výroby elektřiny a tepla a určení množství elektřiny z druhotných energetických zdrojů
 Částka 31 rozeslána dne 26. března 2008 99/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 242/2004 Sb., o podmínkách provádění opatření na podporu rozvoje mimoprodukčních funkcí zemědělství spočívajících v ochraně složek životního prostředí (o provádění agroenvironmentálních opatření), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 29 rozeslána dne 14. března 2008 95/ Nařízení vlády o stanovení některých podmínek poskytování oddělené platby za rajčata určená ke zpracování
 96/ Nařízení vlády, kterým se mění nařízení vlády č. 69/2005 Sb., o stanovení podmínek pro poskytování dotace v souvislosti s předčasným ukončením provozování zemědělské činnosti zemědělského podnikatele, ve znění nařízení vlády č. 512/2006 Sb.
 Částka 28 rozeslána dne 19. března 2008 93/ Vyhláška o vyhlášení Národní přírodní památky Prameniště Blanice a stanovení jejích bližších ochranných podmínek
 Částka 24 rozeslána dne 5. března 2008 81/ Sdělení Ministerstva životního prostředí o evropsky významných lokalitách, které byly zařazeny do evropského seznamu
 82/ Sdělení Ministerstva životního prostředí o evropsky významných lokalitách, které nebyly zařazeny do evropského seznamu
 Částka 22 rozeslána dne 28. února 2008 72/ Vyhláška o vyhlášení Národní přírodní rezervace Drbákov - Albertovy skály a stanovení jejích bližších ochranných podmínek
 73/ Vyhláška o vyhlášení Národní přírodní rezervace Habrůvecká bučina a stanovení jejích bližších ochranných podmínek
 74/ Vyhláška o vyhlášení Národní přírodní rezervace Hádecká planinka a stanovení jejích bližších ochranných podmínek
 75/ Vyhláška kterou se mění vyhláška Ministerstva životního prostředí č. 395/1992 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů
 Částka 19 rozeslána dne 17. července 2008 48/ Dohoda mezi vládou České republiky a vládou Polské republiky o včasném oznamování jaderné nehody a výměně informací o mírovém využívání jaderné energie, jaderné bezpečnosti a radiační ochraně
 61/ Úplné znění zákona č. 406/2000 Sb., o hospodaření energií, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 359/2003 Sb., zákonem č. 694/2004 Sb., zákonem č. 180/2005 Sb., zákonem č. 177/2006 Sb., zákonem č. 186/2006 Sb., zákonem č. 214/2006 Sb., zákonem č. 574/2006 Sb. a zákonem č. 393/2007 Sb.
 Částka 18 rozeslána dne 4. července 2008 45/ Rámcová dohoda o spolupráci v oblasti energetiky a


text:
hornictví mezi ministerstvem průmyslu ČR a ministerstvem hornictví a energetiky Kolumbijské republiky
 59/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 376/2003 Sb., o veterinárních kontrolách dovozu a tranzitu produktů ze třetích zemí, ve znění pozdějších předpisů
 60/ Vyhláška o plánech péče, označování a evidenci území chráněných podle zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů, a o změně vyhlášky č. 395/1992 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů, (vyhláška o plánech péče, označování a evidenci chráněných území)
 Částka 17 rozeslána dne 26. června 2008 43/ Sdělení, kterým se nahrazuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí vyhlášené pod č. 431/1990 Sb. Dohoda mezi vládou ČSR a vládou Rakouské republiky o úpravě otázek společného zájmu týkajících se jaderné bezpečnosti a ochrany před zářením
 44/ Protokol mezi vládou České republiky a vládou Rakouské republiky, kterým se mění Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Rakouské republiky o úpravě otázek společného zájmu týkajících se jaderné bezpečnosti a ochrany před zářením
 Částka 15 rozeslána dne 20. února 2008 48/ Vyhláška o způsobu výpočtu nároku na vrácení spotřební daně zaplacené v cenách některých minerálních olejů spotřebovaných v zemědělské prvovýrobě
 Částka 14 rozeslána dne 15. února 2008 44/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška Ministerstva dopravy č. 222/1995 Sb., o vodních cestách, plavebním provozu v přístavech, společné havárii a dopravě nebezpečných věcí, ve znění pozdějších předpisů
 45/ Úplné znění zákona č. 91/1996 Sb., o krmivech, jak vyplývá z pozdějších změn
 Částka 13 rozeslána dne 15. února 2008 43/ Sdělení Energetického regulačního úřadu o vydání cenového rozhodnutí
 Částka 12 rozeslána dne 12. února 2008 40/ Vyhláška, kterou se mění vyhláška Ministerstva zemědělství č. 432/2001 Sb., o dokladech žádosti o rozhodnutí nebo vyjádření a o náležitostech povolení, souhlasů a vyjádření vodoprávního úřadu, ve znění pozdějších předpisů, a vyhláška č. 7/2007 Sb., kterou se mění vyhláška č. 7/2003 Sb., o vodoprávní evidenci, ve znění vyhlášky č. 619/2004 Sb.
 41/ Vyhláška o stanovení ochranného pásma I. stupně přírodního léčivého zdroje minerální vody jímané vrtem BJ 22 - JUBILEJNÍ v katastrálním území Poděbrady
 Částka 11 rozeslána dne 12. února 2008 25/ Zákon o integrovaném registru znečišťování životního prostředí a integrovaném systému plnění ohlašovacích povinností v oblasti životního prostředí a o změně některých zákonů
 25/ Zákon o integrovaném registru znečišťování životního prostředí a integrovaném systému plnění ohlašovacích povinností v oblasti životního prostředí a o změně některých zákonů
 34/ Zákon, kterým se mění zákon č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů
 35/ Zákon, kterým se mění zákon č. 252/1997 Sb., o zemědělství, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 256/2000 Sb., o Státním zemědělském intervenčním fondu a o změně některých dalších zákonů (zákon o Státním zemědělském intervenčním fondu), ve znění pozdějších předpisů
 37/ Zákon, kterým se mění zákon č. 353/2003 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší a o změně některých dalších zákonů (zákon o ochraně ovzduší), ve znění pozdějších předpisů, a zákon č.


text:
61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu), ve znění pozdějších předpisů
 Částka 9 rozeslána dne 5. února 2008 20/ Nález Ústavního soudu ze dne 11. prosince 2007 ve věci návrhu na zrušení čl. 3 obecně závazné vyhlášky města Jirkova č. 4/2005 k zabezpečení místních záležitostí veřejného pořádku na veřejných prostranstvích
 Částka 7 rozeslána dne 31. ledna 2008 16/ Sdělení Energetického regulačního úřadu o vydání cenového rozhodnutí
 21/ Sdělení Ministerstva zahraničních věcí, kterým se vyhlašují opravy Příloh Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí, vyhlášených pod č. 14/2007 Sb. m. s.
 Částka 4 rozeslána dne 29. ledna 2008 15/ Sdělení Ministerstva zahraničních věcí, kterým se mění a doplňuje sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 7/2007 Sb. m. s. o Mezinárodní úmluvě o regulaci velrybářství
 Částka 3 rozeslána dne 23. ledna 2008 4/ Vyhláška, kterou se stanoví druhy a podmínky použítí přídatných látek a extrakčních rozpouštědel při výrobě potravin
 5/ Vyhláška o seznamu účinných látek
 7/ Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dohody mezi vládou České republiky a vládou Mongolska o transformaci Společného podniku Mongolčechoslovakmetall a o ukončení platnosti Rámcové dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Mongolské lidové republiky o spolupráci při provádění geologickoprůzkumných prací, těžbě a úpravě nerostných surovin v Mongolské lidové republice ze dne 1. 9. 1979 a Dohody mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Mongolské lidové republiky o zřízení společného podniku k provádění geologickoprůzkumných prací, těžbě a úpravě jednotlivých druhů nerostných surovin v Mongolské lidové republice ze dne 1. 9. 1979, sjednané výměnou nót (Ulánbátar, 27. 6. 2006)
 Částka 1 rozeslána dne 2. ledna 2008 / Seznam platných právních předpisů, resortních předpisů, metodických pokynů, návodů a sdělení platných k l. lednu 2008
 Svůj svátek dnes slaví mokřady, bažiny a močály 2.2.2017 01:39 | red Zelení chtějí, aby byl v Praze na Nový rok tichý ohňostroj 31.1.2017 13:52 | red Vláda bude opět jednat o klimatickém plánu, jenž má stát miliardu 15.1.2017 12:15 Přehled knih a filmů Storl, Wolf-Dieter: Jsem součástí lesa


