text:
23 Cdo 1053/2015
 Právní věta: Zaviněním podle § 440 obč. zák. se rozumí to, zda a do jaké míry lze osobě, která způsobila škodu, přičítat okolnosti, které ke vzniku škody vedly, a nikoliv vnitřní psychický vztah této osoby k jejímu jednání a jeho následku.
 Datum rozhodnutí: 08/23/2016
 Spisová značka: 23 Cdo 1053/2015
 ECLI: ECLI:CZ:NS:2016:23.CDO.1053.2015.1
 Dotčené předpisy: § 33 předpisu č. 37/2004Sb.
 § 2 předpisu č. 59/1998Sb.
 § 7 předpisu č. 59/1998Sb.
 § 440 obč. zák.
 § 450 obč. zák.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Pavla Horáka, Ph.D. a soudců JUDr. Zdeňka Dese a Mgr. Miroslava Hromady, Ph.D., ve věci žalobkyně Kooperativa pojišťovna, a. s., Vienna Insurance Group, se sídlem v Praze 8, Pobřežní 665/21, identifikační číslo osoby 47116617, zastoupené JUDr. Jiřím Machourkem, advokátem se sídlem v Brně, Cihlářská 637/16, proti žalované BIOMEDICA ČS, s. r. o., se sídlem v Praze 8 - Karlín, Sokolovská 100/94, identifikační číslo osoby 46342907, zastoupené Mgr. Kateřinou Sedláčkovou, advokátkou se sídlem v Praze 1, Ostrovní 30, o zaplacení částky 1.450.000 Kč s příslušenstvím, vedené u Městského soudu v Brně pod sp. zn. 16 C 69/2009, o dovolání žalované proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 5. listopadu 2014, č. j. 44 Co 160/2013-381, takto:
 II. Žalovaná je povinna zaplatit žalobkyni na náhradě nákladů dovolacího řízení částku 17.424 Kč, do tří dnů od právní moci tohoto rozsudku, k rukám zástupce žalované.
 Městský soud v Brně rozsudkem ze dne 4. prosince 2012, č. j. 16 C 69/2009-333, uložil žalované povinnost zaplatit žalobkyni částku 1.450.000 Kč s příslušenstvím v tomto výroku blíže specifikovaným (bod I. výroku) a rozhodl o náhradě nákladů řízení (bod II. a III. výroku).
 V projednávané věci se žalobkyně po žalované domáhala zaplacení částky 1.450.000 Kč s příslušenstvím v souvislosti s výplatou pojistného plnění ve smyslu § 33 odst. 1 zák. č. 37/2004 Sb., o pojistné smlouvě, které bylo vyplacené za pojištěného – Fakultní nemocnici Brno – pozůstalým po zemřelé N. S., k jejímuž úmrtí došlo na následky popálení použitou vyhřívací poduškou DM WARM 12 při operaci, a to v důsledku vadnosti této podušky, jejíž je žalovaná distributorem.
 Odvolací soud vyšel ze skutkových zjištění soudu prvního stupně o vadnosti výrobku (zahřívací podušky) spočívající v tom, že nesplňovala bezpečnostní požadavky kladené na takový zdravotnický prostředek, jakož i o příčinné souvislosti mezi vadou tohoto výrobku a smrtí nezletilé N. S.
 Po právní stránce posoudil odvolací soud věc tak, že žalobkyně uplatněný nárok nepožadovala z titulu náhrady škody, ale z titulu regresního nároku vůči tomu, proti komu má pojištěný dle pojistné smlouvy obdobné právo na náhradu škody, jak je uvedeno § 33 zák. č. 37/2004 Sb., o pojistné smlouvě. Pojištěným je třeba rozumět Fakultní nemocnici Brno, jež poškozeným (rodičům a sourozenci zemřelé) plnila na základě ustanovení § 421a obč. zák. z titulu objektivní odpovědnosti za škodu způsobenou okolnostmi majícími původ v povaze přístroje nebo jiné věci, jíž bylo použito při plnění závazku. Jednalo se o odpovědnost bez ohledu na zavinění, jež se Fakultní nemocnice Brno nemohla zprostit za situace, kdy ke


text:
škodě došlo v důsledku popálenin při použití vyhřívací podušky při operaci. Dle odvolacího soudu skutečnost, že použitá poduška byla vadná v důsledku jejích technických nedostatků a že za tuto vadu výrobku odpovídá žalovaná ve smyslu zákona č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, byla prokázána v průběhu řízení. Za situace, kdy Fakultní nemocnice Brno uhradila poškozeným zákonné nároky ve smyslu § 444 odst. 3 obč. zák. a poskytla přiměřené zadostiučinění ve smyslu § 13 odst. 2 obč. zák. – v celkové výši 1.450.000 Kč – je třeba konstatovat, že tak činila v rámci odpovědnosti za škodu, která však byla způsobena žalovanou tím, že distribuovala vadný výrobek. Odvolací soud uzavřel, že Fakultní nemocnici Brno tak vznikl vůči žalované postih ve smyslu § 440 obč. zák., a jestliže za ni plnila žalobkyně z titulu pojistné smlouvy, vznikl jí regresní nárok vůči žalované dle § 33 zák. č. 37/2004 Sb., o pojistné smlouvě.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podala žalovaná dovolání s tím, že je považuje za přípustné dle ustanovení § 237 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „o. s. ř.“), neboť napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázky hmotného práva, která v rozhodování dovolacího soudu doposud nebyla vyřešena.
 Dovolací důvod nesprávného právního posouzení věci (§ 241a odst. 1 o. s. ř.) spatřuje žalovaná v tom, že odvolací soud ve věci nesprávně aplikoval § 440 obč. zák. Dle tohoto ustanovení je předpokladem pro vznik regresního nároku pojištěného (resp. žalobkyně) vůči žalované zaviněné jednání žalované, na základě kterého mělo dojít ke vzniku škody. Krajský soud na daný případ aplikoval správnou právní normu, když postupoval podle § 440 obč. zák., nicméně ji nesprávně vyložil, když při posuzování oprávněnosti nároku žalobkyně vůči žalované mylně vycházel z principu objektivní odpovědnosti žalované za regresní nárok dle zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku. Dle žalované se měl soud zabývat zaviněním v jednání žalované. Žalovaná v dovolání dále namítá nedostatek pasivní věcné legitimace, když osobou povinnou z regresního nároku pojištěného (resp. žalobkyně) je výrobce zahřívací podušky. Odvolací soud chybně aplikoval zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, když dovozuje odpovědnost žalované dle tohoto zákona jakožto distributora zahřívací podušky, aniž by blíže určil, pod kterou z definic výrobce ve smyslu § 2 uvedeného zákona podle něj žalovaná spadá. Žalovaná v dovolání vytýká odvolacímu soudu nesprávné právní posouzení spočívající ve výkladu § 33 odst. 2 zák. č. 37/2004 Sb., o pojistné smlouvě. Dle žalované odvolací soud postupoval v rozporu s ustálenou rozhodovací praxí Nejvyššího soudu, když se nezabýval možností užití moderačního práva dle § 450 obč. zák.
 K dovolání žalované se žalobkyně vyjádřila tak, že je považuje za nepřípustné, případně nedůvodné.
 Nejvyšší soud České republiky (dále jen „Nejvyšší soud“) jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno řádně a včas, osobou k tomu oprávněnou a řádně zastoupenou podle § 241 odst. 1 o. s. ř., se zabýval přípustností dovolání.
 Dovolání žalované je přípustné, neboť právní otázka vztahu mezi více

type: other


text:
škůdci, za situace, kdy je dána odpovědnost za škodu způsobenou okolnostmi, které mají původ v povaze věci, již bylo při plnění závazku použito, dle § 421a obč. zák., a současně je dána odpovědnost výrobce za škodu způsobenou vadou výrobku v režimu zákona č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, nebyla v rozhodování dovolacího soudu dosud vyřešena.
 Odvolací soud svůj závěr o aktivní věcné legitimaci žalobkyně odůvodnil s odkazem na § 33 odst. 1 zákona o pojistné smlouvě, neboť žalobkyně byla v postavení pojistitele vůči pojištěnému – Fakultní nemocnici Brno – který nese odpovědnost za škodnou událost ve smyslu § 421a obč. zák.
 I. K regresnímu právu pojistitele
 Podle § 33 odst. 1 zákona o pojistné smlouvě ve znění účinném do 31. prosince 2013, vzniklo-li v souvislosti s hrozící nebo nastalou pojistnou událostí oprávněné osobě, pojištěnému nebo osobě, která vynaložila zachraňovací náklady, proti jinému právo na náhradu škody nebo jiné obdobné právo, přechází výplatou plnění z pojištění toto právo na pojistitele, a to až do výše částek, které pojistitel ze soukromého pojištění oprávněné osobě, pojištěnému nebo osobě, která vynaložila zachraňovací náklady, vyplatil.
 Uvedený závěr odvolacího soudu odpovídá ustálené rozhodovací praxi dovolacího soudu, která již za účinnosti zákona č. 40/1964 Sb., občanského zákoníku (obsahujícího obdobné pravidlo v ustanovení § 813) dovodila, že k tzv. zákonné cesi nároku pojištěného (poškozeného) na pojistitele se nevyžaduje žádný právní úkon a dochází k ní okamžikem poskytnutí pojistného plnění a pojistitel tím vstupuje do postavení poškozeného vůči škůdci (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 10. října 2001, sp. zn. 25 Cdo 2599/99, nebo rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 27. dubna 2011, sp. zn. 25 Cdo 4331/2008). Uvedené závěry se pak prosadí i v poměrech právní úpravy účinné od 1. ledna 2005, jež ve svém ustanovení § 33 odst. 1 zákona o pojistné smlouvě, krom přechodu práva na náhradu škody, výslovně zmiňuje i kategorii „jiných obdobných práv“ (srov. shodně rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 10. prosince 2015, sp. zn. 28 Cdo 2027/2015). V projednávané věci je proto žalobkyně vůči žalované ve stejném postavení, v jakém by byla Fakultní nemocnice Brno (jež nese odpovědnost za škodnou událost ve smyslu § 421a obč. zák.), pokud by k výplatě pojistného plnění pojistitelem (žalobkyní) nedošlo. Právě tento právní poměr je předmětem dalšího dovolacího přezkumu.
 II. K odpovědnosti distributora podle zákona č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku
 Podle § 2 zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, se výrobcem pro účely tohoto zákona rozumí a) výrobce konečného výrobku, suroviny nebo součásti výrobku, jakož i osoba, která uvede na výrobku své jméno, ochrannou známku nebo jiný rozlišovací znak, b) každá osoba, která v rámci své obchodní činnosti doveze výrobek za účelem prodeje, nájmu nebo jiného způsobu užití; tím není dotčena odpovědnost výrobce podle písmene a), c) každý dodavatel výrobku za podmínky, že nemůže být určen výrobce podle písmene a), pokud ve lhůtě jednoho měsíce od uplatnění nároku na náhradu škody nesdělí poškozenému totožnost výrobce podle písmene a) nebo osobu, která mu výrobek


text:
dodala; totéž platí v případě dovozu, pokud není známa osoba, která výrobek dovezla podle písmene b), i když je výrobce podle písmene a) znám.
 Odvolací soud dospěl k závěru, který je žalovanou v dovolání zpochybňován, že žalovaná je výrobcem ve smyslu § 2 zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku. Důvodné nemohou být námitky žalované, že soud blíže neurčil, pod kterou z definic výrobce ve smyslu § 2 zákona o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, podle soudu spadá. Toto hodnocení obsahuje již odůvodnění rozhodnutí soudu prvního stupně, které uvádí (str. 7), že ve smyslu druhého odstavce uvedeného zákona se výrobcem rozumí každá osoba, která v rámci své obchodní činnosti doveze výrobek za účelem jeho prodeje, tedy distributor. Z tohoto hodnocení ve svém rozhodnutí vychází i odvolací soud. Skutečnost, že výrobcem ve smyslu písm. a) citovaného předpisu je jiný subjekt, nezbavuje žalovanou odpovědnosti, neboť z § 7 zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, přímo plyne, že mezi výrobci je založena solidární odpovědnost škůdců (odst. 1) a současně, že poškozený může uplatnit nárok na náhradu škody vůči kterémukoliv z nich (odst. 2), přičemž vzájemné vypořádání solidárně odpovídajících výrobců se provede podle účasti každého z nich (odst. 3).
 III. K výkladu § 440 obč. zák.
 Dovolací soud se dále zabýval právní otázkou, jež zakládá přípustnost dovolání, a to otázkou způsobu vyrovnání mezi žalobkyní (resp. Fakultní nemocnicí Brno, která nese odpovědnost za škodnou událost ve smyslu § 421a obč. zák) a žalovanou odpovědnou dle zákona o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku. Nelze přitom pominout, že zák. č. 59/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, je projevem harmonizace domácího právního řádu s právem evropským, konkrétně směrnice Rady č. 85/374/EHS ze dne 27. května 1985 o sbližování zákonů a dalších správních předpisů členských států o odpovědnosti za vadné výrobky (dále jen „směrnice“). Je proto třeba připomenou, že otázkou souběhu odpovědnostních nároků dle směrnice a vnitrostátního práva se Soudní dvůr Evropské unie zabýval již v rozhodnutí ve věci Dutreux, ze dne 21. prosince 2011, C-495/10, ve kterém mimo jiné vyslovil, že „pouhá koexistence vnitrostátního systému, který stanoví objektivní odpovědnost poskytovatele služeb, jenž v rámci poskytování nemocniční léčby způsobil škodu příjemci této služby z důvodu použití vadného výrobku, vedle systému odpovědnosti výrobce zavedeného směrnicí 85/374, nemůže ohrozit účinnost uvedeného systému odpovědnosti výrobce a ani cíle, které unijní zákonodárce posledně uvedeným systémem sleduje (bod 29 rozsudku). Musí být proto zachována možnost založit odpovědnost výrobce, jsou-li splněny podmínky, kterým tato směrnice existenci takové odpovědnosti podřizuje. Tuto možnost založit odpovědnost výrobce tak musí mít nejen poškozená osoba, ale i poskytovatel služeb, který tedy musí mít za tímto účelem zejména možnost využít takový mechanismus, jako je regresní nárok, na který předkládající soud odkazuje ve své první otázce (z bodu 30 rozsudku). Odpovědnost poskytovatele služeb, který v rámci poskytování takových služeb, jako je léčba poskytovaná v nemocnicích, použije vadné přístroje nebo výrobky, kterých není výrobcem ve smyslu ustanovení článku 3 směrnice 85/374, a způsobí tím škody příjemci služby, nespadá do


