text:
Němců a Benešovy dekrety. Falbr považuje za adekvátní reakci prohlášení, že revize výsledků druhé světové války je možná jen za cenu nové války. Měl by upřesnit, jak si tu novou válku představuje. Roučkovi nestačí, že tribut českému nacionalismu odvedlo svým prohlášením jen grémium ODS, měl se prý vyjádřit “konkrétně” Topolánek a Zahradil. Nad tímto argumentem zůstává rozum stát. U pana Roučka tento laciný předvolební populismus nepřekvapí, nevyniká intelektuálně ani politicky. O senátoru Falbrovi jsem měl lepší mínění.
 V rozhovoru s premiérem Špidlou, který pořídil pro Právo Alexandr Kramer, Špidla kupodivu párkrát zabodoval. Na otázku, proč ČSSD nepřitvrdí rétoriku proti ČSSD (Falbr s Roučkem to ovšem už udělali), odpověděl: “Naším hlavním úkolem není zabývat se Vlastimilem Tlustým nebo Martinem Římanem, ale spravovat zemi”. A když se ho Kramer zeptal, zda se neobává, že v přímé volbě by se prezidentem mohl také stát někdo jako Gott, Dominik Hašek nebo v Kalifornii Arnold Schwarzenegger, docela věcně ho utřel: “Když už jsme u toho Schwarzeneggera, co vlastně víte o jeho osobnostních a politických schopnostech?” Kramer odpověděl: “Právě že nic”, a Špidla pokračoval: “Pak o něm nemůžete mluvit s despektem. Já ho taky osobně neznám, neznám jeho politický program, ale vím, že člověk, který chce uspět v amerických volbách, nevystačí pouze s tím, že je populární osobnost – nějaký program musí nabídnout. Kalifornie měla problémy a já nevím, podle čeho se její voliči rozhodovali. Možná, že se rozhodovali racionálně.”
 Josef Chuchma se v MfD jistě právem pozastavuje nad ataky na prof. Bodnera, které se u nás objevily v diskusích na internetu. Označuje je za projev “zloby, blbosti a malosti” a píše: “Neběží přitom o názory nějaké asociální spodiny, nýbrž ve valné části tohle zlo do klávesnic buší spořádaní, počítač obsluhující, na komunikační síť připojení občané”. To je myslím omyl. I mně bylo mi taky dlouho divné, jak je možné, že tento technicky náročný prostředek ovládli lidé, kteří se předtím realizovali jen na zdech pražských záchodků. Pochopil jsem to letos v lednu, když jsem sledoval, jak pracuje s PC má dvaapůlletá vnučka: ta v tu dobu nejenže pochopitelně neuměla číst ani psát, ale ještě ani pořádně mluvit a občas se počurávala. Zato pro ni nebyl nejmenší problém zapnout počítač, najít si svou aplikaci, vybrat si hru (např. pexeso) a úspěšně ji hrát. K zvládnutí základních technických záležitostí stačí duševní úroveň dvouapůlletého děcka. A pokud jde o uživatele, o nichž mluví pan Chuchma, jsou vyspělejší zjevně jen o to, že možná udrží moč, a o patřičnou dávku sprostoty a darebáctví.
 Dnešním novinám dominují dvě události: úmrtí Ronalda Reagana a oslavy kulatého výročí invaze západních Spojenců v Normandii.
 Pokud jde o Reagana: možná, že to nebyl intelektuálně nejpronikavější a politicky nejschopnější americký prezident. Těžko mu ale upřít, že dokázal být člověkem na svém místě, a je otázka, co víc si politik může přát. Ze začátku to vypadalo, že si ho Rusové svou nebetyčnou drzostí sami vyprosili. Po dlouhém období krizí, které započalo tou vleklou vietnamskou a skončilo obsazením vyslanectví USA v Teheránu, kdy se zdálo, že USA jsou


text:
na kolenou, stejně jako dnes odepsány svými vyčuranými spojenci a vnitřně rozpolcené, dokázal, že demokracie je pořád ještě slučitelná se silou a rozhodností. Významný signál byl například energický způsob, jímž potlačil stávku letových dispečerů. Během času se ukázalo, že “SSSR” je papírový tygr a soupeřit s Amerikou může jen hubou a drobnými špinavými podrazy. Další velkou zkouškou pro Reagana bylo, když musel reagovat na změněnou situaci v Moskvě po nástupu Michaila Gorbačova. Reagan pochopil, že to Gorbačov s reformou SSSR a mezinárodních vztahů myslí vážně, a v rámci možností mu vyšel vstříc. (Protože komunistické impérium bylo nereformovatelné, skončil Gorbačovův pokus o jeho reformu zhroucením.) Reaganovi vděčíme za to, že se bolševické panství zhroutilo, Gorbačovovi za podíl na tom, že se tak stalo relativně pokojnou cestou.) Ronald Reagan si zaslouží naši úctu.