text: 1 VYSOKÁ ŠKOLA HOTELOVÁ V PRAZE 8, SPOL. S R.O. Bc. Alena Zýková Udrţitelný cestovní ruch v chráněné krajinné oblasti Kokořínsko Diplomová práce 20132 Udrţitelný cestovní ruch v chráněné krajinné oblasti Kokořínsko Diplomová práce Bc. Alena Zýková Vysoká škola hotelová v Praze 8, spol. s r.o. katedra cestovního ruchu Studijní obor: Management destinace cestovního ruchu Vedoucí diplomové práce: Ing. Pavel Attl, Ph.D. Datum odevzdání diplomové práce: Datum obhajoby diplomové práce: Praha 20133 Master s Dissertation Sustainable tourism in the protected area Kokořínsko Bc. Alena Zýková The Institute of Hospitality Management in Prague 8, Ltd. Department of Travel and Tourism Studies Major: Destination Management Thesis Advisor: Ing. Pavel Attl, Ph.D. Date of Submission: Date of Thesis Defence: Prague 20134 Čestné prohlášení Prohlašuji, ţe jsem diplomovou práci Udrţitelný cestovní ruch ve vybrané CHKO zpracovala samostatně a veškerou pouţitou literaturu a další podkladové materiály, které jsem pouţila, uvádím v seznamu pouţitých zdrojů a ţe svázaná a elektronická podoba práce je shodná. V souladu s 47b zákona č. 111/1998 Sb., o vysokých školách v platném znění souhlasím se zveřejněním své diplomové práce, a to v nezkrácené formě, v elektronické podobě ve veřejně přístupné databázi Vysoké školy hotelové v Praze 8, spol. s r.o.... jméno a příjmení autora V Praze dne 14. listopadu 20135 Poděkování Na tomto místě bych ráda poděkovala vedoucímu mé diplomové práce Ing. Pavlu Attlovi, Ph.D. za odborné vedení, cenné rady a připomínky při zpracování mé práce. Dále děkuji Ing. Marcele Holubové ze Správy chráněné krajinné oblasti Kokořínsko za poskytnutí odborných materiálů a informací o chodu a fungování Správy CHKO Kokořínsko.6 Abstrakt ZÝKOVÁ, Alena. Udrţitelný cestovní ruch na Kokořínsku. [Diplomová práce] Vysoká škola hotelová. Praha: stran Tato diplomová práce je zaměřena na moţnosti rozvoje udrţitelného cestovního ruchu v chráněné krajinné oblasti Kokořínsko. V teoretické části práce jsou definovány základní pojmy této problematiky co je to udrţitelný cestovní ruch, specifika chráněných krajinných oblastí a speciálně chráněných území obecně. Je zde také stručná historie ochrany přírody v České republice. V další části je podrobný a detailní popis oblasti Kokořínsko, její specifika a jednotlivé přírodní a historické atraktivity. Analytická část práce také popisuje úroveň spolupráce v oblasti a je zakončena SWOT analýzou, která shrnuje celkovou situaci v oblasti. Závěrečná část práce vychází z části analytické, především pak ze SWOT analýzy. V této části jsou nastíněny moţnosti udrţitelného cestovního ruchu. Tyto návrhy se týkají rozvoje pěší a cykloturistiky v místě, spolupráce jednotlivých subjektů a jsou zde také navrţeny moţné formy cestovního ruchu, které by byly pro tuto chráněnou krajinnou oblast vhodné. Poslední kapitola je věnována celkovým moţným dopadům cestovního ruchu na oblast. Klíčová slova Udrţitelný rozvoj, udrţitelný cestovní ruch, udrţitelnost, chráněná krajinná oblast Kokořínsko, spolupráce v cestovním ruchu7 Abstract ZÝKOVÁ, Alena. Sustainable tourism in the protected area Kokořínsko. [Master s Dissertation] The Institute of Hospitality Management in Prague 8, Ltd. Prague: pages This thesis is focused on possibilities of sustainable tourism development in the protected area Kokořínsko. In the theoretical part are definitions of the basic terms in this thesis suistainable tourism, specificity of protected areas


text: and the special protected areas generally. There is also the brief history of protection the nature in the Czech Republic. The next part contains detailed description of Kokořínsko area. It is about its localization, what is typical for this area, the nature and historical wealth. The analytical part describes the level of cooperation and partnership in Kokořínsko area and this part ends with SWOT analysis. This analysis summarize the whole situation in the Kokořínsko area. The final part of thesis is based on the analytical part, expecially on SWOT analysis. In this part are designed the possibilities of sustainable tourism. These proposals are connected with the development of hiking and cycling, cooperation of all the subjects in the place and there are also mentioned possible types of tourism, which are for the protected area most suitable. The last chapter is about the total impacts of tourism on this protected area. Keywords Sustainable development, sustainable tourism, sustainability, protected area Kokořínsko, cooperation in tourism8 OBSAH ÚVOD TEORETICKÁ ČÁST DOPADY CESTOVNÍHO RUCHU NA PROSTŘEDÍ Ekonomické vlivy Socio kulturní dopady Environmentální dopady UDRŢITELNÝ CESTOVNÍ RUCH Udrţitelnost, udrţitelný rozvoj Udrţitelný rozvoj a cestovní ruch - historie Definice udrţitelného cestovního ruchu Strategie udrţitelného rozvoje ČR Cíle udrţitelného rozvoje v České republice Principy udrţitelného rozvoje OCHRANA PŘÍRODY V ČESKÉ REPUBLICE OBECNĚ Orgány zajišťující ochranu přírody v ČR Typologie chráněných území a oblastí v České republice Problematika rozvoje CR v chráněných oblastech Moţná opatření Spolupráce a partnerství v cestovním ruchu Práce s veřejností Vhodné formy cestovního ruchu v CHKO ANALYTICKÁ ČÁST KOKOŘÍNSKO Administrativní členění Stručná historie osídlení... 499 1.3 Hospodářství Přírodní předpoklady a ochrana přírody Flora a fauna na Kokořínsku Území se speciální ochranou Další přírodní zajímavosti Kulturně historické předpoklady Kokořínska Nejznámější historické stavby na Kokořínsku Zříceniny Kokořínska Další zajímavá místa Analýza návštěvnosti dvou nejvýznamnějších hradů na Kokořínsku Kulturně společenské předpoklady Materiálně technická základna Ubytovací sluţby Stravovací sluţby Dopravní dostupnost Turistická infrastruktura Turistická informační centra (TIC) Pěší turistika Cykloturistika Ostatní turistická infrastruktura CHRÁNĚNÁ KRAJINNÁ OBLAST KOKOŘÍNSKO Správa CHKO Kokořínsko Zonace chráněné krajinné oblasti Kokořínsko Speciálně chráněná území v rámci CHKO Kokořínsko Dokumenty Sdruţení obcí Kokořínska Projekty Sdruţení obcí Kokořínsko... 7610 2.3 Vzájemná spolupráce SWOT ANALÝZA NÁVRHOVÁ ČÁST ROZVOJ OBLASTI V SOULADU S UDRŢITELNOSTÍ Pěší turistika Cykloturistika Turistická informační centra Spolupráce na Kokořínsku FORMY CESTOVNÍHO RUCHU OPTIMÁLNÍ PRO OBLAST KOKOŘÍNSKA DOPADY CESTOVNÍHO RUCHU NA CHKO KOKOŘÍNSKO ZÁVĚR LITERATURA SEZNAM PŘÍLOH11 SEZNAM ZKRATEK AOPK ATIC ČR CENIA CR ČHMÚ ČIŢP ČR ČSOP ČSÚ EU EVL HDP CHKO JZD KČT MAS MMR MZCHÚ MŢP NP NPP NPR Agentura ochrany přírody a krajiny Asociace turistických informačních center České republiky Česká informační agentura ţivotního prostředí Cestovní ruch Český hydrometeorologický ústav Česká inspekce ţivotního prostředí Česká republika Český svaz ochránců přírody Český statistický úřad Evropská unie Evropsky významná lokalita Hrubý domácí produkt Chráněná krajinná oblast Jednotné zemědělské druţstvo Klub českých turistů Místní akční skupina Ministerstvo pro místní rozvoj Maloplošné zvláště chráněné území Ministerstvo ţivotního prostředí Národní park Národní přírodní památka Národní přírodní rezervace12 OECD O.P.S. OSN PP PPP PR ROP SFŢP SOP S.R.O. TIC