text:
působnosti této směrnice. Tato směrnice tedy nebrání tomu, aby členský stát zavedl takový systém, jako je systém dotčený v původním řízení, který stanoví odpovědnost takového poskytovatele za takto způsobené škody i při neexistenci jakéhokoli jeho zavinění, avšak pod podmínkou, že bude zachována možnost poškozené osoby anebo uvedeného poskytovatele založit odpovědnost výrobce na základě uvedené směrnice, jsou-li splněny podmínky stanovené touto směrnicí (bod 39).“
 Z uvedeného je zřejmé, že za podmínky zachování účelu a cílů směrnice je otázka zavedení paralelní odpovědnosti poskytovatele služeb nemocniční léčby (mimo režim odpovědnosti výrobce) otázkou vnitrostátního práva. Současně z judikatury Soudního dvora Evropské unie plyne požadavek, aby možnost založit odpovědnost výrobce měla nejen poškozená osoba, ale i poskytovatel služeb, který tedy musí mít za tímto účelem zejména možnost využít takový mechanismus, jako je regresní nárok. Tento požadavek v domácím právním řádu naplňuje právě pravidlo § 440 obč. zák., ze kterého vychází odvolací soud, a které normuje, že kdo odpovídá za škodu způsobenou zaviněním jiného, má proti němu postih. Toto ustanovení je v daném kontextu třeba vykládat v tom smyslu, že ačkoliv hovoří o zavinění, dopadá i na případy objektivní odpovědnosti – tedy i takové, jak je stanovena v režimu zákona o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku. Možnost regresu „třetí osoby“, proti výrobci je totiž jen obráceným pravidlem, které výslovně upravuje § 7 odst. 2 zákona o odpovědnosti za škodu způsobenou vadou výrobku, když uvádí, že výrobce může vůči třetí osobě uplatňovat postih jako důsledek jejího jednání nebo opomenutí, které přispělo ke vzniku škody. Tedy zavinění se v těchto případech nevyžaduje. Odporovalo by logice věci vázat postihové právo třetí osoby (v tomto případě Fakultní nemocnice Brno, resp. žalobkyně) na jiné (přísnější) podmínky, než které jsou zákonem stanoveny pro totéž postihové oprávnění výrobce. Nakonec závěr, dle kterého je pojem „zavinění“ v § 440 obč. zák. třeba vykládat tak, že se jím rozumí to, zda a do jaké míry lze osobě, která škodu způsobila, přičítat okolnosti, které ke vzniku škody vedly, a nikoliv jako vnitřní psychický vztah osoby k jejímu jednání a jeho následku (tak jak bývá tradičně chápáno zavinění ve smyslu § 420 odst. 3 obč. zák.), připustila již rozhodovací praxe dovolacího soudu v souvislosti se spoluúčastí poškozeného dle § 441 obč. zák. Ačkoliv i toto ustanovení obsahuje pojem zavinění, Nejvyšší soud opakovaně dospěl k závěru, že lze toto pravidlo užít i v případě objektivní odpovědnosti (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 24. září 1971, sp. zn. 4 Cz 8/71, publikovaný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod číslem 28/1973, či rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 28. května 2003, sp. zn. 25 Cdo 43/2002, uveřejněný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod číslem 15/2004).
 Pro správné právní posouzení projednávané věci je proto zcela rozhodující, že ze skutkových zjištění soudů nižších stupňů jednoznačně plyne, že ke vzniku škodné události došlo výhradně v důsledku vady výrobku (zahřívací podušky) a současně nebylo shledáno jakékoliv pochybení ze strany pracovníků Fakultní nemocnice Brno (tedy druhého škůdce dle § 421a obč. zák.). Za této situace je správný závěr odvolacího soudu, že žalobkyni


text:
náleží regres vůči žalované dle § 440 obč. zák.
 Nadto dovolací soud poukazuje na to, že dle nové úpravy soukromého práva výslovně podle ustanovení § 2917 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, platí, že kdo je povinen k náhradě škody způsobené jinou osobou, má proti ní postih.
 Zaviněním podle § 440 obč. zák., se tak rozumí to, zda a do jaké míry lze osobě, která škodu způsobila, přičítat okolnosti, které ke vzniku škody vedly, a nikoliv vnitřní psychický vztah osoby k jejímu jednání a jeho následku.
 Odpovídá-li proto provozovatel zdravotnického zařízení podle § 421a obč. zák. za škodu, k níž došlo výlučně v důsledku vady výrobku, přísluší provozovateli zdravotnického zařízení, případně jeho pojistiteli, podle § 440 obč. zák. regres vůči osobě odpovědné za vady výrobku.
 IV. K výkladu ustanovení § 450 obč. zák. pro uplatněné právo podle ustanovení § 33 odst. 2 zákona o pojistné smlouvě
 Konečně se dovolací soud zabýval poslední námitkou žalované, která odvolacímu soudu vytýká, že se zřetelem na znění § 33 odst. 2 zákona o pojistné smlouvě, se měl zabývat možností užití moderačního práva dle § 450 obč. zák. V kontextu výše uvedeného je však zřejmé, že tato námitka nemůže zakládat důvodnost dovolání. Předmětem řízení (žalobou uplatněným nárokem) totiž není – jak správně uvádí odvolací soud – právo na náhradu škody jako takové, nýbrž jde ve smyslu § 33 odst. 1 zákona o pojistné smlouvě o jiné obdobné právo. Shora bylo uvedeno, že odvolací soud posoudil uplatněný nárok jako právo toho, kdo plnil, na rozvrhový regres ve smyslu § 440 obč. zák., nikoliv jako právo na náhradu škody. Není tedy pochyb, že v projednávané věci se § 450 obč. zák. umožňující soudní snížení náhrady škody neuplatní. V tomto ohledu nelze vytýkat odvolacímu soudu, že ve svém odůvodnění neuvádí, proč nepřistoupil ke snížení náhrady.
 Na základě výše uvedeného dospěl dovolací soud k závěru, že dovolací důvod dle § 241a odst. 1 o. s. ř. není dán. Nejvyšší soud proto dovolání dle § 243d písm. a) o. s. ř. zamítl.
 O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 a § 142 o. s. ř. Podle výsledku dovolacího řízení má žalobkyně právo na náhradu účelně vynaložených nákladů řízení za jeden úkon právní služby (sepis vyjádření k dovolání), které sestávají z mimosmluvní odměny advokáta ve výši 14.100 Kč /§ 1 odst. 2, věty první, § 6 odst. 1, § 7 bod 6., § 11 odst. 1 vyhlášky č. 177/1996 Sb., v platném znění, o odměnách advokátů a náhradách advokátů za poskytování právních služeb (advokátní tarif)/, a z paušální částky náhrady hotových výdajů advokáta ve výši 300 Kč (§ 13 odst. 3 vyhl. č. 177/1996 Sb., v platném znění), a po přičtení 21% daně z přidané hodnoty ve výši 3.024 Kč (srov. § 137 odst. 3 o. s. ř., § 37 z. č. 235/2004 Sb., v platném znění), tedy celkem ve výši 17.424 Kč.


text:
Zdravotní a výživová tvrzení 2015 Ing. Miriam Bellofattová Státní zemědělská a potravinářská inspekce. - ppt stáhnout
 Zdravotní a výživová tvrzení 2015 Ing. Miriam Bellofattová 8.12.2015 Státní zemědělská a potravinářská inspekce.
 Prezentace na téma: "Zdravotní a výživová tvrzení 2015 Ing. Miriam Bellofattová 8.12.2015 Státní zemědělská a potravinářská inspekce."— Transkript prezentace:
 Zdravotní a výživová tvrzení 2015 Ing. Miriam Bellofattová 8.12.2015 Státní zemědělská a potravinářská inspekce
 Informace o potravinách Povinné informace Nepovinné informace Zdravotní a výživová tvrzení
 Pojmy a definice Co je informace? „informacemi o potravinách“ se rozumí informace týkající se potravin zpřístupněné konečnému spotřebiteli prostřednictvím etikety, jiného průvodního materiálu nebo jinými prostředky, včetně nástrojů moderních technologií nebo slovního sdělení; Nařízení (EU) č. 1169/2011 Co je tvrzení? tvrzením“ se rozumí jakékoliv sdělení nebo znázornění, které není podle právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů povinné, včetně obrázkového, grafického nebo symbolického znázornění v jakékoliv podobě, které uvádí, naznačuje nebo ze kterého vyplývá, že potravina má určité vlastnosti. Nařízení (ES) č. 1924/2006
 Tvrzení a „Tvrzení“.. Zdravotní tvrzení Výživová tvrzení Informace přisuzující potravině léčebné vlastnosti „Léčebná tvrzení“ „Jiná tvrzení“ Jiné dobrovolné informace Nařízení (ES) č. 1924/2006 Nařízení (EU) č. 1169/2011 Jiná legislativa Žádná legislativa TvrzeníTvrzení Tvrzení Informace
 Informace/tvrzení nespadající do rámce nařízení 1924/2006 CO NENÍ zdravotní ani výživové tvrzení Tvrzení regulovaná jinými předpisyTvrzení neregulovaná Označení produkce Označení jakosti Jináo složkáchsloganyjiná Bez um ě lých aromat Bio čerstvý Bez lepku S čerstvým mlékem vyrobeno s láskou d ě tský P ř írodní vanilkové aroma organický přírodní Potravina pro zvláštní lékařské účely Bez konzerva č ních látek pro spokojené d ě ti Vhodné pro vegany Produkt ekologického zem ě d ě lství živý Pro malé děti 100% ovocný Redbull vám dává k ř ídla
 „Léčebná tvrzení“ NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, kapitola III, článek 7, odstavec 3: Ve tvrzení by se neměly objevit názvy nemocí (například chřipka, nachlazení, průjem, artritida) ani slova jinak spojená s nemocemi či zdravotními problémy ( lék/léčit, nemoc, příznaky, zánět, zánětlivý, bolest, akutní, chronický, prevence...) Pomáhá při chřipce P ř i pr ů jmech Proti kašli Na bolest hlavy protizán ě tlivý Léčí příznaky nachlazení S výhradou odchylek stanovených v právních předpisech Unie, které se vztahují na přírodní minerální vody a na potraviny určené pro zvláštní výživu, nesmějí informace o potravině připisovat jakékoli potravině vlastnosti umožňující zabránit určité lidské nemoci, zmírnit ji nebo ji vyléčit, ani na tyto vlastnosti odkazovat.
 Zdravotní a výživová tvrzení Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dnes 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin Přijato v prosinci 2006 Radou a Evropským parlamentem Použitelné od 1. července 2007 Cíl: vytvořit harmonizovaná pravidla pro používání výživových a zdravotních tvrzení platící v celé Evropské unii ...a zajistit  účinné fungování vnitřního trhu  a zároveň i vysokou míru ochrany spotřebitele.
 Působnost nařízení Toto nařízení se vztahuje na výživová a zdravotní tvrzení v obchodních sděleních určených konečnému spotřebiteli →při označování →v reklamě Platí pro všechny potraviny s výjimkou potravin pro počáteční kojeneckou výživu