 Pokud jde o invazi v Normandii, nebyla to akce, která by rozhodla druhou světovou válku. Jen uspíšila její konec a zachránila západní půlku Evropy před Stalinem. V polovině roku 1944 bylo Německo na kolenou a kdyby tam byl jen o trochu normálnější režim, bylo by kapitulovalo. Šlo jen o to, co všechno si Rusové vezmou za svůj podíl (přiznejme si to, lví) na německé porážce. Tím nechci nijak bagatelizovat hrdinství vojáků, kteří se tehdy vylodili na francouzském pobřeží. Československo spadlo do Stalinovy kořisti. Nesvádějme to na jiné, sami jsme si o to tehdy řekli. Rakušané to neudělali a nakonec si zachránili svobodu.
 Oslavy v Normandii se konaly ve znamení nového francouzsko-německého spojenectví. Prezident Chirac prohlásil: “Tito nepoučitelní nepřátelé z minulosti dnes již několik desetiletí budují společně svou přítomnost.” Výrok je pozoruhodný, protože nepřímo přiznává francouzskou spoluzodpovědnost na eskalaci německo-francouzského konfliktu. Vstřícnost francouzského prezidenta je hezká, její smysl – upevnění protiamerického bloku v Evropě – hrozivý. Chirac dělal vstřícná gesta i vůči prezidentu Bushovi, ale vůbec bych se nedivil, kdyby se zrovna teď domníval, že ho má na lopatě. Dej Bůh, aby se mýlil.
 Vůdce Unie liberálních demokratů pro volby do Evropského parlamentu senátorka Rögnerová přiznává, že její uskupení udělalo chybu, když se deklarovalo jako nová politická síla, kterou si voliči jen těžko dokáží spojit např. s Unií svobody. To je sice zjevné, ale přiznávat chybu v tuto chvíli už Unii nepomůže, naopak, vypadá to jako projev kapitulantství. Rögnerová si stěžuje, že se Kasl se Zieleniecem nechtěli s Unií dohodnout na společné kandidátce. Není vyloučeno, že se to oběma uskupením stane osudným. Dědictví Pravdy a Lásky a nepolitické politiky způsobuje, že dobrých deset, možná patnáct procent voličských hlasů u nás propadá: ti, kteří nechtějí volit nacionalisty (ODS), kryptokomunisty (ČSSD) ani klerikály (KDU-ČSL), jsou odkázáni na změť jurodivých pidistran, které umějí tak nanejvýš podřezávat si pod sebou větev.
 Právo se pohoršuje, že Zielencovu kandidátku sponzorují bohatí přátelé exprimátora Kasla. Konala se prý slavnostní večeře v hotelu Savoy, kde se sponzoři se Zielencem sešli. Právo to přirovnává k někdejším Klausovým večeřím, na něž se vybíralo horentní vstupné, vlastně sponzorské dary. Srovnání ovšem kulhá. Klaus byl tehdy českým premiérem a otcem hospodářského zázraku (že jde o zázrak potěmkinský se ještě všeobecně nevědělo). Tento

type: other


text:
způsob vybírání sponzorských darů nápadně připomínal vybírání církevních odpustků, kvůli němuž vypukly husitské války. Zieleniec je nepříliš významný senátor bez vazby na nějaké vlivné politické uskupení.
 Michal Klíma se (rovněž v Právu) zmiňuje o průzkumu Gallup Europe, podle něhož v ČR přijde k volbám jen 20% voličů. Tento odhad mi připadá příliš skeptický. V Češích je stále jakýsi zbytek spořádanosti, kterou se kdysi naučili od Němců. Senát považuje za smysluplný 18% lidí, ale k senátním volbám (aspoň v prvním kole) jich chodí vždy o dost více. Můj odhad je 30 – 35%.