text: TSA TUR UNWTO ÚSOP ŢP Organization for Economic Cooperation and Development (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj Obecně prospěšná společnost Organizace spojených národů Přírodní památka Public Private Partnership (Partnerství veřejného a soukromého sektoru) Přírodní rezervace Regionální operační program Státní fond ţivotního prostředí Správa ochrany přírody Společnost s ručením omezením Turistické informační centrum Tourism Satelite Account (Satelitní účet cestovního ruchu) Trvale udrţitelný rozvoj United Nation World Tourism Organization (Světová organizace cestovního ruchu) Ústřední seznam ochrany přírody Ţivotní prostředí13 SEZNAM TABULEK Tabulka 1 Tabulka 2 Tabulka 3 Typy chráněných území v ČR Vývoj počtu obyvatel ve vybraných obcích Rozdělení CHKO Kokořínsko Tabulka 4 Porovnání návštěvnosti hradů Kokořín a Houska s vybranými významnými hrady v ČR v letech Tabulka 5 Tabulka 6 Porovnání návštěvní doby a výše vstupného vybraných památek Návštěvnost a provozní doba nejvýznamnějších informačních center na Kokořínsku14 ÚVOD Cestovní ruch se od druhé poloviny 20. století stal poměrně významným odvětvím a nedílnou součástí mnoha světových ekonomik. Tento nárůst popularity cestování byl zapříčiněn především dvěma nejvýznamnějšími faktory. Za prvé je to nárůst fondu volného času, podle nejnovějších výzkumů tento fond neustále narůstá, především tedy ve vyspělých zpravidla západních zemích. Druhým důvodem je masivní rozvoj dopravy. S tímto rozvojem technologií ovšem dochází ke značné devastaci ţivotního prostředí a to nejen z hlediska samostatných destinací, ale v takřka celosvětovém globálním měřítku. Od 80. let minulého století se tímto problémem postupně svět začal zabývat. V dokumentech a strategiích řídících a rozvíjejících cestovní ruch začal pomalu vznikat dosud zcela nový koncept fungování a řízení cestovního ruchu a to koncept tzv. udrţitelného rozvoje. Udrţitelný rozvoj, jak by se leckdo mohl mylně domnívat, neznamená pouze koncepci ochrany přírody a ţivotního prostředí obecně, ale jeho záběr je mnohem širší. Dbá také o ochranu kulturních a dalších antropogenních hodnot a neopomíjí ani ekonomické výhody a uţitky, které mohou být současně plně uspokojovány, aniţ by došlo k degradaci jakékoliv části prostředí. Tato práce je zaměřena na obzvláště citlivou část ţivotního prostředí věnuje se moţnostem rozvoje cestovního ruchu v chráněné krajinné oblasti. Tento rozvoj musí probíhat v souladu s principy udrţitelného rozvoje. Cílem této diplomové práce je především zanalyzovat a zhodnotit potenciál CHKO z hlediska udrţitelného cestovního ruchu a na základě této analýzy se pokusit navrhnout vhodné formy cestovního ruchu v této oblasti. Dílčím cílem této práce je zjistit úroveň spolupráce mezi jednotlivými subjekty, které v chráněné krajinné oblasti Kokořínsko působí. Pro mou diplomovou práci jsem také zvolila dvě hypotézy. První stanovenou hypotézou je, ţe úroveň partnerství a spolupráce v oblasti CHKO Kokořínsko není na vyhovující úrovni. Druhá hypotéza vyplývá z myšlenky, ţe hlavním problémem cestovního ruchu na Kokořínsku je soustředění veškerého cestovního ruchu do letního období. Chráněnou krajinnou oblast Kokořínsko jsem si zvolila, protoţe jsem toto území několikrát navštívila a zajímala mě intenzita vyuţívání cestovním ruchem. Díky 2115 zpracování této práce jsem dostala moţnost Kokořínsko poznat a dozvědět se o něm mnoho nových informací a faktů. Úvodní část práce teoretická část, vychází především z odborné literatury a uvádí čtenáře do problematiky cestovního ruchu a především koncepce udrţitelného rozvoje. Jsou zde popsány


text: nejdůleţitější dopady cestovního ruchu na prostředí, jak negativní, tak pozitivní. Poté následuje kapitola, která se jiţ podrobně věnuje problematice udrţitelného rozvoje. Popisuje o co se vlastně jedná, definice uvedené v literatuře, jeho základní pilíře, principy a vysvětluje pojmy podobné. Závěrečná kapitola této úvodní části potom popisuje systém ochrany přírody v České republice. Analytická část práce se primárně zabývá podrobnou deskripcí chráněné krajinné oblasti Kokořínsko a blízkým okolím této oblasti, kterou je především lokalita tzv. Máchova kraje. Tato oblast prozatím není součástí CHKO Kokořínsko, ale bezprostředně na chráněnou krajinnou oblast navazuje a je její nedílnou součástí. V současné době navíc probíhají jednání o rozšíření stávající CHKO o tuto oblast. Z tohoto důvodu jsem Máchův kraj do mé práce zahrnula. Dále je v této části práce vymezena primární a sekundární nabídka destinace. Do primární nabídky patří vymezení přírodních, historických a kulturně společenských atraktivit. Sekundární nabídku pak tvoří především určité zázemí pro turisty a návštěvníky jako je moţnost a nabídka ubytování, stravování, získání a dostupnost informací a další doplňková infrastruktura v podobě cyklostezek nebo stezek pro pěší turistiku. Dále je v této části provedena komparativní analýza návštěvnosti, ze které vyplývá význam dvou nejznámějších dominant oblasti hrad Kokořín a hrad Houska. Je zde srovnána roční návštěvnost těchto dvou hradů s vybranými turisticky atraktivními historickými památkami v České republice. Je zde také uvedena návštěvnost dvou nejdůleţitějších informačních center v oblasti. Z této návštěvnosti lze odvodit průměrnou celkovou návštěvnost CHKO Kokořínsko. Následující kapitola podrobně popisuje přesně vymezenou oblast CHKO a to především z hlediska jejího řízení a organizace. Je zde vymezena úloha Správy CHKO Kokořínsko, zákonná zonace chráněného území a poté také jednotlivé přírodní poklady, kvůli kterým je CHKO vyhlášena. Kaţdá kapitola v analytické části je zakončena komentářem vztahujícím se k udrţitelnosti. Analytická část práce je završena SWOT analýzou, která shrnuje získané informace a poznatky z celé práce. 2216 Návrhová část této diplomové práce vychází z části teoretické a analytické, opět sumarizuje dosaţené poznání a vyvozuje moţnosti rozvoje této oblasti. Jedná se především o moţnosti rozvoje pěší turistiky, cykloturistiky, navrhuje nové moţnosti fungování turistických informačních center, zlepšení spolupráce jednotlivých subjektů v oblasti. Předposlední kapitola navrhuje moţné formy cestovního ruchu, pro které je tato oblast vhodná a nakonec jsou zde shrnuty dopady cestovního ruchu na tuto nádhernou oblast. Celá diplomová práce je zakončena seznamem pouţité literatury a zdrojů a několika přílohami, které práci doplňují. V práci byla pouţita metoda analýzy sekundárních dat, jejich komparace a SWOT analýza. 2317 TEORETICKÁ ČÁST 1 DOPADY CESTOVNÍHO RUCHU NA PROSTŘEDÍ Kvůli rostoucímu významu cestovního ruchu a jeho neustálému rozvoji je nutné podrobně a důkladně zkoumat jeho vliv a působení na jednotlivé oblasti, kterých se dotýká. Při fungování cestovního ruchu v destinaci můţe dojít k tzv. efektu turistické pasti. Jde o to, ţe cestovní ruch má schopnost znehodnotit svůj vlastní kapitál vlastními podnikatelskými aktivitami. K tomuto negativnímu efektu dochází v souvislosti s absencí regulace rozvoje cestovního ruchu (nahodilý vývoj, nekontrolovaný rozvoj). Intenzita negativního dopadu takového rozvoje je dána těmito indikátory relativním počtem návštěvníků ve vztahu k počtu obyvatel, sezónností, zranitelností ekosystému, mírou