text:
Platí i pro potraviny dodávané do restaurací, nemocnic, škol a jiných zařízení veřejného stravování Platí pro ochranné známky, obchodní značky a reklamní názvy Nemělo by se vztahovat na tvrzení v jiných než obchodních sděleních ► výživová doporučení vydávaná orgány a subjekty veřejného zdraví ► informace v tisku nebo ve vědeckých publikacích ► komunikace pro odborníky ve zdravotnictví ► B2B komunikace.... ► Herbáře, Wikipedie Článek 1
 Obecné zásady pro všechna tvrzení Výživová a zdravotní tvrzení nesmí: být nepravdivá, dvojsmyslná nebo klamavá vyvolávat pochybnosti o bezpečnosti nebo výživové přiměřenosti jiných potravin nabádat k nadměrné konzumaci určité potraviny uvádět nebo naznačovat, že vyvážená a různorodá strava nemůže obecně zajistit přiměřené množství živin odkazovat na změny tělesných funkcí, které by mohly u spotřebitelů vzbuzovat strach a to jak pomocí textu, tak obrazově, graficky a symbolicky Článek 3
 Omezení používání zdravotních a výživových tvrzení pro některé kategorie potravin čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1924/2006 čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 Článek 4
 Výživová a zdravotní tvrzení jsou přípustná pokud: bylo prokázáno, že látka, ke které se tvrzení vztahuje má příznivý výživový nebo fyziologický účinek tato látka je v produktu obsažena v množství, které vyvolává uváděný účinek látka se vyskytuje ve formě, kterou lidský organismus může využít množství produktu, o němž lze oprávněně předpokládat, že bude konzumováno, obsahuje množství látky, které vyvolává uváděný účinek lze předpokládat, že jim porozumí průměrný spotřebitel Obecné podmínky Článek 5
 Poskytování údajů o výživové hodnotě čl. 49 nařízení (EU) č. 1169/2011 - povinnost uvádět výživové údaje je vztažena jak k výživovým tvrzením, tak i ke zdravotním tvrzením čl. 49 nařízení (EU) č. 1169/2011 mění pouze první dva pododstavce čl. 7 nařízení (ES) č. 1924/2006, takže výjimka pro doplňky stravy pro uvádění výživových údajů zůstává zachována !!! Článek 7
 Výživové tvrzení je jakékoliv tvrzení, které uvádí, naznačuje nebo ze kterého vyplývá, že potravina má určité prospěšné výživové vlastnosti v důsledku: energetické (kalorické) hodnoty, kterou * Poskytuje (10 kcal/100 g) * poskytuje ve snížené či zvýšené míře (nízkoenergetický) * neposkytuje (bez energetické hodnoty) nebo živin či jiných látek, které obsahuje (zdroj vápníku) obsahuje ve snížené či zvýšené míře (light) neobsahuje (bez sodíku)
 Výživové tvrzení musí: ...být uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1924/2006 a splňovat s obecné zásady podle kapitoly II a zvláštní podmínky podle kapitoly III nařízení (ES) č. 1924/2006 (příloha 2 vodítek obsahuje celkový seznam výživových tvrzení včetně dalších, později doplněných pozměňovacími nařízeními) ...doprovázeno označením výživových údajů podle č. 30 odst. 1 nařízení (EU) č. 1169/2011 ...u alkoholických nápojů lze uvést pouze výživová tvrzení týkající se nízkého obsahu alkoholu nebo sníženého obsahu alkoholu či energetické hodnoty Článek 8
 Příklady výživových tvrzení S NÍZKOU ENERGETICKOU HODNOTOU BEZ TUKU S NÍZKÝM OBSAHEM CUKRŮ S VELMI NÍZKÝM OBSAHEM SODÍKU/SOLI ZDROJ VLÁKNINY S VYSOKÝM OBSAHEM BÍLKOVIN ZDROJ (NÁZEV VITAMINU/VITAMINŮ) NEBO (NÁZEV MINERÁLNÍ LÁTKY/MINERÁLNÍCH LÁTEK) S VYSOKÝM OBSAHEM (NÁZEV VITAMINU/VITAMINŮ) NEBO (NÁZEV MINERÁLNÍ LÁTKY/MINERÁLNÍCH LÁTEK) OBSAHUJE (NÁZEV ŽIVINY NEBO JINÉ LÁTKY) SE ZVÝŠENÝM OBSAHEM (NÁZEV ŽIVINY) Pro každé tvrzení jsou stanoveny v příloze nařízení 1924/2006 přesné podmínky použití, např.: S vysokým obsahem


text:
vlákniny: 6g/100g or 3g/100 kcal Zdroj vlákniny: poloviční než „s vysokým obsahem“
 Srovnávací tvrzení Srovnávat se smějí pouze potraviny stejné kategorie, s přihlédnutím k sortimentu potravin dané kategorie. V daném případě se uvede rozdíl v množství živiny nebo energetické hodnotě a srovnání se vztahuje na stejné množství potraviny. Příklad: se zvýšeným obsahem /název živin/, se sníženým obsahem /název živiny/, light Jako srovnávací tvrzení nelze uvést např. „stejně jako“ „super light“ Článek 9
 Zdravotní tvrzení Zdravotní tvrzení jsou vždy konkrétní: Vápník je potřebný pro udržení normálního stavu kostí Vlašské ořechy přispívají k lepší pružnosti krevních cév Maso nebo ryby při konzumaci s jinými potravinami obsahujícími železo přispívají k lepšímu vstřebávání železa Zdravotní tvrzení není například: Abyste byli zdraví, pijte hodně vody... Banány jsou syté Zelenina je zdravá Souvislost je třeba chápat velmi široce Případ Soudního dvora Evropské unie C-544/10 - Německé víno - Tvrzení na víně „dobře stravitelné“ SDEU rozhodl, že se jedná o zdravotní tvrzení protože: a)Výše uvedená definice neinformuje o tom, zda souvislost má být přímá nebo nepřímá ani o délce jejího trvání či intenzitě b)Pojem „zdravotní tvrzení“ nutně nevyžaduje, aby bylo naznačeno, že díky spotřebě dotyčné potraviny dojde ke zlepšení zdravotního stavu. Stačí, že je naznačeno prosté zachování dobrého zdravotního stavu c)Je třeba zohlednit nejen dočasné a přechodné účinky nárazové spotřeby, nýbrž též kumulativní účinky opakované dlouhodobé spotřeby potraviny na tělesný stav. ...je každé tvrzení, které uvádí, naznačuje nebo ze kterého vyplývá souvislost mezi kategorií potravin, potravinou nebo některou z jejích složek a zdravím
 Zdravotní tvrzení na principu zákazu Princip zákazu (článek 10, odstavec 1 nařízení 1924/2006) Zdravotní tvrzení jsou zakázána, pokud neodpovídají obecným požadavkům v kapitole II a zvláštním požadavkům v této kapitole a pokud nejsou schválena v souladu s tímto nařízením a obsažena v seznamu schválených tvrzení stanovených v článcích 13 a 14. Článek 10
 Zvláštní podmínky pro uvádění zdravotních tvrzení Zdravotní tvrzení jsou přípustná pouze pokud je na jejich označení nebo v reklamě uvedeno: !sdělení o významu různorodé a vyvážené stravy a zdravého životního stylu !množství potraviny a způsob konzumace potřebné k dosažení uváděného účinku !upozornění pro osoby, které by se měly vyhnout konzumaci této potraviny !vhodné varování, pokud nadměrná konzumace daného produktu může ohrozit zdraví Informace musí být uvedeny na označení, nebo pokud takové označení neexistuje, v obchodní úpravě a reklamě. Článek 10
 Co je zcela zakázáno?  „léčebná tvrzení“  Uvádět zdravotní tvrzení na nápojích s obsahem alkoholu vyšším než 1,2 % objemových (doplňky stravy v kapalné formě s obsahem alkoholu > 1,2 % se pro účely tohoto nařízení nepovažují za nápoje) ...a dále  naznačovat, že nekonzumováním dané potraviny by mohlo být ohroženo zdraví  Odkazovat na rychlost, míru nebo množství úbytku hmotnosti  Odkazovat se na doporučení jednotlivých lékařů nebo dalších odborníků ve zdravotnictví a sdružení, která nejsou uvedena v čl. 11 Kromě uvedených na českém národním seznamu : Česká lékařská komora, Česká stomatologická komora Česká lékárnická komora Česká lékařská společnost JEP a její odborné společnosti, Společnost pro výživu, Česká společnost pro jakost, Společnost pro probiotika a prebiotika. + WHO a


text:
jiné světově známé a uznávané organizace Článek 12
 Rozdělení zdravotních tvrzení Specifická zdravotní tvrzení (musí projít schvalovacím procesem) tvrzení, která svým obsahem za předpokladu používání v souladu s pravidly stanovenými v nařízení 1924/2006 mohou být schválená podle čl. 13 nebo podle čl. 14 Nespecifická zdravotní tvrzení (nemusí být schvalována) odkaz na obecné nespecifické příznivé účinky na celkové dobré zdraví a duševní a tělesnou pohodu Např. Pro vaše zdraví, Imunita... ochranné známky nebo obchodní značky, které lze považovat za zdravotní tvrzení Např. Imunitan, Zdravíčko Druhové popisky (měly by být vyňaty z působnosti nařízení 1924/2006 ) názvy, které se již tradičně používají k označení určité zvláštnosti skupiny potravin či nápojů, z níž by mohl vyplývat nějaký účinek na lidské zdraví by Např. „zažívací“ likér nebo bonbon „proti kašli “
 Zdravotní tvrzení specifická Tvrzení podle čl.13 týká se normálních tělesných funkcí podle čl. 13.1 podložená obecně uznávanými vědeckými daty podle čl. 13.5 založená na nových vědeckých poznatcích a tvrzení patentově chráněná Tvrzení podle čl. 14 týká se snižování rizikového faktoru onemocnění podle čl. 14.1 a) tvrzení o snížení rizika vzniku onemocnění podle čl. 14.1.b) tvrzení týkající se vývoje a zdraví dětí
 Zdravotní tvrzení podle čl. 13 „funkční tvrzení“ Tvrzení podle čl.13 - týká se normálních tělesných funkcí Příklad: ...udržuje [uvedení běžné životní funkce organismu] Tvrzení funkční podle čl. 13 odst. 1 - popisují nebo odkazují na význam substance pro 13.1. a) růst a vývoj organismu a jeho fyziologické funkce 13.1. b) psychologické a behaviorální funkce 13.1. c) snižování nebo kontrolu hmotnosti Obecně známá a používaná tvrzení → jejich EU seznam měl být podle Nařízení vytvořen do ledna 2010, proces stále neukončen Tvrzení funkční podle čl. 13 odst. 5 Tvrzení založená na nových vědeckých poznatcích Tvrzení s patentovou ochranou dat - ochrana dat 5 let, pokud jiný žadatel nezíská dříve pro dané tvrzení schválení bez odkazu na údaje původního žadatele Lze je používat pokud byla schválena v registračním procesu (podle čl. 18 – zjednodušený proces) a zařazena na EU seznam povolených tvrzení Článek 13
 Zdravotní tvrzení podle čl. 14 Tvrzení podle čl. 14 - týká se snižování rizikového faktoru onemocnění Příklad: ...snižuje [uvedení rizikového faktoru] Tvrzení o snížení rizika onemocnění podle čl. 14 odst. 1 písm. a) uvádí, naznačuje nebo ze kterého vyplývá, že spotřeba určité kategorie potravin, potraviny nebo některé z jejích složek významně snižuje riziko vzniku určitého lidského onemocnění Na jejich označení (etiketě) nebo v reklamě musí být uvedeno, že na vzniku onemocnění se podílí více rizikových faktorů a že úprava jednoho rizikového faktoru může a nemusí mít příznivý účinek. Tvrzení týkající se vývoje a zdraví dětí podle čl. 14 odst. 1 písm. b) Přechodné období pro tvrzení, která byla používána před platností Nařízení, pokud byla podána žádost na národní autoritu do 19.1.2008, až do vyřízení žádosti.
 Nespecifická tvrzení (článek 10, odstavec 3 Nařízení 1924/2006) Odkaz na obecné, nespecifické příznivé účinky živiny nebo potraviny na celkové dobré zdraví a duševní a tělesnou pohodu je přípustný pouze tehdy, pokud je doplněn zvláštním zdravotním tvrzením, které je uvedeno v seznamech podle článku 13 nebo