 Václav Klaus využil své účasti na oslavách v Normandii k povzbuzení české národní hrdosti. Máme prý být na co pyšní (pyšnění se je zjevně smysl národního života). Nesouhlasí také s kancléřem Schrödrem, že by bylo možné udělat tečku za poválečnou historií: “My bychom rádi dělali za řadou věcí tečky a tlusté čáry, ale ono to tak bohužel nikdy nebývá. Já jedu za pár dní do Lidic. V sobotu jsem si připravoval projev, a tak si znovu člověk uvědomuje, jak je to věc, která vždy zůstává součástí pro nás známé historie.” Klausovi se velmi hodí vydírat Německo a věří, že to bude možné stále. Velmi si přeji, aby tento drzý kalkul nevyšel.
 Petr Bakalář, autor teorie, že Romové mají menší IQ a taky menší mozek než neromské obyvatelstvo ČR, obhajuje v Lidových novinách své směšné a nestydaté názory. Postavení Romů v demokratické společnosti nemůže záviset na tom, jaké se jim naměří IQ nebo jak se komu z nich zváží mozek. To, co tvrdí pan Bakalář, je frapantní popření rovnosti lidí před Bohem. Lidé jsou si před Bohem rovni bez ohledu na IQ a bez ohledu na hmotnost mozku. Jsou si rovni, protože to Bůh chce. Ve středověku by pana Bakaláře za jeho názory upálili. Dnes jsme opustili tyto brutální metody, ale možná, že by nebylo od věci ho zavřít. To, co tvrdí, je horší než třeba osvětimská lež. Nejde jen o popírání něčeho, co se stalo, ale o snižování bližních na úroveň zvířat. Důsledky si každý domyslí. Uznávám ovšem, že v této věci je kompetentní nezávislý soud.
 Václav Klaus navrhl do Ústavního soudu někdejší poslankyni KDU-ČSL (a poté soudkyni ÚS) dr. Ivanu Janů. Je to od prezidenta velmi obratný tah, bude demonstrovat vstřícnost Senátu (ten si kandidátku, kterou podporují lidovci, netroufne odmítnout, a senátoři, co Klause kritizují, budou mít o něco slabší pozici), šplhne si u nového vedení KDU a zároveň nijak zásadně neohrozí svůj záměr dostat ÚS pod kontrolu nebo aspoň získat v něm zprostředkovaně významný vliv.
 Senátorka Roithová odhaduje své šance být zvolena do EP jako 50%. To je odhad zcela střízlivý, protože preference budou ve volbách hrát významnou roli a voliči většinou nedávají preference vůdcům kandidátky, nýbrž těm ostatním. Tak se otvírá cesta pro nestydatý lobbing: pan Jajtner pořádá volební tombolu, jakési “Hnutí pro život” (všimněte si toho vlezlého jména: jde jim ovšem o zákaz potratů a registrovaného partnerství) zase prosazuje poslance Karase a Holáně. Svým vkladem přispěl i exprezident Havel, který vystoupil s veřejnou podporou


text:
senátora Kroupy. Ten se nechal napsat na poslední místo lidovecké kandidátky, odkud chce překvapivě vystartovat, tenhle lobbing měl nepochybně předem domluvený. Připadá mi to všechno vůči senátorce Roithové nesmírně lidsky sprosté.
 Podle Práva nejsou projevy úcty k zesnulému prezidentovi Reaganovi v USA vůbec jednoznačné, kritizuje ho například tak početná a politicky významná skupina, jakou jsou homosexuálové. Také Rusové nejsou nadšeni, Putin se formálně nevyjádřil (považuje zánik SSSR za “národní tragédii obrovského rozsahu”, tím se nijak neliší od mnohých pohrobků čechoslovakismu u nás i na Slovensku, kteří stejným způsobem, jako on ruské veleimpérium, oplakávají naše miniimpérium), Rusové prý mají Reaganovi za zlé jeho označení SSSR za “říši zla”. Zde je třeba říci, že jsem to v době, kdy to Reagan vyřknul, považoval za poněkud přehnané a považuji to za poněkud přehnané i dnes: SSSR nebylo nic démonického, pouze zaostalá orientální tyranie, modernizovaná pomocí nesmyslné (a navíc deformované) marxistické ideologie (pod tímto povrchem si lepší část ruské společnosti uchovávala reminiscence na své křesťanské kořeny a na své vazby na Evropu, což se projevilo s překvapivou silou v době gorbačovské “perestrojky”). Nicméně nelze odhlédnout od toho, že kremelští mocipáni si toto drsné zhodnocení sami vykoledovali.