text: ekonomické závislosti místních obyvatel na cestovním ruchu a mírou regulace cestovního ruchu v destinaci. Dopady cestovního ruchu se klasifikují z hlediska jejich působení na geografické prostředí. Toto prostředí má tři základní oblasti. Tyto oblasti jsou ekonomická oblast, socio kulturní a environmentální (přírodní prostředí, ekologie). Dopady cestovního ruchu pak mohou být pozitivní nebo negativní. Vlivy na geografické prostředí lze zkoumat ve čtyřech teritoriálních úrovních globální (z hlediska kontinentu, případně celého světa), národní (na úrovni jednoho státu), regionální a lokální (místní úroveň, nejmenší oblast). Dále se zkoumá z hlediska časového krátkodobé, dlouhodobé a konečně dle charakteru změny vratné (dočasné) změny a nevratné (trvalé) změny Ekonomické vlivy Sektor cestovního ruchu obsahuje široké spektrum rozličných ekonomických aktivit, a jak jiţ bylo zmíněno v úvodu této diplomové práci, jejich význam a rozsah se neustále zvyšuje. Tato součást národních hospodářství je také jedním z nejrychleji rostoucích odvětví. Zároveň ho tvoří velké mnoţství různých podnikatelských subjektů (především malé a střední podnikání typická velikost podniků v odvětví cestovního ruchu), pododvětví, oborů s tímto přímo souvisejících a propojených a dalších účastníků. 1 Vlivy cestovního ruchu. In: [online] [cit ]. Dostupné z: 2418 Celkový přehled o vlivech cestovního ruchu na ekonomiku státu je obsaţen v tzv. Tourism Satelite Account (TSA), neboli turistickém satelitním účtu, který je veden Českým statistickým úřadem. Tento účet poskytuje údaje o cestovním ruchu podle systému satelitního účetnictví. Umoţňuje analyzovat cestovní ruch z ekonomického a sociálně ekonomického aspektu a dále poskytuje soustavu porovnatelných mezinárodních účtů. 2 Mezi pozitivní ekonomické dopady patří: Příliv investic do infrastruktury (výstavba silnic, letišť, vodovodů apod.) pro rozvoj cestovního ruchu je dobře rozvinutá infrastruktura základním kamenem. Tato ale neslouţí pouze pro potřeby cestovního ruchu, ale pomáhá také zlepšit ţivotní úroveň místních obyvatel a můţe zapříčinit příchod nových průmyslových odvětví do regionu a tím přispět k celkovému ekonomickému rozvoje oblasti. Tvorba pracovních příleţitostí podnikatelské příleţitosti pro místní obyvatele (pohostinství, ubytovací sluţby, informační centra, průvodci, sluţby cestovních kanceláří), synergický efekt poptávka po práci v souvisejících odvětvích (stavebnictví, potravinářství, zemědělství, telekomunikace) Dopady na hrubý domácí produkt - podíl cestovního ruchu na HDP České republiky byl za rok ,8%, tendence je v podstatě klesající, jak vyplývá z údajů Českého statistického úřadu (ČSÚ). Obchodní bilanci (jedná se o peněţní hodnotu všech ekonomických transakcí mezi Českou republikou a ostatními zeměmi v průběhu daného období mimo cestovní ruch sem spadá také vývoz a dovoz statků a sluţeb, pohyb investičních zdrojů, dary, půjčky). Od roku 2003 stouply devizové příjmy v roce 2009 na ,9 mil. Kč. Diverzifikace ekonomických rizik 3 2 BERÁNEK, J.: Satelitní účet cestovního ruchu. Satelitní účet cestovního ruchu [online] [cit ]. Dostupné z: 3 Hodnocení národního hospodářství. [online] [cit ]. Dostupné z: 2519 Negativní ekonomické vlivy: Ekonomická závislost destinace na cestovním ruchu mnoho států, jedná se především o ty méně vyspělé a rozvojové, má svou ekonomiku vystavenou na cestovním ruchu. Tato vysoká míra závislosti zvyšuje jejich citlivost na přírodní katastrofy, politickou situaci (př. Egypt po tzv. Arabském jaru v roce 2010) nebo další mimořádné události. Sezonní charakter zaměstnanosti po skončení hlavní turistické sezony enormně narůstá počet nezaměstnaných. Většina


text: subjektů pracujících v cestovním ruchu si na zbytek roku musí vydělat v průběhu sezony a po zbytek roku ţít z úspor, popřípadě se pokusit nalézt jiné alternativní zaměstnání. Toto vede také k sezonní a jádrové inflaci. Růst cen ve známých turistických destinacích dochází kvůli vysoké poptávce turistů k strmému nárůstu cen základního zboţí denní potřeby i sluţeb. Z toho vyplývají rostoucí ţivotní náklady residentů, jejichţ příjem ovšem neroste (mimo podnikatelů pracujících přímo v cestovním ruchu). Nerovnoměrné rozdělení příjmů do oblasti turisté a návštěvníci většinou tráví svou dovolenou v jednom středisku a veškeré své výdaje uskutečňují na jednom místě nedají moţnost výdělku podnikatelům v jiné části destinace. Jako příklad lze uvést hotelové komplexy, výletní lodě, zábavní střediska a parky. 4 Stínová ekonomika plyne především z nelegálního zaměstnávání v cestovním ruchu. 1.2 Socio kulturní dopady Dopady cestovního ruchu na socio kulturní prostředí vyplývají ze základního vztahu v cestovním ruchu a to je vztah resident neboli stálý obyvatel a účastník cestovního ruchu (turista, návštěvník). Tento vztah je nejčastěji vyjadřován Defertovou funkcí, která porovnává počet stálých lůţek v destinaci s počtem místního obyvatelstva, přičemţ se zvyšujícím se počtem lůţek roste nevraţivost místních obyvatel vůči 4 Základní data a fakta o cestovním ruchu. In: Czechtourism.cz [online]. 20 [cit ]. Dostupné z: 2620 návštěvníkům destinace. Výsledkem této funkce je tzv. index nevraţivosti neboli iritační index. 5 Socio kulturní dopady na prostředí se neprojevují tak zřetelně a bezprostředně jako dopady ekonomické a jsou také hůře identifikovatelné, neboť se dají jen obtíţně změřit. Většinou závisí na hodnotách odhadů a subjektivních pocitech residentů. Jedním z nástrojů jejich měření můţe být například výše zmíněná Defertova funkce. Mezi hlavní pozitivní dopady cestovního ruchu na socio kulturní neboli antropogenní prostředí patří kulturní výměna mezi hostiteli návštěvníky, jedná se o pochopení a poznání cizí kultury, získání přehledu a nadhledu, zmenšení předsudků a v širším pohledu můţe cestovní ruch také vytvářet jistou mírotvornou sílu. Dalšími pozitivními faktory je posílení pospolitosti místního společenství, hrdosti místních obyvatel na jejich destinaci, oţivování místních tradic a zvyklostí, podnikatelská a občanská angaţovanost místních, moţnost jejich rozvoje ve formě vzdělávání. Negativní dopady na socio kulturní prostředí lze přehledně vyjádřit pomocí několika následujících efektů: Demonstrační efekt místní obyvatelé napodobují vzorce chování návštěvníků Efekt módnosti pomíjivý zájem o destinaci v poměrně krátkém období dojde k dramatickému zvýšení zájmu o destinaci ze strany návštěvníků a investorů, můţe rychle dojít k jejímu vyčerpání Vznik duální společnosti místní obyvatelé, kteří se chopili příleţitosti podnikání v cestovním ruchu, výrazně bohatnou, profitují z cestovního ruchu, zatímco ti ostatní chudnou. Tento stav můţe vést k výskytu patologických jevů jako je například zvýšená míra kriminality (prostituce, toxikomanie, gamblerství). Etnické efekty můţe dojít k tzv. etnocidě, kdy dochází k vyhlazování prvků typických pro místní etnikum, jedná se o přímý důsledek globalizace. Dále sem patří xenofobie strach a obavy z cizinců, jiných ras a kultur). Můţe docházet ke kulturním střetům kvůli rozdílnosti jazyka, zvyků, ţivotního stylu, ekonomické úrovni. 5 ATTL, P., NEJDL, K.: Základy turismu I. Praha: Vysoká škola hotelová v Praze 8, ISBN21 Urbanistické efekty vznik turistických ghett potlačování běţných