text:
14. Tato zvláštní tvrzení ze seznamů schválených zdravotních tvrzení by měla být pro daný obecný odkaz relevantní. Čím je tento odkaz obecnější, např. „pro dobré zdraví“, tím více zdravotními tvrzeními ze schválených seznamů je možné jej doprovodit. (Prováděcí rozhodnutí EK 63/2013 ) Aby nedocházelo ke klamání spotřebitele, musí být provozovatelé potravinářských podniků schopni prokázat souvislost mezi nespecifickým ZT a schváleným specifickým (doprovodným) ZT. Příklady: Zdravá kaše - velmi obecné tvrzení, musí být doplněno nejméně jedním schváleným (nebo On hold) zdravotním tvrzením Kaše se zdravými ořechy – tvrzení se musí vztahovat k ořechům Kaše se zdravými omega 3 mastnými kyselinami – tvrzení se musí vztahovat k omega 3 mastným kyselinám Specifické schválené ZT by mělo být uvedeno „vedle“ nespecifického tvrzení nebo „za“ ním. Pro vaše zdraví Imunita Pro zdravé srdce
 Vodítka pro aplikaci nařízení 1924/2006 Vodítka na úrovni EK Vodítka z roku 2007 Prováděcí rozhodnutí evropské komise 63/2013 pro implementaci zvláštních podmínek stanovených v čl.10 nařízení 1924/2006 http://ec.europa.eu/food/food/labellingnutrition/claims/index_en.htm Vodítka na úrovni členských států Neoficiální dokument "General principles on flexibility of wording for health cIaims“ https://www.gov.uk/government/uploads/system/uploads/attachment_data/file/217005/health- claims-flexibility-of-wording-principles-UK-19-Dec-2012.pdf Dokument Food Supplements Europe guidance document on the substantiation of beauty claims for food supplements http://www.foodsupplementseurope.org/sites/0023/uploads/content/publications/beautyclaims- forfoodsupplements.pdf?1395411850 http://www.foodsupplementseurope.org/sites/0023/uploads/content/publications/beautyclaims- forfoodsupplements.pdf?1395411850 Vodítka v jednotlivých členských státech V ČR Národní doporučení přístupu k některým označením potravin zejména ve vztahu k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin http://eagri.cz/public/web/file/288575/Narodni_doporuceni_pristupu_k_nekterym_oznacenim_po travin_zejmena_ve_vztahu_k_narizeni__ES__c._1924_2006.pdf Vodítka SZPI k problematice zdravotních a výživových tvrzení http://www.szpi.gov.cz/clanek/voditka-k-problematice-zdravotnich-a-vyzivovych-tvrzeni.aspx
 Tvrzení podle SchválenáNeschválenáOn hold Článku 13.1 229 Nařízení EK 432/2012 536/2013 1018/2013 obsahující seznamy schválených tvrzení (222 + 6 + 1) 1875  10 tvrzení o kofeinu (čeká se na hodnocení bezpečnosti EFSA  2 tvrzení o velmi nízkokalorické stravě a 4 tvrzení o potravinách se sníženým obsahem laktózy (čeká se na revizi legislativy PZV  2078 tvrzení k rostlinným látkám Botanicals Článku 13.5 792 Článku 14.1 a) 1420 Článku 14.1 b) 1139 Celkem 26120262094 Aktuální stav k 31.8.2015 Schválená i neschválená tvrzení jsou publikována v registru společenství na webu EK http://ec.europa.eu/nuhclaims Seznam On hold tvrzení je uveden na stránkách EK – ale jen formou identifikačních čísel položek: http://ec.europa.eu/nuhclaims/resources/docs/claims_pending.pdf
 Schválená tvrzení Většina tvrzení schválená pro živiny – zejména vitamíny a minerály (chybí například tvrzení pro bór, křemík, vitamín K2) - ostatní látky (omega 3 mastné kyseliny, betain, vláknina) Ale i pro potraviny -Vlašské ořechy - voda - žvýkačky bez cukru -A dokonce pro kategorie potravin -Maso nebo ryby, -potraviny s nízkým nebo sníženým obsahem nasycených mastných kyselin
 Neschválená tvrzení Důvodem neschválení většiny zdravotních tvrzení není jejich klamavost pro spotřebitele 97% tvrzení na „ostatní látky“ obdrželo negativní stanovisko EFSA přestože odpovídají nutričním doporučením odborníků Dietní vlákninu a trávicí systém Glukosamin a udržování zdraví kloubů Lutein a zrak Brusinky a močové cesty Koenzym Q a zdraví srdce
 Tvrzení On hold ... tvrzení, jejichž posouzení nebylo ještě dokončeno mohou být nadále používána v souladu s čl. 28 odst. 5 a 6 nařízení (ES) č. 1924/2006 10 tvrzení o kofeinu 6 tvrzení o PZV 2078 tvrzení k rostlinným látkám Botanicals


text:
On Hold seznam na webových stránkách Evropské komise Jejich přehled je uveden pouze podle ID čísel http://ec.europa.eu/nuhclaims/CLAIMSresources/docs/
 Vodítka SZPI, příloha 4
 Mezirezortní skupina pro aplikaci nařízení 1924/2006 Ministerstvo zemědělství Ministerstvo zdravotnictví Státní zemědělská a potravinářská inspekce Státní veterinární správa Státního zdravotní ústav Rada pro televizní a rozhlasové vysílání Potravinářská komora ČR Česká asociace pro speciální potraviny Ministerstvo průmyslu a obchodu (ŽÚ) Tento dokument nemá žádný formální právní status a v případě sporu spočívá odpovědnost za výklad práva na soudu) http://eagri.cz/public/web/mze/potraviny/oznacovani-potravin-a-obaly/vyzivova-tvrzeni Cíle: 1) Jednotný přístup k některým označením uváděným na potravinách 2) Vytváření pravidel pro posuzování slovní flexibility schválených zdravotních tvrzení Národní doporučení přístupu k některým označením potravin zejména ve vztahu k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin
 Reakce na aplikaci nařízení 1924/2006 a zkušenosti SZPI Od 14.12.2012 došlo prudkému nárůstu podnětů od spotřebitelů a ZEJMÉNA konkurenčních společností Nejčastěji tyto podněty cílí na používání nepovolených zdravotních tvrzení u potravin na internetu Největší problém - nepovolená léčebná tvrzení u botanicals PPP se snaží přizpůsobit - doplňky stravy přeřazeny do kategorie PZLÚ nebo dokonce registrovány jako léčiva (chondroprotektiva, brusinky...) Přidávání vitamínů, minerálních látek či rostlin ze seznamu On hold do DS kvůli možnosti použít tvrzení Spotřebitelé... spokojení i nespokojení
 Kontrola zdravotních a výživových tvrzení v ČR © CAFIA Ministerstvo zemědělstvíGestor výživových tvrzení Gestor zdravotních tvrzení (od 1.1.2015) Přijímá žádosti o schválení zdravotních tvrzení podle čl. 15 nařízení (ES) č. 1924/2006 Notifikační povinnost pro výživová a zdravotní tvrzení byla od 1. 1. 2015 zrušena novelou zákona č. 110/1997 Sb. o potravinách a tabákových výrobcích. Státní zemědělská a potravinářská inspekce (SZPI) Kontroluje zdravotní a výživová tvrzení na obalech potravin na internetu v tiskové reklamě (od 17.8.2015) v reklamě na internetu (od 17.8.2015) Státní veterinární správa (SVS)Kontroluje zdravotní a výživová tvrzení na obalech potravin živočišného původu u výrobců a dovozců Rada pro rozhlasové a televizní vysílání (RRTVKontroluje zdravotní a výživová tvrzení v televizní a rozhlasové reklamě
 Právní základ Nařízení (ES) č. 1924/2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin Nařízení (EU) č. 432/2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí Nařízení Komise (EU) č. 536/2013 ze dne 11. června 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí Nařízení Komise (EU) č1018/2013 ze dne 23. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 432/2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí Nařízení komise (EU) č. 116/2010 ze dne 9. února 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení. Nařízení komise (EU) č. 1047/2012 ze dne 8. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1924/2006, pokud jde o seznam výživových tvrzení. Jednotlivá nařízení o zamítnutí/schválení zdravotních tvrzení ZT VT
 Stáhnout


text:
Dvojici zadrženou na pražském letišti kvůli podezření z terorismu poslal soud do vazby. Budou vydáni do Rakouska | Hospodářské noviny (IHNED.cz)
 Dvojici zadrženou na pražském letišti kvůli podezření z terorismu poslal soud do vazby. Budou vydáni do Rakouska
 Soud poslal do vazby Iráčana Mahmúda viněného z terorismu autor: ČTK
 29. 3. 2019 11:27
 soud terorismus vazba
 Soud v pátek poslal do vazby oba Iráčany podezřelé z terorismu, které česká cizinecká policie ve středu zadržela na pražském letišti. Třicetiletý Amar Rahím Mahmúd Mahmúd a o tři roky mladší Rijám Šukrí Salí Badríová souhlasili se svým předáním do Rakouska, kde čelí obvinění z účasti na teroristické skupině a z financování terorismu. Novinářům to po vazebních zasedáních řekl mluvčí Městského státního zastupitelství v Praze Aleš Cimbala.
 "Můj mandant zcela popřel veškerou vinu, která mu byla kladena v zatýkacím rozkazu. Ohledně viny však tento soud nerozhodoval," sdělil Mahmúdův právní zástupce Martin Rezek. Doplnil, že jeho klient cestoval v době zadržení do Iráku. Odkud do Prahy přiletěl, právník neví. Badríová se v pátek podle Cimbaly k vině nijak nevyjádřila.
 Dvojice čelí obvinění z účasti na teroristické skupině a z financování terorismu. Podle rakouského zatykače spolupracovala s dalším Iráčanem, jenž je obviněn ze dvou útoků na vlaky v Německu. Muž byl na začátku týdne dopaden v Rakousku, kde byl ve čtvrtek rovněž poslán do vazby. Muž podle svého obhájce tvrdí, že s dvojicí zadrženou v Praze nemá nic společného.
 Iráčan zadržený ve Vídni je podezřelý z toho, že s několika dalšími lidmi natáhl loni v říjnu ocelové lano mezi sloupy trakčního vedení nad kolejemi u bavorského městečka Allersberg, po kterých jezdí vysokorychlostní vlaky na trase Mnichov–Norimberk. Ve druhém případu z loňského prosince odhalili drážní zaměstnanci poškození trakčního vedení u kolejí mezi berlínskými nádražími Karlshorst a Wuhlheide.


text:
Právní postavení obecního úřadu 6/ | Moderní Obec
 Právní postavení obecního úřadu 6/
 Šestá část našeho seriálu se zabývá obecním úřadem, zejména jeho sídlem, činností v souvislosti se správním řádem a úřední deskou. OBECNÍ ÚŘAD JAKO »BUDOVA« Na obecní úřad je možno nahlížet nejen z hlediska jeho personálního složení (§ 109 odst. 1 obecního zřízení), ale je vhodné zmínit i pojetí...
 Šestá část našeho seriálu se zabývá obecním úřadem, zejména jeho sídlem, činností v souvislosti se správním řádem a úřední deskou.
 OBECNÍ ÚŘAD JAKO »BUDOVA«
 Na obecní úřad je možno nahlížet nejen z hlediska jeho personálního složení (§ 109 odst. 1 obecního zřízení), ale je vhodné zmínit i pojetí praxe, která někdy obecní úřad zjednodušeně pojímá (pouze) jako »budovu«, kde sídlí jednotlivé orgány obce a kde pracují zaměstnanci obce (a nemusí to být nutně jen ti, kteří jsou organizačně zařazeni do obecního úřadu, ale mohou být zařazeni i do jiného orgánu obce anebo např. do organizační složky obce).
 Obecní úřad sídlí v budově anebo v případě větších obecních úřadů v několika budovách, které se nacházejí na území dané obce. Ustanovení § 2 odst. 2 zákona č. 314/2002 Sb., o stanovení obcí s pověřeným obecním úřadem a stanovení obcí s rozšířenou působností, však v případě čtyř obcí s rozšířenou působností stanovilo specifické pravidlo ohledně jejich povinně zřizovaných pracovišť obecního úřadu jako důsledek tzv. druhé fáze reformy veřejné správy (zánik okresních úřadů a vznik obcí s rozšířenou působností k 1. lednu 2003). Obce Černošice (okres Praha-západ) a Brandýs nad Labem-Stará Boleslav (okres Praha-východ) na základě uvedeného ustanovení zákona č. 314/2002 Sb. musely zřídit pracoviště obecního úřadu v hlavním městě Praze, obec Nýřany (okres Plzeň-sever) musela zřídit pracoviště obecního úřadu v Plzni a obec Šlapanice (okres Brno-venkov) musela zřídit pracoviště obecního úřadu v Brně. Důvodem pro zřízení uvedených pracovišť je především lepší dopravní dostupnost úřadu pro některé občany příslušných obcí v uvedených velkých městech.
 S pojetím obecního úřadu jako »budovy« však právo v jistém slova smyslu počítá, a to např. v § 4 zákona č. 352/2001 Sb., o užívání státních symbolů České republiky a o změně některých zákonů. Podle uvedeného ustanovení zákona č. 352/2001 Sb. lze velkým státním znakem označit budovy, ve kterých sídlí např. orgány obce, přičemž velký státní znak se umísťuje uprostřed nad průčelím budovy, nad hlavním vchodem do budovy nebo po straně hlavního vchodu do budovy. Pokud by takové umístění bylo technicky neproveditelné, lze státní znak umístit na jiném vhodném místě na budově. Přestane-li budova sloužit jako sídlo orgánů obce, a nesídlí-li zároveň v budově ani jiné tzv. oprávněné osoby ve smyslu zákona č. 352/2001 Sb. (např. orgány státu), velký státní znak, jímž je označena, se z budovy neodkladně odstraní, pokud není součástí její architektonické výzdoby.
 Také obecní zřízení v několika ustanoveních vnímá obecní úřad jako »budovu«. Podle § 12 odst. 5 platí, že právní předpisy obce (obecně závazné vyhlášky a nařízení obce) a jejich evidence musí být každému přístupny u obecního úřadu v obci, která je vydala, přičemž nařízení vydané obcí vykonávající rozšířenou působnost musí být každému přístupné též