 V temelínské elektrárně došlo k jakési nehodě, která znepokojila odpůrce atomové energie v Rakousku i v Německu. Nechci tu věc hodnotit (problémům atomové energie nerozumím), jen mne zaujalo, že se opět přihlásily ke slovu “Jihočeské matky”. To vlezlé jméno! Matky si ovšem zaslouží respekt už tím, jak se deklarují. Kdyby si říkaly “Jihočeské ježibaby”, bylo by to možná stejně přesné, jen méně vyčurané a samozřejmě, tolik by to netáhlo.
 V sérii reaganovských nekrologů zabodoval mozek č. 1 ODS Miloslav Bednář: prohlásil totiž Reagana přímo za Prezidenta Osvoboditele. Je to věcně přehnané: Rusko si nabralo v roce 1945 na hrb takové územní zisky, že střízlivě uvažujícímu člověku by bylo mělo být předem jasné, že to nemůže natrvalo unést. Otázkou bylo od počátku jen to, kdy se sesype. Reagan ve své době proces sesypání významně uspíšil. Nic víc a nic méně. Čeští pohrobci národních socialistů ovšem potřebují Osvoboditele (normální člověk se osvobodí sám), a musí to být Prezident.
 Francie požaduje, aby nová irácká vláda mohla vetovat všechny americké vojenské operace. To by Američany a celou spojeneckou misi samozřejmě během několika týdnů vojensky i politicky zničilo.
 A nakonec kuriozita: vlak duchů. Projel dvě hodiny o půlnoci několikakilometrovou trať na severní Moravě. Bez strojvedoucího, bez pasažérů, bez světel. Ve Frýdlantě nad Ostravicí se ho podařilo vykolejit, nepochybně za použití zaříkávání a svěcené vody.
 Ceny vzrostly v květnu meziměsíčně o pouhých 0,4%. Je zjevné, že vstup do EU neznamená katastrofu, kterou věštili různí populisté. Otázka je jen, máme-li se z toho radovat: není to jen další etapa tzv. utahování opasků, jak se u nás jinotajně nazývá vyjídání budoucnosti.
 Rada bezpečnosti OSN překvapivě hladce schválila americko- britský návrh rezoluce k Iráku, a to přesto, že nedává irácké vládě právo veta, pokud jde o vojenské operace Spojenců. Zdá se, že mocnosti jako Rusko a Čína si se situací nevědí rady a rádi to nechají na


text:
Američanech. Díky tomu ztrácejí francouzské a německé mindráky na síle. Američanům zjevně pomohl souhlas nově nominovaného iráckého premiéra (nominace proběhla za účasti a souhlasu OSN). OSN není sice k ničemu dobrá, ale zdá se, že už nemá ani sílu škodit.
 Rada Evropy kritizuje ČR za postoj k romské menšině. Policie prý zachází s Romy špatně a soudy v nich vidí spíš potenciální zločince než oběti. Oběti čeho? Nejspíš sociální nespravedlnosti, kterou s sebou nese zahnívající kapitalismus. Zpráva byla moc i na vládního zmocněnce pro lidská práva Jařaba. Romové jsou prý odsouváni do ghett, kde žijí na předměstí v podmínkách vymykajících se běžným normám. Problém je, že je velmi těžké přimět velkou část Romů k dodržování běžných norem. Je to práce na léta a hraběcí rady institucí jako je rada Evropy jsou nám při ní užitečné jako mrtvému zimník.