text: funkcí sídla (dochází k derezidencializaci, turistifikaci), destinace se urbanisticky mění přímým vlivem cestovního ruchu. Kulturní efekty dochází k akulturaci (proces změny kultury a společnosti, inscenizaci komerční předvádění tradic a zvyků, náboţenských slavností, obřadů a slavností čistě pro turisty s cílem výdělku, Mcdonaldizace, disneylandizace, hiltonizace, turistický vandalismus, ztráta autenticity území (přizpůsobování se turistické poptávce úprava tradičních výrobků, pokrmů), turistický vandalismus. 6,7 1.3 Environmentální dopady Cestovní ruch je s přírodním prostředím úzce spjat, neboť bývá nejvíce rozšířen především v oblastech s jedinečnou přírodou, čistém nepoškozeném prostředí, v místech s atraktivní a unikátní přírodní nabídkou. Můţe jít o geomorfologii, flóru, faunu, vodstvo nebo horstvo. Jeho vztah s environmentálním prostředím je ovšem poměrně rozporuplný. Svou nadměrnou aktivitou má na prostředí negativní vliv, jak je vidět níţe. Dochází k turistickému znečištění destinace. Zvýšený tlak na zdroje nadměrná spotřeba vody v turistických destinacích (zavlaţování zelených ploch, golfová hřiště, spotřeba vody turisty, vyuţívání vodních zdrojů velkými hotelovými komplexy). Tento trend se nejvíce projevuje v zemích s tropickým a subtropickým podnebím. Znečišťování ovzduší čilá letecká a automobilová doprava, vysoká spotřeba místních zdrojů elektrická energie, potraviny. Zátěţ pro přírodní zdroje (fosilní paliva, lesy, moře, korálové útesy, stavební materiály těţba dřeva, hornin), hluk, vibrace a emise plynoucí z dopravy. Zvýšená tvorba odpadů a znečištění problém nakládání s velkým mnoţstvím odpadu (produkce pevných, kapalných odpadů, chemické a fyzikální znečištění, emise elektráren, pouţité obaly, čisticí prostředky), odpadní vody, provoz motorových člunů, vodních atrakcí, čtyřkolky a terénní motorky, nadměrné potápění u korálových útesů. 6 STUDNIČKA, P. Základy cestovního ruchu: Studijní opora pro kombinovanou formu studia. 2. přepracované vydání. Praha: Vysoká škola hotelová v Praze 8, spol. s r. o., s. ISBN Vlivy cestovního ruchu. In: [online] [cit ]. Dostupné z: 2822 Negativní vliv na biodiverzitu (ekosystémů i druhů) ničení ekosystémů výstavbou infrastruktury cestovního ruchu, zavlečení nepůvodních (alochtonních druhů), které mají následně aţ destruktivní vliv na původní druhy). Toto zavlečení můţe být vědomé (uţitková zvířata, tvorba rybníků, parků, botanické a zoologické zahrady) nebo nevědomé (př. zanesená semena rostlin). Fyzické poškození krajiny především eroze dochází k narušování povrchu přírodnin, odstraňování vrchní vrstvy půdy, ničení vegetačního krytu, odlesňování, změna a regulace vodních toků, významné urbanistické změny a činnost developerů záběr volného prostoru, necitlivost nových staveb k přírodnímu reliéfu, necitlivost k tradiční místní architektuře. Dochází k znatelné změně krajinného rázu. Rozšiřování a prohlubování cest (turistické stezky, cykloturistika, hipoturistika). Záměrné poškozování přírodních hodnot návštěvníky vandalismus, sběr vzácných rostlin a ţivočichů, nerostů, hornin, korálů, poškozování skalních a jiných přírodních útvarů vrypy a graffiti, nelegální ale i legální lov divoké zvěře. 8 Nejpozitivnějším dopadem cestovního ruchu na přírodní prostředí je jeho schopnost vytvářet rozlehlé oblasti se zvýšenou ochranou, které ovšem paradoxně míru cestovního ruchu jistým způsobem omezují a regulují. Dále přináší povědomí o ţivotním prostředí, organizace cestovního ruchu, především hotely mohou své hosty ekologicky vychovávat a učit je principům ekologického chování a udrţitelného rozvoje. Pro co největší minimalizaci negativních vlivů na přírodní prostředí a současně maximalizaci vlivů pozitivních je zavádění systémů environmentálního managementu (EMS). Jedná se o systematický přístup k ochraně ţivotního prostředí ve všech aspektech podnikání, jehoţ prostřednictvím podniky