text:
u obecních úřadů působících v jejím správním obvodu. V souladu s § 95 odst. 2 musí být zápis popisující průběh zasedání zastupitelstva obce uložen na obecním úřadu k nahlédnutí. Rovněž zápis ze schůze rady obce musí být uložen u obecního úřadu k nahlédnutí členům zastupitelstva obce (§ 101 odst. 3 věta poslední).
 Uvedená ustanovení korespondují s právem občana obce staršího 18 let (případně jiné fyzické osobě starší 18 let, které zákon přiznává práva občana obce) zakotveného v § 16 odst. 1 písm. e), podle něhož uvedené osoby mají právo nahlížet do rozpočtu obce a do závěrečného účtu obce za uplynulý kalendářní rok, do usnesení a zápisů z jednání zastupitelstva obce, do usnesení rady obce, výborů zastupitelstva obce a komisí rady obce a pořizovat si z nich výpisy (všechny uvedené dokumenty by měly být k dispozici k nahlédnutí v budově obecního úřadu). Podle § 66c odst. 3 obecního zřízení musí být uzavřená veřejnoprávní smlouva každému přístupná na obecním úřadu obce, která je její smluvní stranou. Podle § 4 zákona č. 132/2006 Sb., o kronikách obce, platí, že do kroniky obce může každý nahlédnout ve vymezené době na obecním úřadě (pokud je nahlížení umožněno do kroniky ručně psané nebo do kroniky v podobě tištěné vázané papírové knihy s číslovanými listy, děje se tak pod dohledem kronikáře).
 Z § 8 odst. 7 zákona č. 129/2000 Sb., o krajích (krajské zřízení), vyplývá, že Věstník právních předpisů kraje musí být každému přístupný nejen na krajském úřadu a na Ministerstvu vnitra, ale také na obecních úřadech příslušného kraje. Ustanovení § 13 odst. 2 zákona č. 309/1999 Sb., o Sbírce zákonů a o Sbírce mezinárodních smluv, ukládá obci, městskému obvodu nebo městské části územně členěného statutárního města povinnost umožnit v pracovních dnech nahlížení do Sbírky zákonů (opět se toto nahlížení bude dít v budově obecního úřadu).
 OBECNÍ ÚŘAD A SPRÁVNÍ ŘÁD
 Činnosti obecního úřadu se na více místech dotýká správní řád. Jako příklad lze uvést § 19 odst. 1 správního řádu, podle něhož obecně platí, že písemnost doručuje správní orgán, který ji vyhotovil, přičemž tak může učinit sám, avšak v zákonem stanovených případech může písemnost doručit rovněž prostřednictvím obecního úřadu.
 S tím souvisí § 23 odst. 3 písm. b) správního řádu, podle něhož se – v případě nemožnosti doručit písemnost některým ze způsobů stanovených správním řádem – písemnost uloží u obecního úřadu, jestliže se doručuje jeho prostřednictvím. Podle § 25 odst. 3 správního řádu platí, že pokud jde o řízení, ve kterém se veřejnou vyhláškou doručuje ve správních obvodech několika obcí, správní orgán, který písemnost doručuje, ji nejpozději v den vyvěšení zašle též příslušným obecním úřadům, které jsou povinny písemnost bezodkladně vyvěsit na svých úředních deskách na dobu nejméně 15 dnů.
 V souladu s § 25 odst. 5 správního řádu fyzické osoby, které vykonávají působnost v oblasti veřejné správy (§ 1 odst. 1 správního řádu – např. stráž přírody, myslivecká stráž, rybářská stráž), doručují veřejnou vyhlášku prostřednictvím úřední desky obecního úřadu v místě výkonu jejich působnosti.
 V návaznosti na § 26 správního řádu, který upravuje institut úřední


text:
desky, je vhodné zmínit, že obecní zřízení v několika ustanoveních ukládá povinnost zveřejnit některé dokumenty na úřední desce obecního úřadu. Na úřední desce se podle obecního zřízení zveřejňují např. právní předpisy obce (§ 12 odst. 1 a 3), záměry obce o dispozicích se svým nemovitým majetkem (§ 39 odstavec 1), uzavřené veřejnoprávní smlouvy obce (§ 66c odst. 2) a další.
 Obecní úřad sídlí v budově anebo v případě větších obecních úřadů v několika budovách, které se nacházejí na území dané obce. Na snímku je stará brněnská radnice.
 ILUSTRAČNÍ FOTO: DAGMAR HOFMANOVÁ


text:
Dvě tváře vraha pěti lidí: milý a úslužný příbuzný, cynický zabiják - iDNES.cz
 Úterý 7. dubna 2020 Heřman, Hermína
 Dvě tváře vraha pěti lidí: milý a úslužný příbuzný, cynický zabiják
 10. září 2008 17:51, aktualizováno 17:51
 Pětinásobný vrah Roman Postl z Proboštova u Teplic vedl dvojí život. Před příbuznými a sousedy byl milý a uctivý, pod vlivem alkoholu a drog se měnil v cynického vraha, jenž neměl daleko k tomu, aby stiskl spoušť. A stiskl ji pětkrát.
 Kriminalistům Postl, který zabil pět lidí, řekl, že pistoli koupil od nějakého Jugoslávce. Je však možné, že jde o stejnou zbraň, kterou zabíjel už před deseti lety. | foto: Profimedia.cz
 Před deseti lety zastřelil mladíka na diskotéce, minulý týden po podmínečném propuštění z vězení zavraždil během tří dnů čtyři lidi.
 Z celníka dovozce aut
 Postl byl podle výpovědí jeho známých i podle zápisů v trestním rejstříku absolventem průmyslovky a v 90. letech celníkem na Cínovci.
 Zde se zapletl do aféry, kdy několik jeho kolegů pouštělo přes hranice auta bez cla. Nebyl kvůli tomu souzen. Službu u celní správy opustil a živil se tím, na co měl dříve dohlížet: dovážel ze zahraničí auta.
 Když jeho sestra, také zaměstnaná u celní správy, v polovině 90. let zemřela na rakovinu, začal mít i on velké zdravotní potíže.
 Morfium a halucinace
 Známým řekl, že mu špatně pracuje štítná žláza a stěžoval si na nesnesitelné bolesti. Ty tlumil velkými dávkami morfia, které údajně sháněl načerno od nějakého lékaře nebo lékárníka. Dávky, jež neustále zvyšoval, začaly ovlivňovat jeho psychiku.
 "Měl halucinace, jednou viděl duchy, jindy v autě panikařil, že se proti nám řítí letadlo," vzpomněl jeden z jeho známých, jenž si nepřeje zveřejnit jméno.
 Bral čím dál silnější drogy, což ovlivnilo jeho jednání. V roce 1998 byl nejprve stíhán za výtržnictví a ublížení na zdraví. Mezitím, co byl vyšetřován, spáchal 29. března daleko těžší zločin.
 Šest kulek do soka
 Na diskotéce Černý Orel v Oseku se opil a pochlubil se před jednou dívkou pistolí. Z legrace vystřelil do vzduchu. Když na to jeden z návštěvníku posměšně reagoval, přistoupil k trojici mladých lidí se slovy: "Kdo to řekl?" A udeřil jednoho z nich.
 Pak šel k sedmnáctiletému členovi ochranky a začal se prát i s ním. Jenže mladík ovládal bojové umění, a když tehdy devětadvacetiletý Postl zjistil, že ho nepřemůže, vytáhl zbraň a vystřelil.
 Do ležícího muže pak ještě šestkrát vystřelil a s vítězným gestem s rukama nad hlavou a zřejmě pod vlivem drog odešel.
 Oba muže údajně spojoval ještě jeden spor, "přetahovali" se o stejnou dívku. "Roman ji moc miloval a ten druhý mu ji přebral. Těžce to nesl," vzpomněla včera Postlova osmatřicetiletá sousedka z činžovního domu v ulici U Parku v Proboštově.
 Druhý den, 30. března 1998, ho zatkla policie. Při výslechu tvrdil, že neví nic o vraždě. Jen si vzpomněl, že byl v Oseku napaden. Vražednou zbraň prý někam schoval nebo zahodil. Při domovní prohlídce v jeho bytě v Maršovské ulici v Teplicích kriminalisté nalezli tlumič k pistoli, 590 gramů semtexu a dálkově řízený výbušný systém. K


text:
čemu vše měl, neřekl.
 Psycholog napsal do posudku, že Postl má v opilosti agresivní sklony, je emočně nevyvážený a snaží se manipulovat okolím. Soud ho pak poslal na 13 let za mříže. Ve vězení se choval tak slušně, že byl po odpykání dvou třetin trestu letos na jaře propuštěn.
 Našel si práci, jako lakýrníka ho zaměstnal ve stavební firmě jeho kamarád v Proboštově. Pravidelně se hlásil mediační a probační službě.
 . Rejstřík vraha
 26. dubna 1988
 Policie přistihla devatenáctiletého Romana Postla za volantem, aniž by měl řidičský průkaz. Dostal osmiměsíční podmínku, 27. října milost.
 29. března 1998
 Opil se na diskotéce v restauraci Černý Orel v Oseku a zastřelil sedmnáctiletého člena ochranky. V té době již byl vyšetřován za výtržnictví a ublížení na zdraví v teplické čtvrti Trnovany. Soud ho poslal na 13 let za mříže.
 Soud pouští Postla z věznice za vzorné chování na podmínku po odpykání dvou třetin trestu. 1. září 2008 S komplicem zastavil auto teplického podnikatele Karla Diviše. Postl ho zastřelil a okradl. Vůz nalezli policisté 6. září v zatopeném lomu u Oseka a 8. září nalezli i tělo podnikatele u obce Milešov.
 Zastřelil dvacetiletého čerpadláře v Ústí, sebral mu patnáct tisíc korun a notebook.
 Zastřelil obsluhu baru Las Vegas v Chomutově a vzal několik tisíc korun. Při útěku se pokusil zabít svědka a zastřelil policistu. Při přestřelce byl vážně zraněn.
 Postl zemřel v chomutovské nemocnici na následky postřelení a komplikace po odoperování ledviny a části střev.
 Do vězení už nechci
 Minulé pondělí ale začal znovu střílet. Během tří dnů zavraždil a okradl podnikatele z Teplic, čerpadláře v Ústí nad Labem a v Chomutově barmana. Na útěku zastřelil i policistu, dalšího svědka postřelil.
 "Před pár týdny jsem ho potkala. Řekl mi, že do vězení by se už nikdy nechtěl vrátit," uvedla včera Postlova sousedka z domu v Proboštově. O deseti letech strávených ve vězení devětatřicetiletý Postl prý moc nemluvil.
 "Jen řekl, že tam měl kamaráda, který mu moc pomohl přežít vězení a za kterého by dal ruku do ohně," uvedla žena, která zná Postla od školky.
 Postlovo běsnění si nedokáže vysvětlil. "Nechápu to, byl vždycky slušný, všechny uctivě zdravil, i teď po propuštění. Přišlo mi, že se má dobře, jen si stěžoval, že je těžce nemocný," dodala.
 Matka se zhroutila
 Podobně překvapení ze sledu událostí byli včera všichni oslovení obyvatelé Proboštova, kteří Postla znali. Vyjádření Postlova otce se nepodařilo získat. Přestože místní tvrdili, že před domem stojí jeho auto, dveře ani okno bytu v přízemí domu nikdo neotevřel. Možná ale byl u manželky v nemocnici, která se psychicky zhroutila.
 Co vedlo Postla k takovým činům, policie už zřejmě nezjistí. Nejprve ho nemohla vyslechnout kvůli jeho vážnému zdravotnímu stavu poté, kdy ho policisté při útěku postřelili. Když ho lékaři v chomutovské nemocnici probudili z umělého spánku, vypovídal chaoticky a nesrozumitelně. Nicméně se ke všemu přiznal.
 "Nemohli jsme ho však podrobně vyslechnout," uvedla v pondělí na mimořádné tiskové konferenci vedoucí týmu vyšetřovatelů Helena Pšeničková. A detailní výslech už kriminalisté nestihnou. Postl zemřel na následky zranění a po odoperování