 Další osočený očištěn! Totiž děkan Filozofické fakulty Masarykovy university Pavlík. Osočen byl ze spolupráce s StB, což oba jeho řídící důstojníci s přehledem vyvrátili. Jeho spolupráce spočívala, jak se ukázalo, v neustálém odmítání spolupráce. Soud to uznal. To zvyšuje naše podezření, že těch několik desítek tisíc, co jsou v Seznamech uvedeni, jsou úplně nevinní, zatímco zbývajících deset milionů by mělo prokázat svou nevinu. Vzhledem k tomu, že nemají žádné řídící důstojníky, kteří by je podpořili, vypadá to s nimi (tj. s námi) bledě.
 Činovníci Balbínovy poetické strany ozbrojeni šesti šroubováky vyrazili k pomníku svatého Václava, aby ho zbavili řetězů. Městská policie zasáhla a šroubováky jim zabavila. Celá akce je roztomilá a zábavná, obávám se jen, že pánové Hutka a Hrdina význam řetězů poněkud přeceňují. Bolševik je tam nepochybně dal proto, aby “byl pořádek” a plebs sochu neokupoval při pouličních nepokojích, ale s pádem bolševismu se staly zcela neúčinnými: viz případ ožralého blba, který při oslavě jednoho českého vítězství na hokejovém šampionátu bez problému vylezl na knížecí kopí. Zpátky už nemohl a museli ho sundávat hasiči, leč to už není problém řetězů.
 Ze všech velikánů světové politiky podle CVVM věří Čechové nejvíc Prezidentu-Budovateli kapitalismu s lidskou tváří, Václavu Klausovi (71% pro, jen 23% proti). Pak následují představitelé druhořadých mocností, přičemž je zajímavé, že imperialista Bush se setkává s všeobecným opovržením (28% pro, a celých 60%, vůbec nejvíc, proti), kdežto jeho nohsled Blair je na tom po našem velikánovi nejlíp (45% pro, 36% proti). To se nedá vysvětlit jinak než průnikem mindráků do střízlivého uvažování: pozor na ty, co jsou o moc větší než my.
 V denním shonu zůstala stranou zdařilá akce mezinárodních sil v Iráku, během níž se podařilo osvobodit tři italské a jednoho polského rukojmího a zatknout jejich únosce (kteří ovšem před časem už stačili jednoho Itala zavraždit). V zahraniční rubrice MfD píší, že šlo “o jednu z mála operací, která stoprocentně vyšla”. Co se v dobách před rokem 1989 naučíš, v dobách po roce 1989 jako když najdeš.
 MfD zjevně považuje za zcela zásadní věc rozhodnutí nezveřejnit před volbami rozhovor s představitelem druhé nejsilnější strany, KSČM. Nezbývá mi než znovu zdůraznit, že toto rozhodnutí považuji ze zcela zásadních důvodů za chybné.


text:
Za prvé: první povinností novin není šířit pravdu a lásku, ale informovat čtenáře. Za druhé: informace pochopitelně není a nemusí být neutrální, bez chuti a zápachu, a o žánru, jako je rozhovor, to platí tuplem. Když je ten, kdo ho pořizuje, šikovný a schopný, dokáže toho, s nímž rozhovor dělá, představit takového, jaký je, a ne jaký by rád byl. Lidé jako Alexandr Kramer nebo Renáta Kalenská to umějí. Chce to tedy jen si trochu věřit. Ještě nikdy se nikomu neuškodilo tím, že se mediálně zatluče, a komunistům to taky neuškodí.
 Václav Havel před nadcházejícími eurovolbami demonstrativně podpořil SNK-ED, US-DEU, Zelené a na lidovecké kandidátce senátora Kroupu coby svého starého přítele. Pozval je na návštěvu do své kanceláře a tím pozváním podle vlastních slov chtěl dát najevo, jaký typ lidí by měl v Evropském parlamentu zastupovat Českou republiku. Nepřímé zasahování do lidovecké kandidátky je krok poněkud nestandardní, ale asi nebude mít valný výsledek – venkované z jižní Moravy dají, pokud jde o preference, přednost spíše lidem jako je velvyslanec Jajtner nebo poslanec Karas, bojovník proti potratům a sodomii. Z ostatních má jakousi šanci, řekl bych, že menší, než se všeobecně odhaduje, Zielencovo uskupení. Není ovšem vyloučeno, že z Havlových koní neuspěje nikdo, a že hlasy, které na sebe v minulosti vázaly síly nakloněné havlovskému Hradu, skončí v odpadkovém koši. Byl by to další doklad nepraktičnosti politické politiky. Havel pozvaným vytkl, že nespojili své síly: je nepředstavitelné, že by US-DEU spojila své síly s tak podezřelým, anarchickým a navíc rozhádaným uskupením, jako jsou Zelení, a je úplně jedno, s kým spojí své síly senátor Kroupa, jeho politická váha je lehčí než pírko. Exprezidentovi sympatizanti nemají stranu, program ani charismatického vůdce a nejsou schopni nic takového vytvořit. Jaký smysl by mělo slučování beztvarých chuchvalců do ještě většího beztvarého chuchvalce?