text: začleňují péči o ţivotní prostředí do své podnikatelské strategie i běţného provozu. 9 Pozitivní dopady lze tedy shrnout do několika následujících bodů: 8 Environmental Impacts. United Nations Environment Programme [online] [cit ]. Dostupné z:http://www.unep.org/resourceefficiency/home/business/sectoralactivities/tourism/whytourism/impa ctsoftourism/environmentalimpacts/tabid5/default.aspx 9 Informace o systémech environmentálního managementu. Firemní servis.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 2923 Koncepční a finanční podpora pro ochranu přírody v dlouhodobém výhledu (biodiverzita, přírodní památky, revitalizace přírody a krajiny) Výchova turistů a residentů k ekologickému chování a myšlení Zavádění mezinárodních norem, legislativy, kodexů chování týkajících se ochrany přírody Vývoj nových technologií s cílem sniţování spotřeby zdrojů a menšího znečišťování prostředí UDRŽITELNÝ CESTOVNÍ RUCH Tato kapitola věnující se udrţitelnému cestovnímu ruchu vychází z kapitoly předchozí, neboť ta pojednávala o veškerých vlivech, jaké má cestovní ruch na prostředí. Nejen přírodní, ale také socio kulturní a ekonomické. Tato tři, v mnoha směrech provázaná, prostředí společně tvoří základní pilíře udrţitelného cestovního ruchu, kterým se tato práce zabývá. Tyto tři pilíře udrţitelného rozvoje mohou být také uváděny pod anglickými slovy PEOPLE, PLANET, PROFIT, jeţ se souhrnně označují jako schéma 3 P. Výraz people vyjadřuje pilíř socio kulturní nebo sociální a obsahuje rozvoj společnosti a socio kulturní udrţitelnost, planet označuje přírodní prostředí zahrnující ochranu ţivotního prostředí a environmentální udrţitelnost a konečně profit je v problematice udrţitelného rozvoje pilíř ekonomický obsahující ekonomický růst a ekonomickou udrţitelnost. Zároveň toho schéma obsahuje tři sektory, jejichţ spolupráce je pro fungování principů udrţitelnosti stěţejní, jedná se o nevládní (různá sdruţení, spolky, asociace), veřejný (státní správa, samospráva, instituce) a podnikatelský sektor (podniky, firmy). O udrţitelném cestovním ruchu lze mluvit pouze tehdy, kdyţ jsou zachovávány všechny tři základní principy a postoje k nim. Udrţitelný cestovní ruch je třeba chápat jako mentální kategorii, jedná se především o způsob uvaţování a chování uvědomělých 10 PÁSKOVÁ, Martina a Josef ZELENKA. Vlivy cestovního ruchu na p ř írodní a socio-kulturní prost ř edí. SWOT analýza. Masový a individuální cestovní ruch. In: [online] [cit ]. Dostupné z: 3024 účastníků cestovního ruchu a dalších součástí poptávky, prvků nabídky, řídících struktur a dalších subjektů zainteresovaných v cestovním ruchu Udrţitelnost, udrţitelný rozvoj S udrţitelným cestovním ruchem úzce souvisí několik pojmů, které je třeba také vysvětlit. Jedná se o pojmy udrţitelnost, udrţitelný rozvoj a udrţitelný rozvoj regionu. Přestoţe se jedná o velice podobné, aţ takřka synonymní výrazy, je důleţité tyto jednotlivé pojmy důkladně charakterizovat. Udrţitelnost vyjadřuje vztah člověka s jeho prostředím (ţivotním, ekonomickým a sociálním) a jejich vzájemné prolínání. Udrţitelnost je zaloţena na tvrzeních, ţe všichni účastníci cestovního ruchu a to bez výjimky by měli chránit ţivotní prostředí. Orgány veřejné správy na všech úrovních (národní, regionální a místní) by měly upřednostňovat a podporovat všechny formy rozvoje cestovního ruchu, které vedou k zachování drahých a vzácných zdrojů, především vody a energie, a pokusit se co nejvíce omezit vytváření odpadů. Infrastruktura a aktivity cestovního ruchu by měly být plánovány tak, aby prostředí, ve kterém se odehrávají, co nejvíce chránily. Ve vztahu udrţitelnosti a cestovního ruchu se hovoří o tzv. slabé a silné udrţitelnosti. Slabá udrţitelnost je nepřetrţitý ekonomický rozvoj v cestovním ruchu a udrţení dostatečné kvality, je


text: zaměřen na produkt. Silná udrţitelnost v cestovním ruchu klade hlavní důraz na ochranu přírodních zdrojů oproti jejich intenzivnímu marketingovému působení, principy předběţné opatrnosti. Výkladový slovník cestovního ruchu vysvětluje udrţitelný rozvoj jako: Takový rozvoj, který současným i budoucím generacím zachovává moţnost uspokojovat jejich základní ţivotní potřeby a současně nesniţuje rozmanitost přírody a zachovává přirozené funkce ekosystémů. Dále definuje udrţitelný rozvoj z hlediska procesního, systémového, manaţerského a humanistického. Z procesního hlediska je udrţitelným rozvojem myšlena symbióza lidské společnosti s ţivotním prostředím, která neustále hledá a nalézá rovnováhu rozvoje lidské společnosti, umělých a přírodních ekosystémů. 11 Udržitelný rozvoj cestovního ruchu ve vztahu k řešení regionálních disparit. Brno: Vysoká škola hotelová v Praze 8, spol. s r. o.,25 Systémová definice udrţitelného rozvoje říká, ţe: Udrţitelný rozvoj je podmíněn takovou změnou materiálových a energetických toků mezi lidskou společností, umělými a přirozenými ekosystémy, která povede k dynamické rovnováze bez katastrofických výkyvů a nevratných negativních změn v celém systému biosféry. Manažerský pohled pohlíţí na udrţitelný rozvoj jako na řízení přírodních i společenských, obnovitelných i neobnovitelných zdrojů, jehoţ výsledkem je dostatek zdrojů pro rozvoj a koexistenci lidské společnosti a biosféry. Humanistické vidění udrţitelného rozvoje spočívá v tom, ţe rozvoj lidské společnosti se stane udrţitelným tehdy, kdyţ vnitřní zpětné vazby v přirozených ekosystémech budou v lidské společnosti nahrazeny etikou, morálkou, legislativou, obecně celkovou změnou myšlení a chování, která bude regulovat současný extenzívní exploatační rozvoj lidské společnosti. 12 Udrţitelný rozvoj regionu nebo také regionu cestovního ruchu je v této publikaci uveden jako: Takový rozvoj regionu, který vzniká synergickým působením externích fyzikálních a chemických toků, vlivem způsobu společenského vývoje, vlivem návštěvníků, regionu a harmonickým rozvojem místní komunity s minimalizací všech neţádoucích vlivů na biosféru včetně sníţení spotřeby neobnovitelných zdrojů, vytváření vnějších regionálních, národních a mezinárodních podmínek a podpory regulačních a samo - čistících vlastností ekosystémů. Pokud se hovoří konkrétně o udrţitelném rozvoji turistického regionu, znamená to, ţe rozvoj je zaloţen na takovém řízení zdrojů a aktivit cestovního ruchu, které vede k uspokojení současných i budoucích ekonomických, sociálních a záţitkových potřeb návštěvníků a rezidentů se zachováním biodiverzity, kulturní integrity regionu, procesů a vazeb v ekosystémech a rozvíjení systému ţivotních hodnot návštěvníků i obyvatel regionu. (Pásková, Zelenka, str. 302) Podle legislativy České republiky je udrţitelný rozvoj přímo definován v 6 zákona č. 17/1992 Sb., o ţivotním prostředí, kde je charakterizován následovně: Trvale udrţitelný rozvoj společnosti je takový rozvoj, který současným i budoucím generacím 12 PÁSKOVÁ, M., ZELENKA, J.: Cestovní ruch výkladový slovník. Praha: Ministerstvo pro místní rozvoj,26 zachovává moţnost uspokojovat jejich základní ţivotní potřeby a přitom nesniţuje rozmanitost přírody a zachovává přirozené funkce ekosystémů. 13 Drobný rozdíl mezi udrţitelným rozvojem a udrţitelností je ten, ţe udrţitelný rozvoj se týká globálních záleţitostí, kdeţto udrţitelnost vyjadřuje především vztah člověka a jeho prostředí. Udrţitelnost je také komplexnější pojem řeší mimo jiné koncepční vyuţití krajiny, optimální vztah mezi produktivitou a únosnou kapacitou mezi ochranou a rozvojem ekosystémů. Udrţitelný rozvoj je také jakousi politickou koncepcí, určující stejnoměrný a vyváţený rozvoj společnosti. Tato koncepce je zaloţená na dostupnosti přírodních a lidských zdrojů. Zavádění principů udrţitelného rozvoje vyţaduje jednotné a