text:
ledviny a části střev v pondělí.
 Jeho chování s největší pravděpodobností ovlivnily drogy. "Dosud nemáme výsledky toxikologického vyšetření, ale pravděpodobně se o toxikomana jedná," potvrdila Pšeničková. Zatím není jasné, jakou zbraní minulý týden střílel.
 Kriminalistům sice minulý týden řekl, že pistoli koupil pár dní před vražděním od "nějakého Jugoslávce", je však také možné, že jde o pořád stejnou zbraň, kterou zabíjel už před deseti lety.
 Do případu čtyř vražd je zapleten další muž
 Střelec z Chomutova zemřel, policie našla tělo zavražděného podnikatele
 Střelec obviněný ze čtyř vražd na severu Čech měl komplice
 Střelec ze severu Čech zřejmě zavraždil také podnikatele z Teplic
 Střelec z chomutovské herny si nedávno odseděl jinou vraždu
 Byli dotěrní, tak jsem vystřelil. Soud slyšel poslední slova sériového vraha
 Témata: Chomutov, Roman Postl, Teplice, Ústí nad Labem, vězení, Alkohol, Celní správa, celníci, Cínovec, Las Vegas, Nezaměstnanost, Notebook, Osek, Podnikatel, Psycholog, školka, štítná žláza, Věznice, Výpověď z pracovního poměru
 Míříme ke katastrofě. Mrtvých ve Švédsku přibývá, klid dostává trhliny
 Copak se celý svět zbláznil? Nebo snad jenom my děláme něco špatně? Tuto otázku si uprostřed pandemie koronaviru kladou...
 Italům v karanténě docházejí peníze. Začínají krást a hrozí revolucí
 Italům dochází po třech týdnech v karanténě trpělivost i peníze. Nejhorší je situace na jihu země, kde už lidé nemají...
 Otevřou hobbymarkety, cyklisté mohou jet bez roušky. „Promořování“ nebude
 Lidé si budou moci jít od čtvrtka nakoupit do hobbymarketů, stavebnin, železářství a do prodejen jízdních kol. Všechny...
 Řidič odmítl dechovou zkoušku. Bojím se sundat roušku, tvrdil policii
 Na povinnost mít nasazenou ochrannou roušku se policistům vymluvil dvacetiletý řidič, u kterého chtěla policejní hlídka...
 VIDEO: Dodávka se řítila na autobus, jeho řidič v poslední chvíli zabrzdil
 Rychlý reflex řidiče autobusu zabránil srážce s dodávkou, která mu na jedné z brněnských křižovatek nedala přednost....
 Kněz nespáchal trestný čin, policie podezření ze zneužívání odložila
 Policie odložila případ faráře z Dolní Bělé na Plzeňsku, kterého vyšetřovala kvůli podezření ze sexuálního zneužívání...
 Za usmrcení v metru policie stíhá šestnáctiletého. Muže strčil pod vlak
 Kvůli lednovému pádu muže pod metro ve stanici Anděl stíhají policisté šestnáctiletého chlapce. Viní ho z těžkého...
 Digital CAD Engineer
 Dalších 57 639 volných pozic
 Premium ANALÝZA: Dvě zavirované Ameriky. Většina USA není horší než běžná Evropa
 Japonsko nabídne Česku účinný lék proti koronaviru. Zatím se testuje
 Premium Nedej nám zahynouti. Velikonoční kříž nese protikoronavirové poselství
 Václav Klaus mladší „schoval“ Livii před koronavirem na chatě, jezdí za ní vždy po práci
 Zasloužíš kulku, vyhrožoval muž na Facebooku nakaženému otci dvou dětí
 Při výstupu v Jeseníkách zkolaboval muž. Omezte výlety, vzkazují záchranáři
 Dva muže zavalily stromy při práci v lese, pro jednoho letěl vrtulník
 Dodávku sevřely závory, šofér je místo proražení objížděl a uvázl
 Hasiči bojovali s požárem lesa na Jablonecku, chyběla jim pomoc vrtulníku
 Osmnáctiletý opilý řidič s autem vyjel schody, po nehodě začal vůz hořet
 Řidič doplatil na sníženou rychlost u skladu roušek, na 70 jel 110 km/h
 Na Klatovsku v sobotu odpoledne zemřel muž při těžbě dřeva
 Podvodníci vybírali od lidí peníze na diamanty, policie hledá svědka
 PORADNA: Nepřišla mi


text:
výplata, můžu dát výpověď a dostanu odstupné?
 Advokát radí, na co si dát pozor, když měníte práci
 Propustit zaměstnance je v Česku dost obtížné a drahé, říká studie
 Vyhazov za slovo na N. Šéf komunikace Netflixu musel odejít kvůli rasismu
 Velké propouštění začíná. V Tesle přijde o místo 3 600 zaměstnanců
 Diskuse na chodbách jsou problém. Zlepšete komunikaci ve firmě
 Vyhazov za to, jaký jsem? To je diskriminace, stěžuje si francouzský číšník
 Odvolali mě, protože jsem prověřoval ANO a Agrofert, tvrdí exnáměstek
 Pět rad, jak ochránit finance při odchodu ze zaměstnání
 KOMENTÁŘ: Roboti nás nenahradí, přesuneme se jen k jinému typu práce
 Propuštěný inženýr žaluje Google kvůli diskriminaci bílých mužů
 Exnáměstek ČD „zlatý padák“ nedostane. Je proti dobrým mravům, rozhodl soud
 Poradna: Pozor na to, s jakou výpovědí odejdete z práce
 Australský soud překvapivě zbavil kardinála Pella obvinění ze zneužívání. Pell opustil vazbu
 Vládní ČSSD preferuje prodloužení nouzového stavu o měsíc. Poslanci TOP 09 a ODS tuto variantu odmítají
 Američtí záchranáři nalezli tělo vnučky Roberta Kennedyho. Její osmiletý syn se stále pohřešuje
 PETRÁČEK: Ruka sladké Francii. Česko si konečně dopřálo gesto evropské solidarity
 KOMENTÁŘ: Rozhodnutí o úlevách dlužníkům by měl stát nechat na věřitelích
 Epidemie ochromila až 90 procent automobilového průmyslu v Česku
 ŽIVĚ ze Sněmovny: Poslanci rozhodují o prodloužení nouzového stavu
 ONLINE: Babiš: Každý život je důležitý! Nouzový stav mi nečiní radost, ale stojím tu naposledy
 Miliardář Janeček: Koronavirus je posel očisty, díky němu se změníme


text:
Případ zdravotnice žalované za pokus vraždy jde k vrchnímu soudu - Zdraví.Euro.cz
 Zdraví Euro > Zprávy > Z domova > Případ zdravotnice žalované za pokus...
 Případ zdravotnice žalované za pokus vraždy jde k vrchnímu soudu
 zvětšit*očkování, vakcína, injekce, vakcinaceZdroj: Shutterstock
 *očkování, vakcína, injekce, vakcinace | Zdroj: Shutterstock
 Případ zdravotní sestry Šárky Groerové z Šumperka, kterou olomoucký krajský soud potrestal za pokus vraždy podmíněným trestem, míří znovu k vrchnímu soudu.
 Proti rozsudku podala v těchto dnech odvolání státní zástupkyně, nesouhlasí s uloženým trestem, řekla žalobkyně Alice Ondrášková. Odvolací soud se bude neobvyklým případem, ve kterém zdravotnice čelí podezření, že chtěla bývalého partnera zabít prošlou látkou oslabující svalstvo, zabývat už podruhé. Loni v červenci stejný rozsudek zrušil.
 Ženě původně hrozilo 12 až 20 let vězení, obě strany si po vynesení rozsudku loni v listopadu ponechaly lhůtu pro případné odvolání. Žalobkyně v závěrečné řeči požadovala, aby soud ženu potrestal pod hranicí trestní sazby, ale nepodmíněným trestem. Naopak podle obhájkyně se obžalovaná pokusu vraždy nedopustila, nebyl prý prokázán její úmysl. Její čin navrhovala posoudit jako pokus o ublížení na zdraví. „Odvolání podal pouze státní zástupce, lhůty už uplynuly, případ budeme tento týden posílat na vrchní soud,“ řekla pracovnice trestního oddělení krajského soudu.
 Krajský soud zdravotní sestře uložil loni v listopadu stejný trest jako v březnu, tříletý podmíněný trest s pětiletým odkladem. Sedmapadesátiletá žena podle obžaloby svému bývalému partnerovi píchla prošlý lék, kterým anesteziologové pacientům před operací oslabují dýchací svalstvo. Podle soudu žena jednala v přímém úmyslu muže usmrtit. Muž podle soudce nezemřel vlivem několika faktorů. Přípravek byl prošlý, žena ho místo do žíly aplikovala do svalu a navíc se nezjistilo přesné množství přípravku.
 Soudce Vladimír Hendrych tehdy uvedl, že s něčím takovým se za dobu své praxe nesetkal. Trest ženě však nakonec znovu uložil jako podmíněný. V potaz vzal charakter pokusu, minimální následky a okolnosti, za kterých čin spáchala. Poté, co mu vrchní soud případ vrátil, doplnil krajský soud dokazování ve znaleckých posudcích.
 Případ se stal v květnu 2013 v rodinném domě v Dlouhomilově na Šumpersku. Poté, co zdravotnice s praxí na oddělení ARO a JIP muži pod záminkou očkování píchla látku, kterou využívají anesteziologové, řekla mu, že do hodiny zemře. Po aplikaci měl muž dvojité vidění, křeče a problémy s dýcháním. Groerová si vzápětí látku aplikovala sama a snědla lék lexaurin, protože chtěla spáchat sebevraždu. Uvědomila si prý, že udělala hloupost. U soudu se hájila tím, že chtěla muže jen zastrašit, ne zabít.
 Olomoucký kraj, pokus o vraždu, soud, ublížení na zdraví, vrchní soud
 3.1. ÚS rozhodne o stížnosti pozůstalých po ženě zemřelé při porodu
 14.8. Soud bude znovu řešit exšéfa hradecké záchranky Žabky
 12.6. Olomoucký kraj investuje do krajských nemocnic 26 milionů Kč
 Komentovat článek: Případ zdravotnice žalované za pokus vraždy jde...


text:
Ústavní soud: nesouhlas matky se střídavou péčí | Střídavka – rodina, rozvod, střídavá péče o děti
 DomůZákony, judikáty, vzoryÚstavní soud: nesouhlas matky se střídavou péčí ...
 Z nálezu Ústavního soudu III.ÚS 1206/09 vyjímáme: “Nesouhlas matky se střídavou péčí může být relevantní pouze tehdy, je-li vybudován na důvodech, jež jsou způsobilé intenzivním způsobem negativně zasahovat do zájmu dítěte.” K tomuto nálezu se dále zajímavě vyjádřil i předseda Ústavního soudu PAVEL RYCHETSKÝ.
 1. Návrhem došlým dne 11. května 2009 elektronickou formou (telefaxem), doplněným posléze i listinným podáním shodného znění prostřednictvím provozovatele poštovních služeb, byla Ústavnímu soudu ve lhůtě určené ustanovením § 72 odst. 3 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen “zákon o Ústavním soudu”), splňujícím formální podmínky [ustanovení § 30 odst. 1, § 34, § 72 odst. 1 písm. a), odst. 3, odst. 6, § 75 odst. 1 zákona o Ústavním soudu], doručena ústavní stížnost proti v záhlaví citovanému rozhodnutí.
 2. V ní stěžovatel (otec) napadá shora uvedené rozhodnutí s námitkami, že i přes dobré výchovné předpoklady obou rodičů a akceptovatelné podmínky pro střídavou výchovu soud svěřil nezletilou do výchovy matce, své rozhodnutí řádně neodůvodnil, vycházel z listinného důkazu (zprávy PhDr. A. H.), jehož vznik iniciovala toliko matka a stěžovatel neměl možnost se dotazovat tvůrce tohoto důkazu, stěžovatelovy důkazní návrhy nebyly soudem přijaty, a konečně že soud nepřihlédl k závěrům znaleckého posudku, který doporučil střídavou péči jako optimální, a blíže nezkoumal “účelový a zarputilý” nesouhlas matky se střídavou péčí, přičemž vyšel jen z obecného měřítka, že “od porodu je přirozenější fixace dítěte k ženě – matce, což nedává otcům jakoukoli možnost o své dítě osobně pečovat”, čímž mělo být zasaženo do jeho základních práv a svobod podle čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 3, čl. 32 odst. 4 a čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod (dále jen “Listina”) a čl. 90 Ústavy, jakož i čl. 18 odst. 1 Úmluvy o právech dítěte a čl. 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 3. Ústavní soud si vyžádal příslušný spis, z nějž se podává zejména následující: Dne 30. 5. 2008 navrhla matka vydání předběžného opatření, na základě kterého žádala, aby jí byla nezletilá svěřena pro dobu po rozvodu do výchovy, a opustila společnou domácnost. Soud jejímu návrhu nevyhověl. V rámci nařízeného jednání před soudem prvního stupně ve věci samé [o úpravě poměrů (výchovy a výživy) k nezletilé pro dobu po rozvodu] vyšlo najevo, že otec žádá střídavou výchovu, zatímco matka žádá svěřit nezletilou do její výlučné výchovy s tím, že by pro otce byly upraveny podmínky styku s nezletilou. Svůj nesouhlas se střídavou péčí vyjádřila slovy (č. l. 16): ” ... já si nedokáži představit po té době, co jsem strávila s dcerou na mateřské dovolené, že bych jí neviděla celých sedm dní. Nikdo si neumí představit, co prožívám, když se má dcera vrátit. Pořád jenom čekám, až uvidím auto. Beru to jako velmi dlouhý časový úsek. Co se týká otce. Jestli otec pociťuje to stejně, tak