 Zdá se, že nová rezoluce RB OSN je kompromisem, na němž vydělaly Spojené státy a prezident Bush. Jeho odpůrci nemají vlastní představy, co v Iráku dělat, a hlavně nemají ani chuť se tam angažovat, ani prostředky, které by byli ochotni nasadit. O opaku se pokouší čtenáře přesvědčit pan Pravda v MfD: podle něho jde o další ránu americkým válečným štváčům. Myslím, že je tu přání otcem myšlenky. Na následném summitu G8 prý počet policistů a novinářů výrazně převýšil počet demonstrujících antiglobalistů. Není divu, nejdůslednějším a nejakceschopnějším antiglobalistickým hnutím je Al Kajda: proti ní jsou evropští a američtí kraválisté ubozí žabaři, nedokážou ve jménu své svaté věci zabíjet jiné ani sebe.
 Hlavním tématem příštích dnů budou výsledky voleb do Evropského parlamentu. V Holandsku a Británii proběhly už včera. Obě země se v minulých volbách pyšnily slabou voličskou účastí (30, resp. 24%), odhad včerejších holandských napovídá, že tentokrát to nebude o mnoho lepší. Evropská unie, zdá se, svým voličům k srdci příliš nepřirostla.
 Přišla, uviděla, zvítězila: totiž kandidátka Nezávislých Jana Bobošíková. V doprovodu svého chotě sfárala do jednoho dolu na Ostravsku a překonala tak Dolly Buster, která se sice před časem k dolu dostavila, ale pak to vzdala. Je to něco jako dobytí jižního pólu.


text:
Odrazí se to v preferencích?
 Předseda KSČM Grebeníček reagoval na Havlovu podporu US-DEU, SNK-ED, Zelených a senátora Kroupy slovy: “Havel neví, čí je”. Mám dojem, že to je po převratu problém komunistů. Do té doby věděli, čí jsou, totiž ruští, bolševičtí. Teď jsou už delší dobu v roli zabijáka bez stálého angažmá.
 Zemřel Ray Charles, zaznamenávám s jistým smutkem. Tak pomíjí svět, na který byl člověk zvyklý (v tom lepším slova smyslu).
 K dispozici jsou v tuto chvíli první odhady výsledků voleb do EP. Sedmadvacetiprocentní účast není překvapující, předpokládali jsme ji mezi 30-35% (odhad Gallup Europe, který zněl 20%, jsme považovali za příliš skeptický). Účast je nízká, protože Brusel je daleko, lidé nemají s Evropským parlamentem žádné bezprostřední zkušenosti, po rozšíření bude EU hledat svou tvář a skutečnost, že se volí 24 členů tělesa o 732 zastupitelích, navíc takových 24 členů, u nichž je předem jasno, že budou leckdy obtížně hledat své spojence a že stejně obtížně budou hledat i společnou řeč sami mezi sebou, působí mírně deprimujícím dojmem. Na druhé straně bych neřekl, že je to nějaká tragédie: nepříjemné by bylo jen, kdyby účast v příštích eurovolbách zůstala na této úrovni.