text: jasně vymezené strategie, které obsahují jasné instrukce, jak redukovat naduţívání přírodních zdrojů, pravidla ochrany ţivotního prostředí a principy spravedlnosti mezi lidmi. 2.2 Udrţitelný rozvoj a cestovní ruch - historie V úvodu kapitoly 2 bylo vysvětleno, ţe udrţitelný cestovní ruch stojí na třech základních pilířích a to pilíři ekonomickém, sociálním a environmentálním. O počátcích udrţitelného cestovního ruchu lze hovořit od 70. let 20. století, kdy konkrétně v roce 1972 vydal Římský klub 14 zprávu Limity růstu (v originále Limit Of Growth), která oznamuje, ţe základní přírodní zdroje, na kterých přímo závisí většina světových ekonomik, mohou být vyčerpány na začátku 21. století. Konkrétní vize například předpovídaly absolutní vyčerpání ropy do roku Termín udrţitelný rozvoj se poprvé objevil v roce 1987 na Světové komisi pro ţivotní prostředí a rozvoj při OSN ve zprávě norské fyzičky a političky Gro Harlem Brundtlandové. Ve zprávě s názvem Naše společná budoucnost navrhuje, aby problematika ekologického chování a postojů k ţivotnímu prostředí byla řešena jako součást národních hospodářství a to tzv. udrţitelným rozvojem. Jako základní podstatu tohoto nového trendu uvádí, ţe se jedná o takový rozvoj, který zachová fungování přírody a nezmenší biodiverzitu, neohrozí zájmy jiného národa ani příštích generací. 13 Zákon o ţivotním prostředí. In: č.17/1992 Sb Římský klub byl zaloţen roku 1968 významnými světovými finančníky v čele s Italem Aureliem Decceim. Důvodem zaloţení byla ekonomická krize v roce Publikace Limity růstu (nebo také Meze růstu) byla charakteristická velice katastrofickými scénáři týkajících se populace, zemědělství, přírodních zdrojů, průmyslové produkce a znečištění ţivotního prostředí. 15 Globalizace a římský klub. Nar.myslenka.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 3327 Jiná formulace říká, ţe se jedná o takový rozvoj, který zajistí potřeby současných generací, aniţ bude ohroţeno splnění potřeb generací příštích a aniţ se tak bude dít na úkor jiných národů. 16 Do širšího povědomí společnosti se udrţitelný rozvoj dostává v 1992 po Summitu Země ve městě Rio de Janeiro. Trvale udrţitelný rozvoj je i jedním ze stěţejních témat Evropské unie. Na Lisabonském summitu (březen 2000) byly projednávány a formovány především sociální a ekonomické priority Evropské unie, jeţ vycházející z principů trvale udrţitelného rozvoje. Dalšími významnými akcemi s globálním dopadem byly summity v Göteborgu (červen 2001), kde byla přijata Strategie udrţitelného rozvoje orientovaná převáţně na environmentální pilíř a v Barceloně (březen 2002). 2.3 Definice udrţitelného cestovního ruchu Udrţitelný rozvoj cestovního ruchu vyplývá z celkové koncepce a chápání udrţitelného rozvoje. Jedná se v podstatě o aplikaci principů udrţitelného rozvoje na odvětví cestovního ruchu. Výkladový slovník cestovního ruchu pohlíţí na definování udrţitelného cestovního ze tří hledisek, které vytvořily různé organizace angaţující se v odvětví cestovního ruchu hledisko environmentální, holistická definice a ekonomicko environmentální vymezení. Z hlediska environmentálního, kterým se zabývala EU, se jedná o koncepci rozvoje a plánování cestovního ruchu, jehoţ cílem je ochrana a zachování ţivotního prostředí ve všech jeho aspektech a respektování ţivotního stylu místních obyvatel. Podle holistické definice jde o cestovní ruch, kdy aktivity a sluţby poskytované návštěvníkům a vlastní aktivity návštěvníků ovlivňují přírodní a antropogenní prostředí, místní komunitu a biosféru jako celek pouze v takové míře a kvalitě, která nijak


text: nemění globální ani lokální ţivotní prostředí, místní komunitu a biosféru. Neomezuje tak moţnost vyuţití cestovním ruchem a další antropogenní vyuţití destinace v budoucnosti. 16 Destinační management a vytváření produktů v cestovním ruchu. Mmr.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 3428 Třetí ekonomicko environmentální pohled dle UNWTO (Světová organizace cestovního ruchu) uvádí udrţitelný cestovní ruch jako schopnost destinace udrţet si potenciál konkurence v soutěţi s novými, historicky méně vyuţívanými destinacemi, přitáhnout první i opakované návštěvy, podrţet si kulturní jedinečnost a být v rovnováze s ţivotním prostředím. (Cestovní ruch výkladový slovník, str. 302) Světová organizace cestovního ruchu (UNWTO) vytvořila definici v roce 2004 a zní následovně: Pravidla pro udrţitelný cestovní ruch a jeho řídící praktiky lze aplikovat na všechny formy cestovního ruchu ve všech typech destinací (turistických cílů), a to včetně masového cestovního ruchu a různých specifických segmentů. Principy udrţitelnosti se vztahují k environmentálním, ekonomickým a sociálním aspektům rozvoje cestovního ruchu a nezbytností je docílit vyváţeného poměru všech těchto tří dimenzí tak, aby bylo dosaţeno dlouhodobého účinku. 17 Tato definice dále předpokládá, ţe cestovní ruch bude rozumně vyuţívat přírodní zdroje a zároveň bude napomáhat k ochraně přírody a biodiverzity. Dále kalkuluje s tím, ţe bude respektovat socio kulturní autenticitu komunit v cílových destinacích, chránit a respektovat kulturní dědictví, tradiční hodnoty a pokusí se přispět k mezikulturnímu porozumění a vzájemné toleranci. V ekonomické rovině se bude snaţit zajistit co největší socio ekonomické přínosy a jejich spravedlivé rozdělení mezi všechny zúčastněné a bude přispívat k postupnému odstraňování chudoby (princip fair trade). 18 Česká národní organizace cestovního ruchu CzechTourism definuje udrţitelný cestovní ruch jako takový, který zabezpečuje zajištění současných potřeb účastníků cestovního ruchu a přitom pomáhá k rozvoji území. S přihlédnutím k šetrnému vyuţívání přírodních a kulturních hodnot vede k dlouhodobé prosperitě dané oblasti. 19 Z výše uvedených definicí lze podstatu koncepce udrţitelného cestovního ruchu shrnout do snahy o zvládnutí tří základních problémů a to: Zabývat se reálnou hrozbou vyčerpání neobnovitelných zdrojů Aktivně řešit problematiku naduţívání obnovitelných zdrojů přírody 17 MUSIL, M.: Udržitelný rozvoj v cestovním ruchu (metody, postupy, přístupy, teoretické aspekty). Jindřichův Hradec: Oeconomica, ISBN RYGLOVÁ, K. a kol. Cestovní ruch - podnikatelské principy a příležitosti v praxi. Praha: Grada Publishing, a.s., ISBN Kolektiv Konsorcia SPROR Plus. Cestovní ruch a udržitelný rozvoj. Praha: Ministerstvo pro místní rozvoj,29 Zabývat se problémem spravedlnosti mezi lidmi a národy Způsobů, jak řešit tyto problémy, je několik, lze uvést například odmítání korupce, transparentnost, dobré vztahy subjektů z jednotlivých sektorů, ochrana duševního vlastnictví, striktní dodrţování lidských práv, filantropie (dobročinnost), dodrţování platebních standardů, environmentálně šetrná politika na všech úrovních, certifikace apod. (Ryglová, str. 145) 2.4 Strategie udrţitelného rozvoje ČR Základním dokument, který se důkladně zabývá problematikou udrţitelného rozvoje v České republice, je Strategie udrţitelného rozvoje České republiky. Tento dokument byl vytvořen v roce 2004 s prozatímní platností do roku 2014, s tím, ţe její některé cíle a úvahy míří aţ do roku Přičemţ se počítá s postupným upravováním a doplňováním této stávající strategie. Tato strategie je vytvořena jako dlouhodobý koncepční dokument zabývající se udrţitelným rozvojem. Bere v potaz také mezinárodní závazky České