text:
já nevím, nedokáži říci, jaké má pocity.” Otec v souladu s tvrzením matky uvedeným v návrhu na vydání předběžného opatření uvedl, že příčinou současné krize je vlastnictví dvou domů, kdy každý z manželů vlastní jeden dům a nejsou schopni se dohodnout, ve kterém z nich budou společně bydlet. Matka nepřijala ani návrh otce, že oba domy prodají a postaví si jiný (třetí). Otec potvrdil, že nedohoda ohledně této sporné otázky vedla ve vztahu k citovému ochladnutí; nechce však, aby se situace řešila rozvodem. Otec žádal o svěření nezletilé do střídavé výchovy, in eventum do jeho výchovy s úpravou styku matky s nezletilou v rozsahu, v jakém to sama matka navrhovala pro něj.
 4. Soud nechal vypracovat znalecký posudek z oboru psychologie, z nějž vyplynulo, že oba rodiče mají kvalitní a pozitivní vztah k dítěti. Otec i matka vyrostli v obdobném výchovném prostředí a v jejich osobnostním profilu dominují obdobné osobnostní rysy; osobnostní předpoklady a intelektové schopnosti obou rodičů dávají oběma velmi dobré předpoklady pro výchovu dítěte, dosl. “mluví pro střídavou péči o nezletilou”. Nezletilá je bohatě citově stimulována oběma rodiči a má k nim hlubokou citovou vazbu. Aktuální realizaci střídavé péče překáží nesouhlas matky a dosud nízký věk dítěte. Střídavá péče se podle znaleckého posudku jeví jako optimální od doby, kdy nezletilá začne navštěvovat mateřskou školku.
 5. V průběhu řízení matka bez vědomí a přítomnosti otce odvedla nezletilou na psychologické vyšetření, z něhož PhDr. A. H. vypracovala zprávu, v níž kromě jiného zaznamenala výpověď matky a bez bližších podrobností konstatovala, že ” ... přesto je to matka, ke které je Jana (jedná se o pseudonym) silněji emočně připoutána, která jí poskytuje pocit bezpečí a jistoty, která o ní velmi dobře, kvalitně pečuje,” a doporučila ” ... časté, ale pouze krátkodobé styky dítěte s otcem, bez nočního pobytu do úpravy situace a stabilizace dítěte.” Proti tomuto postupu a závěrům otec brojil a žádal, aby v případě potřeby byl vyhotoven znalecký posudek, ke kterému by se mohli účastníci vyjádřit a příp. klást znalci dotazy.
 7. Matka podala proti rozsudku odvolání, v němž napadla rozsah styku otce s nezletilou a výrok, jímž byla stanovena výše výživného. Soudu dále vytkla, že se nevypořádal zprávou PhDr. A. H., neboť ” ... je evidentní, že soud k této zprávě nijak nepřihlédl ...” a kromě zvýšení výživného navrhla, aby byl otci stanoven užší rodičovský styk, a to jen každý sudý týden od pátku 16:00 hod. do neděle 16:00 hod.
 9. Při jednání před odvolacím soudem byly provedeny přečtením další listinné důkazy, zejména zpráva PhDr. A. H. Matka dále popřela, co uvedla v návrhu na vydání předběžného opatření, totiž že příčina manželských neshod tkvěla v rozporném názoru na soužití v jednom z postavených domů. K otázce střídavé péče vyjádřila přesvědčení, že nezletilá není připravena na odloučení od matky. Uvedla dále, že svému muži přestala věřit, své stanovisko uplatněné v odvolání měnit nemíní a úvahu o vstřícnosti ohledně styku otce s nezletilou by vedla jen v intencích doporučení PhDr. A. H., tj. ” ... o střídavé výchově skutečně matka


text:
neuvažuje”.
 12. Dne 20. 5. 2009 nabyl právní moci rozsudek Okresního soudu v Domažlicích č. j. 5 C 161/2008-17 ze dne 22. 4. 2009, jímž se manželství otce a matky rozvádí a v němž se na závěr odůvodnění konstatuje: “Společné dítě účastníků pak nemůže bez oboustranné vůle manželství zachránit, a proto je třeba se dívat na vztah účastníků jako rozvrácený a neperspektivní, neboť zde touha žalovaného po udržení manželství naráží na nedostatek vůle žalobkyně.”
 15. Krajský soud v Plzni ve svém podání ze dne 5. 6. 2009 odkázal na své rozhodnutí a zmínil, že “Zájem dítěte, aby se na jeho výchově podíleli oba rodiče, s ohledem na jeho citový vztah k nim a k rodičovským schopnostem rodičů, byl vyjádřen rozsahem upraveného styku otce s nezletilou (4 dny v týdnu u matky, 3 dny u otce).” Nenavrhl, jak má být o ústavní stížnosti rozhodnuto, zato ale souhlasil s upuštěním od ústního jednání.
 16. Vedlejší účastnice R. Š. S. ve svém vyjádření ze dne 3. 12. 2009 uvedla, že se s názorem stěžovatele neztotožňuje, neboť odvolací soud rozhodoval za situace, kdy “byl zjištěn skutkový stav věci, objasněny výchovné schopnosti obou rodičů a hlavně citový vztah nezletilé ke stěžovateli a k vedlejšímu účastníkovi.” Zopakovala, že nesouhlasila a nesouhlasí se svěřením nezletilé do střídavé péče, ale v tomto ohledu je vedena “pouze a jen zájmy nezletilé (...)”, a vyjádřila přesvědčení, že “(...) nezletilá by výchovný model střídavé péče psychicky nezvládla a byl by zásadním způsobem narušen její další vývoj”. Střídavá péče dle jejího vyjádření “předpokládá i vzájemnou komunikaci mezi rodiči a schopnost domluvy, čehož rodiče nezletilé nejsou schopni, jak vyplývá i z provedeného dokazování.” Zájem matky na zdravém fyzickém a psychickém vývoji nezletilé by neměl být přičítán k její tíži, ani jako zásah do ústavně zaručených základních práv a svobod stěžovatele či nezletilé. Stanovený rodičovský styk považuje za natolik široký, že “otci poskytuje obrovský prostor ke kontaktu s nezletilou a zejména participaci na její výchově.” Dle jejího názoru stěžovatel “nehodlá respektovat práva nezletilé, a to hlavně právo na zdravý psychický a fyzický vývoj, když není ochoten přijmout již dlouhodobě trvající psychický stav nezletilé a její emocionální fixaci na matku”. Závěrem navrhla, aby Ústavní soud rozhodl nálezem, kterým ústavní stížnost zcela zamítne, přičemž vyjádřila souhlas s upuštěním od ústního jednání.
 17. Vedlejší účastník nezl. Jana Š., se prostřednictvím svého opatrovníka, Městského úřadu Domažlice, úseku sociálně právní ochrany dětí, v přípisu ze dne 2. února 2010 zdůraznil, že se nevyjadřuje k ústavní stížnosti, neboť se “jedná o procesní záležitost”. Sdělení opatrovníka se omezilo na zprávu o poměrech, ve které se konstatuje, že otec i matka dosáhli zlepšení vzájemné komunikace, avšak neshoda ohledně střídavé péče dosud trvá. Závěrem byl vysloven souhlas s upuštěním od ústního jednání.
 19. Ústavní soud je dle čl. 83 Ústavy České republiky (dále jen “Ústava”) soudním orgánem ochrany ústavnosti a tuto svoji pravomoc vykonává mimo jiné tím, že ve smyslu čl. 87 odst. 1 písm. d) Ústavy rozhoduje o ústavní stížnosti proti pravomocnému rozhodnutí a jinému zásahu orgánů veřejné moci do ústavně zaručených


text:
základních práv a svobod [srov. též ustanovení § 72 odst. 1 písm. a) zákona o Ústavním soudu]. Není součástí soustavy obecných soudů a není ani povolán k instančnímu přezkumu jejich rozhodnutí; směřuje-li ústavní stížnost proti rozhodnutí obecných soudů, není proto samo o sobě významné, je-li namítána jeho věcná nesprávnost. Pravomoc Ústavního soudu je založena výlučně k přezkumu rozhodnutí z hlediska dodržení ústavněprávních principů, tj. zda v řízení (a posléze rozhodnutím v něm vydaným) nebyla dotčena ústavně zaručená práva účastníků, zda řízení bylo vedeno v souladu s těmito principy a zda lze řízení jako celek pokládat za spravedlivé.
 24. Ústavní soud zdůrazňuje, že svěření dítěte do výlučné výchovy jednomu z rodičů nesmí být výrazem ústupku vzájemné rivalitě rodičů, která jen sleduje “boj o dítě”, případně nízké pohnutky jednoho rodiče k trýznění druhého rodiče skrze své vlastní dítě. Soudy mohou a mají využívat prostředků poskytnutých jim zákonem o rodině [např. ustanovení § 43 odst. 1 písm. a) a § 44], kterými mohou postihovat toho z rodičů, který ať už záměrně, anebo z nedbalosti maří veřejný zájem na řádné výchově a rozvoji osobnosti dítěte (dílčím způsobem vyjádřený např. v ustanovení § 26 odst. 3 zákona o rodině).
 25. Úmluva o právech dítěte, přijatá dne 20. listopadu 1989 v New Yorku, vyhlášená sdělením Federálního ministerstva zahraničních věcí ČSFR č. 104/1991 Sb. ve svém článku 3 odst. 1 stanoví, že “Zájem dítěte musí být předním hlediskem při jakékoli činnosti týkající se dětí, ať už uskutečňované veřejnými nebo soukromými zařízeními sociální péče, soudy, správními nebo zákonodárnými orgány.” Orgánům státu je pak určen i čl. 18 odst. 1, který předpokládá, že “Státy, které jsou smluvní stranou úmluvy, vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby byla uznána zásada, že oba rodiče mají společnou odpovědnost za výchovu a vývoj dítěte. Rodiče, nebo v odpovídajících případech zákonní zástupci, mají prvotní odpovědnost za výchovu a vývoj dítěte. Základním smyslem jejich péče musí přitom být zájem dítěte.”
 31. Nad rámec rationis decidendi, jako obiter dictum, v souvislosti s rozhodováním předmětné věci Ústavní soud poukazuje na skutečnost (obdobně jak učinil v době neexistence Ústavou předpokládaného Nejvyššího správního soudu – viz zejména nálezy ve věcech sp. zn. IV. ÚS 136/97, III. ÚS 142/98, III. ÚS 206/98, III. ÚS 187/98), že je ve věcech dle § 237 odst. 2 písm. b) o. s. ř. nucen provádět v nezbytných případech korekci právních názorů, která by však jinak příslušela Nejvyššímu soudu. Současný “systém” dovolacího řízení nezná jiný prostředek korekce soudního rozhodnutí, jakož i prostředek sjednocování judikatury v předmětných otázkách, než je ústavní stížnost, což je nepochybně stav nežádoucí a neodpovídající principům výkonu spravedlnosti v právním státě.