text: republiky, které plynou z jejího členství v OSN (Organizaci spojených národů), Evropské unii a OECD (Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj) Cíle udrţitelného rozvoje v České republice Tato strategie obsahuje cíle, které si dává za úkol dodrţovat v rámci udrţitelného rozvoje, nejdůleţitější cíle jsou popsány níţe v práci. Dále je v ní podrobně analyzován stav České republiky z hlediska ekonomického (zabývá se silnými, slabými stránkami, trendy ve vývoji ekonomiky České republiky a také mezinárodním srovnáním). Z hlediska environmentálního a sociálního opět popisuje silné, slabé stránky, příleţitosti, trendy a mezinárodní srovnání s členskými zeměmi Evropské unie. Základní cíle udrţitelného rozvoje uvedené ve Strategii platné pro Českou republiku jsou následující: Ekonomický pilíř Zajistit stabilní ekonomiku, zajistit ekonomický rozvoj respektující kapacitu únosnosti ţivotního prostředí, rozvíjet a podporovat ekonomiku zaloţenou na znalostech, dovednostech, konkurenceschopnost v průmyslu, zemědělství 3630 Trvale sniţovat nezaměstnanost, udrţet stabilní stav počtu obyvatel ČR a postupně zlepšovat jeho věkovou strukturu Environmentální pilíř Systematicky řídit a podporovat recyklaci, uchovávat přírodní bohatství, nesniţovat biologickou rozmanitost, minimalizovat střety zájmů mezi hospodářskými aktivitami a ochranou ţivotního prostředí, zajistit ochranu neobnovitelných přírodních zdrojů Přispívat k řešení globálních problémů udrţitelného rozvoje, zachovat potravinovou soběstačnost ČR Sociální pilíř Rozvíjet etické hodnoty v souladu s evropskými kulturními tradicemi, podporovat rozvoj lidských zdrojů a dosáhnout maximální sociální soudrţnosti, zajistit stálý růst úrovně vzdělanosti ve společnosti, v kultuře a tím zajišťovat konkurenceschopnost české společnosti Zpřístupňovat kulturu všem lidem, umoţňovat veřejnosti účast na rozhodování a tvorbě strategií týkajících se udrţitelného rozvoje Principy udrţitelného rozvoje Dále tato strategie obsahuje soubor principů, o které se opírá. Nejvýznamnějším principem je princip úcty k lidskému ţivotu, k přírodě a k civilizačním a kulturním hodnotám. Dále je zde vybráno několik dalších principů, kterých je dohromady 27. V této práci jich je pro demonstraci vybráno jen několik. Například princip generační odpovědnosti, princip sociální solidarity, princip rovných příleţitostí jednotlivců a skupin, princip přiměřenosti nákladů, princip předběţné opatrnosti, princip subsidiarity, princip partnerství, princip otevřenosti a transparence, princip znečišťovatel a spotřebitel platí, princip minimalizace znečištění, princip udrţení ţivota na venkově, princip obnovy a údrţby kulturní krajiny, princip nepřekračování environmentálních limitů ekonomického rozvoje a oddělení ekonomického růstu od negativních dopadů na ţivotní prostředí a mnohé další Strategie udržitelného rozvoje České republiky. Praha,31 3 OCHRANA PŘÍRODY V ČESKÉ REPUBLICE OBECNĚ Tato diplomová práce se zabývá moţnostmi udrţitelného cestovního ruchu ve vybrané chráněné krajinné oblasti. Předchozí kapitola popisovala a charakterizovala udrţitelný rozvoj, jeho aplikaci na odvětví cestovního ruchu, jeho principy a pravidla. Nyní je nutné zde uvést základní principy ochrany přírody v České republice, systém jaký zde funguje a jednotlivé instituce, které se ochranou přírody zabývají. V analytické části této práce budou poté jednotlivé oblasti se zvýšenou ochranou přírody podrobně popsány. Česká republika disponuje poměrně hustou sítí různých oblastí se zvýšenou ochranou státu. Tato území se liší svou velikostí, vzhledem, účelem zaloţení a charakteristikou dle zákona. Aby nějaká oblast mohla vyuţívat status zvláštní ochrany musí být něčím unikátní můţe jít například o její geomorfologické sloţení, zalesněnost, výskyt ohroţených druhů fauny nebo flory, unikátní přírodní nebo kulturní dědictví, jedinečné klima nebo genius loci daného místa.


text: Tyto speciální oblasti zabírají cca 14% rozlohy České republiky. 3.1 Orgány zajišťující ochranu přírody v ČR Nejvyšším orgánem pro ochranu ţivotního prostředí v České republice je Ministerstvo ţivotního prostředí. Toto ministerstvo vzniklo v roce Dříve měla agendu ţivotního prostředí tato ministerstva Ministerstvo kultury, Ministerstvo vnitra a Ministerstvo lesního a vodního hospodářství. Sídlem Ministerstva ţivotního prostředí jsou praţské Vršovice. Dále se v této oblasti angaţuje široké spektrum vládních a nevládních organizací. Pod Ministerstvo ţivotního prostředí spadají tyto organizace: Agentura ochrany přírody a krajiny ČR (AOPK) mezi její hlavní úkoly patří sledování změn biotopů a populací ohroţených druhů krajiny, vedení Ústředního seznamu ochrany přírody (ÚSOP), je orgánem státní správy pro 24 CHKO, šíření informací v oblasti ochrany přírody a krajiny Aopk.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 3832 Česká informační agentura životního prostředí (CENIA) je to příspěvková organizace, jejím hlavním úkolem je poskytování informací z oblasti ţivotního prostředí a umoţňovat k nim přístup veřejnosti. 22 Česká inspekce životního prostředí (ČIŽP) tento orgán dohlíţí na dodrţování právních předpisů na ochranu ŢP, dále kontroluje obchod s ohroţenými druhy ţivočichů, rostlin a výrobků z nich, zastavuje nebo omezuje provozy, pokud ohroţují ţivotní prostředí, ukládá sankční opatření za nedodrţování zákonů ţivotního prostředí, podílí se na řešení havárií v oblasti ţivotního prostředí. 23 Státní fond životního prostředí ČR (SFŽP)- je významný finanční zdroj při ochraně a zlepšování stavu ţivotního prostředí, jeho hlavní příjmy jsou z plateb za znečišťování. Mimo tyto hlavní organizace lze jmenovat ještě následující Český hydrometeorologický ústav (ČHMÚ), Správa jeskyní ČR, Správa Krkonošského národního parku, Česká geologická sluţba, Správa národního parku a chráněné krajinné oblasti Šumava, Správa Národního parku České Švýcarsko a Správa Národního parku Podyjí. V ochraně přírody se angaţují také organizace nevládního charakteru, z nichţ nejvýznamnější jsou Český svaz ochránců přírody (ČSOP), Děti Země a hnutí DUHA. 3.2 Typologie chráněných území a oblastí v České republice Tato kapitola se zabývá přesným vymezením jednotlivých oblastí, které vyuţívají statusu zvláště chráněného území. Zákon č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny vymezuje následující kategorie území, která jsou speciálně chráněná: Zvláště chráněná území (velkoplošná národní parky a chráněné krajinné oblasti, maloplošná (národní přírodní rezervace, národní přírodní památka, přírodní rezervace, přírodní památka), obecně chráněná území (přírodní parky, významné krajinné prvky, územní systém ekologické stability biocentra a biokoridory) a přechodně chráněná území. Zvláště chráněná území, tato kategorie se dělí na velkoplošná zvláště chráněná území (VZCHÚ) a maloplošná zvláště chráněná území (MZCHÚ). U VZCHÚ se jedná o 22 Cenia.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 23 Cizp.cz [online] [cit ]. Dostupné z: 3933 národní parky (NP) a chráněné krajinné oblasti (CHKO). Národní parky jsou na území ČR celkem 4, CHKO je v současné době 25. Jednotlivé NP a CHKO jsou v Příloze 1 Seznam CHKO v ČR na konci této práce. Maloplošná zvláště chráněná území se dělí na 4 podkategorie a to: Národní přírodní rezervace (NPR) je jich 110 Národní přírodní památka (NPP) počet v ČR 102 Přírodní rezervace (PR) celkem 750 Přírodní památka (PP) 1180 Kromě výše zmíněných oblastí na území České republiky fungují i projekty nastavené Evropskou unií. Jedná