text:
Komentář: Berdychův gang - Podmíněné propuštění z trestu odnětí svobody | Právní prostor
 Trestní právo | Pavel Kohút | 05.11.2014
 Komentář: Berdychův gang - Podmíněné propuštění z trestu odnětí svobody
 Kauza tzv. Berdychova gangu je širší veřejnosti známa v reakci na enormní zájem médií v době jejího soudního projednávání v letech 2005 a 2006. Tuto kauzu navíc dále zpopularizovala jak literatura žánru investigativní žurnalistiky[1], tak i televize, kde se stala předlohou televizního seriálu.[2]
 Většina pachatelů figurujících v této kauze již byla propuštěna na svobodu. Hlavní aktér kauzy, David Berdych, požádal o podmíněné propuštění z trestu odnětí svobody nedávno. O jeho žádosti rozhodoval v prvním stupni Obvodní soud pro Prahu 6.[3]
 Podmíněné propuštění je institut stojící na pomezí trestního práva hmotného a procesního. Hmotněprávní či jinak materiální podmínky pro podmíněné propuštění stanoví zákon č. 40/2009 Sb., trestní zákoník, a to v ustanoveních § 88 a § 89. Mezi zásadní podmínky pro úvahu, zda bude v případě konkrétního odsouzeného možné institut podmíněného propuštění využít, patří objektivní polepšení odsouzeného spočívající v řádném plnění povinností a v dobrém chování, a dále pak vykonání určité doby trestu ve věznici.
 Oproti tomu procesní podmínky podmíněného propuštění jsou zevrubně popsány v ustanoveních trestního řádu.[4] Zpravidla se tak děje na základě žádosti odsouzeného, jejíž součástí musí být kladné stanovisko ředitele věznice o splnění materiálních podmínek podmíněného propuštění. Tedy že odsouzený řádným plněním svých povinností a dobrým chováním v průběhu výkonu trestu prokázal, že dalšího trestu již není třeba. Nicméně je stále na úvaze soudu, jak v dané věci rozhodne.
 Jak plyne z aktuálních zpráv[5], soud I. stupně žádost o podmíněné propuštění Davida Berdycha zamítl, přestože podle názoru ředitele věznice všechny materiální podmínky pro podmíněné propuštění splnil. Své rozhodnutí odůvodnil soud I. stupně zejména závažností spáchaných trestných činů a dále také obavou, že bude David Berdych po svém podmíněném propuštění trestnou činnost dále páchat. Proti tomuto usnesení podal David Berdych stížnost.
 Stížnostní soud rozhodnutí soudu I. stupně nicméně zrušil, a uložil mu, aby o věci znovu jednal a rozhodl. Podle § 149 odst. 6 TŘ je soud I. stupně navíc vázán právním názorem stížnostního soudu, který ve svém rozhodnutí vyslovil. Dá se tedy s poměrně velkou pravděpodobností očekávat, že soud I. stupně rozhodne podruhé o žádosti Davida Berdycha vzhledem k výše uvedenému zcela opačně než poprvé.
 * Autorem příspěvku je Pavel Kohút, asistent v advokátní kanceláři doc. JUDr. Tomáše Gřivny, Ph.D.
 [1] Kroupa, J. Zločin jako profese. Daranus, 2011, 2. vydání.
 [2] http://www.csfd.cz/film/223893-expozitura/
 [3] O podmíněném propuštění rozhoduje okresní soud, v jehož obvodu se trest vykonává [§ 333 odst. 1 ve spojení s § 16 zákona č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (dále jen „TŘ“)]. Vzhledem k tomu, že trest odnětí svobody vykonává David Berdych ve věznici v Praze – Ruzyni, je příslušným soudem Obvodní soud pro Prahu 6.
 [4] § 331 až § 333a.
 [5] http://zpravy.aktualne.cz/domaci/soud-se-musi-znovu-zabyvat-zadosti-o-propusteni-berdycha/r~9b2fddd2507111e48bf9002590604f2e/
 trestní řízení trest odnětí svobody podmíněné propuštění
 Očima Petra Černého06.11.2018
 Facka nebo domluva?
 Trestní právo16.11.2017
 Trestní právo12.05.2017
 Trestní právo21.08.2017


text:
6 Tdo 1347/2008
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 26. února 2009 o dovolání, které podal obviněný J. M., proti rozsudku Vrchního soudu v Praze ze dne 29. 4. 2008, sp. zn. 7 To 44/2008, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Krajského soudu v Českých Budějovicích pod sp. zn. 16 T 31/2006, t a k t o :
 I. Podle § 265k odst. 1, odst. 2 tr. ř. s e rozsudek Vrchního soudu v Praze ze dne 29. 4. 2008, sp. zn. 7 To 44/2008, z r u š u j e .
 II. Podle § 265l odst. 1 tr. ř. s e Vrchnímu soudu v Praze p ř i k a z u j e , aby věc v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl.
 Rozsudkem Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 31. 1. 2008, sp. zn. 16 T 31/2006, byl obviněný J. M. (dále jen obviněný ) uznán vinným trestným činem ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1, odst. 2 písm. c) tr. zák., neboť podle skutkových zjištění jmenovaného soudu dne 11. 7. 2006 v době kolem 21.00 hodin v prostoru před chatou číslo s označením R. v kempu T. H. V., okres P., po předchozí slovní rozepři, vyvolané D. H., a jeho nepatrném strčení do obžalovaného, šel D. H. již v zastřešeném prostoru chaty proti obžalovanému s napřaženou pěstí v úmyslu udeřit obžalovaného, na což zareagoval tak, že z pouzdra u pasu vytáhl zavírací vyhazovací nůž s digitálními hodinami, baterkou a integrovanou pojistkou, rozměru 140 mm x 35 mm, střenkou hnědé barvy a ostřím vybroušeným na jedné straně, čepele dlouhé 100 mm, otevřel jej, a při pevném držení v levé ruce tečně k hrudníku D. H., v úmyslu zabránit napadení své osoby, prudce vystrčil obě ruce proti hrudníku D. H., stále držíc nůž v ruce stejným způsobem, čímž v důsledku pohybu napřažené pěsti D. H. směrem k obžalovanému tomuto způsobil bodné poranění srdce spojené se závažným vnitrohrudním krvácením s obvyklou dobou léčení přesahující 6 týdnů a trvalými následky v podobě epilepsie a organického psychosyndromu .
 Za tento trestný čin byl obviněný odsouzen podle § 221 odst. 2 tr. zák. k trestu odnětí svobody v trvání osmnácti měsíců, jehož výkon byl podle § 58 odst. 1 tr. zák. a § 59 odst. 1 tr. zák. podmíněně odložen na zkušební dobu v trvání dvou let a šesti měsíců. Podle § 59 odst. 2 tr. zák. bylo obviněnému uloženo, aby ve zkušební době podle svých sil nahradil škodu, kterou trestným činem způsobil. Podle § 55 odst. 1 písm. a) tr. zák. mu byl dále uložen trest propadnutí věci, a to 1 ks zavíracího vyhazovacího nože s digitálními hodinami, baterkou a integrovanou pojistkou, rozměru 140 mm x 35 mm, střenkou hnědé barvy a ostřím vybroušeným na jedné straně, čepele dlouhé 100 mm. Podle § 228 odst. 1 tr. ř. byla obviněnému uložena povinnost zaplatit poškozeným D. H. částku ve výši 229.200,- Kč s 9,5 % úrokem z prodlení jdoucím od 14. 2. 2007


text:
a dále v každém kalendářním pololetí, v němž trvá prodlení obviněného, v závislosti na výši repo sazby stanovené Č. n. b. platné pro první den následujícího kalendářního pololetí zvýšené o 7 % bodů, a V. z. p. Č. r., Ú. p. P., částku ve výši 337.860,45 Kč. Podle § 229 odst. 2 tr. ř. byli poškození D. H. a V. z. p. Č. r., Ú. p. P., odkázáni se zbytky nároků na náhradu škody na řízení ve věcech občanskoprávních.
 O odvoláních, která proti tomuto rozsudku podali obviněný, krajský státní zástupce v Č. B. a poškození D. H. a V. z. p. Č. r., rozhodl ve druhém stupni Vrchní soud v Praze. Rozsudkem ze dne 29. 4. 2008, sp. zn. 7 To 44/2008, podle § 258 odst. 1 písm. b), d) tr. ř. z podnětu odvolání krajského státního zástupce v Českých Budějovicích a poškozených D. H. a V. z. p. Č. r. napadený rozsudek v celém rozsahu zrušil. Podle § 259 odst. 3 tr. ř. nově rozhodl tak, že obviněného uznal vinným trestným činem ublížení na zdraví podle § 222 odst. 1 tr. zák., neboť dne 11. 7. 2006 v době kolem 21,00 hodin v prostoru před chatou číslo s označením R. v kempu T. H. V., okres P., po předchozí slovní rozepři, vyvolané D. H., a jeho nepatrném strčení do obžalovaného, šel D. H. již v zastřešeném prostoru chaty proti obžalovanému s napřaženou pěstí v úmyslu udeřit obžalovaného, na což zareagoval tak, že z pouzdra u pasu vytáhl zavírací vyhazovací nůž s digitálními hodinami, baterkou a integrovanou pojistkou, rozměru 140 mm x 35 mm, střenkou hnědé barvy a ostřím vybroušeným na jedné straně, čepele dlouhé 100 mm, otevřel jej, a při pevném držení v levé ruce tečně k hrudníku D. H., v úmyslu zabránit napadení své osoby, prudce vystrčil obě ruce proti hrudníku D. H., stále držíc nůž v ruce stejným způsobem, čímž v důsledku pohybu napřažené pěsti D. H. směrem k obžalovanému tomuto způsobil bodné poranění srdce spojené se závažným vnitrohrudním krvácením s obvyklou dobou léčení přesahující 6 týdnů a trvalými následky v podobě epilepsie a organického psychosyndromu . Za to jej odsoudil podle § 222 odst. 1 tr. zák. k trestu odnětí svobody v trvání tří a půl roku, pro jehož výkon jej podle § 39a odst. 3 tr. zák. zařadil do věznice s dozorem. Podle § 55 odst. 1 písm. a) tr. zák. mu uložil trest propadnutí věci, a to 1 ks zavíracího vyhazovacího nože s digitálními hodinami, baterkou a integrovanou pojistkou, rozměru 140 mm x 35 mm, střenkou hnědé barvy a ostřím vybroušeným na jedné straně, čepele dlouhé 100 mm. Podle § 228 odst. 1 tr. ř. obviněnému uložil povinnost zaplatit poškozeným D. H., částku ve výši 458.400,- Kč s 9,5 % úrokem z prodlení jdoucím od 14. 2. 2007 a dále v každém kalendářním pololetí, v němž trvá prodlení obžalovaného, v závislosti na výši repo sazby stanovené Č. n. b. platné pro první den následujícího kalendářního pololetí zvýšené o 7 % bodů, a V. z.


text:
p. Č. r., Ú. p. P., částku ve výši 675.721,- Kč. Odvolání obviněného podle § 256 tr. ř. zamítl.
 V odůvodnění tohoto mimořádného prostředku namítl, že odvolací soud nesprávně právně posoudil skutková zjištění soudu prvního stupně. Uvedl, že nikdy neměl v úmyslu poškozenému způsobit jakoukoliv zdravotní nebo jinou újmu a že následek, který v důsledku jejich konfliktu vzniknul, byl vyvolán nešťastnou shodou náhod a rovněž reakcí na útok, který proti němu byl směřován ze strany poškozeného, resp. snahou takový útok odvrátit. Poznamenal přitom, že se co do právních závěrů o naplnění znaků nutné obrany při hodnocení jeho jednání zcela ztotožňuje s odůvodněním rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 2. 8. 2007, sp. zn. 16 T 31/2006 (tímto rozsudkem posléze zrušeným usnesením Vrchního soudu v Praze ze dne 1. 10. 2007, sp. zn. 7 To 106/2007, byl původně zproštěn obžaloby).
 Podle jeho slov je již ze samotného popisu skutku v napadeném rozsudku zjevné, že jeho jednání, spočívající ve vytažení nože a jeho prudkém vystrčení vůči tělu poškozeného, čepelí tečně k jeho hrudníku, kdy v důsledku jeho pevného držení nože a následného pokračujícího pohybu poškozeného vůči tělu obviněného došlo k průniku nože do hrudníku poškozeného, bylo vyvoláno a vedeno snahou odvrátit trvající fyzický útok poškozeného. Přitom zdůraznil, že ani ve fázi vystrčení nože vůči tělu poškozeného neměl v úmyslu útok odvracet průnikem nože do těla poškozeného, že nůž nastavil plochou stranou vůči tělu poškozeného a kdyby poškozený v útoku na jeho osobu dále nepokračoval a nenatáčel se v důsledku pohybu své ruky vůči jeho (obviněného) tělu při souběžně trvajícím přibližování k jeho tělu, nemohlo by ani dojít ke vzniku zranění.
 K otázce, zda (obviněný) jednal v afektu strachu nebo vzteku, odkázal na svou výpověď a na závěry znalců, kteří se podle něho shodli na tom, že jeho prvotní jednání vůči poškozenému bylo pravděpodobněji vedeno afektem vzteku, který však byl motivem pro jeho verbální jednání vůči poškozenému. Poznamenal, že je pravdou, že v prvotní fázi konfliktu neměl v zásadě obavy o své zdraví a život a měl v úmyslu si problémy s poškozeným vyříkat v rámci slovního konfliktu, jak však oba znalci uvedli, (obviněný) byl zaskočen vývojem konfliktu, který přešel z fáze verbální do fáze fyzického napadení ze strany poškozeného. Uzavřel, že z hlediska vnějšího posouzení je proto otázkou, na kterou ani znalci nebyli schopni jednoznačně odpovědět, zda jej (obviněného) v době konfliktu ovládal afekt strachu nebo vzteku, resp. že v dané situaci není důvodu neuvěřit jeho vysvětlení, že se jednání poškozeného lekl a jednal ve strachu, tedy ve snaze odvrátit útok. Následně vyslovil názor, že pro posouzení otázky, zda jeho jednáním byly naplněny znaky nutné obrany ve smyslu § 13 tr. zák., je otázka jeho (obviněného) emočního vztahu vůči osobě poškozeného tedy zda vůči němu v daném okamžiku cítil strach či vztek druhořadá, neboť pro hodnocení, zda jednání je či není nutnou obranou, je důležité, zda za dané situace, odvracel trvající útok na jeho osobu a zda nebyl způsob, který k takovému odvracení použil, zcela zjevně nepřiměřený povaze útoku (otázku