 Pokud jde o odhady výsledků, je třeba mít na paměti, že všechny odhady voleb do PS (podobný volební systém) byly dosti nepřesné. Tady má navíc rozdíl jednoho hlasu velký význam: 4 mandáty pro ČSSD by bylo něco, co se dá ještě ustát, tři mandáty (tak zní odhad) jsou blízko katastrofě. Tři mandáty pro SNK-ED jsou velmi výrazný úspěch, dva se očekávaly. Devět mandátů pro ODS není zcela optimální. Na úspěchu málo vyhraněných subjektů (SNK-ED, Nezávislí) se podepsala nízká účast (navíc Evropští demokraté mají jakousi stranickou základnu aspoň v Praze, což mohlo k dobrému výsledku přispět). Pokud by se výsledky měly přiblížit tomu, co jsme očekávali, získala by ODS a ČSSD o mandát více, SNK-ED a Nezávislí o mandát méně. Podle odhadů nejsou bez šancí ještě Zelení a US-DEU, mají po 4% hlasů, na jejich úspěch nevěřím (a přiznávám se, že v případě Zelených si ho ani nepřeji). Zítra budeme moudřejší.
 Prezident Klaus se pozastavil nad Havlovou podporou pro US-DEU, SNK-ED, Zelené a senátora Kroupu. Zároveň se nezapomněl pochválit: “Já jsem se držel mimořádně stranou a žádný silný krok k evropským volbám jsem neudělal. Určitě by mne ani nenapadlo, abych vyjádřil, koho preferuji a komu by měli eventuelně voliči dát svůj hlas”. Zdá se, že je tak posedlý svým konkurenčním zápasem s Havlem, že ho stále ještě bere jako (kontra)prezidenta. Přitom Havel je soukromá osoba a řekl jen, koho podporuje. Kdyby to udělal jako úřadující prezident, byl by to jistě skandál (v minulosti k tomu občas míval blízko). Dnes si to může dovolit, kdežto Klaus samozřejmě ne.
 Britové ztrestali labouristy za Irák, triumfuje Právo. Přitom vítězové v komunálních britských volbách, konzervativci, iráckou akci Blairovy vlády v zásadě podpořili. Právo navazuje na své tradice a hodnotí západoevropské strany podle toho, zda “byli důsledně proti válce v Iráku”. Proto se raduje nad dvěma socialistickými mandáty do Štrasburku v Holandsku (přičemž dvě


text:
hlavní holandské strany, které získaly po 7 mandátech, jsou z tohoto hlediska reakční a proimperialistické). Je zajímavé sledovat, jak se u nás pozvolna věci vracejí do vyjetých kolejí.
 O tom svědčí i tažení jihomoravské policie proti zrádné šlechtě. Hodlá prověřit restituce majetku “bývalých šlechticů” s tím, že je třeba prozkoumat, “jak se chovali za války”. Bude se tedy znovu kádrovat na základě malého a velkého retribučního dekretu. Pak že dekrety neplatí. Připomínám, že válka skončila před bezmála šedesáti lety.
 Debakl vládní koalice v eurovolbách, jak se dalo čekat, posiluje odstředivé tendence. Foldyna, ale i Ibl volají po vyvození důsledků, Vrbík (US-DEU) ohlašuje, že bude vládu a koalici respektovat ještě méně než dosud. Protože však ODS vládu svrhnout nechce (Topolánek se vymlouvá, že jeho strana neumí vyvolat předčasné volby, ale pád vlády, která už není schopna vládnout, je jedna věc, a mimořádné volby druhá), čeká nás nejspíš morbidní pohled na její dlouhé umírání. O svém velmi, velmi dlouhém vedení přesvědčuje veřejnost ministr Němec. Pro US-DEU je prý výsledek voleb vážné varování. “Braňte mne, přátelé, jsem jenom raněn”, volá král Claudius poté, co ho Hamlet propíchne otráveným rapírem. A pan ministr je připraven převzít po odstupujícím Marešovi předsednické křeslo. Je to jako stát se kapitánem na lodi, která šla právě ke dnu.
 Premiér Špidla se na národní slavnosti v Lidicích ještě těsně před volbami pokusil ukořistit bobříka šovinismu: “Bohužel i dnes se objevují neúnavní revizoři dějin,” hřímal, “kteří se pokoušejí různým způsobem bagatelizovat i lidický zločin. V první řadě se snaží přehazovat příčina a následky a snaží se tak nejednou s relativními výsledky oběti nahrazovat viníky.” To je sprostota na kvadrát. Kritizovat vyhnání sudetských Němců je zjevně pro Špidlu totéž, jako souhlasit s lidickým masakrem. V takové demagogii se pojí vyčuraný cynismus s málo ovládanou nacionální nenávistí. Je velmi povzbudivé, že tento nacionalistický balet neodvrátil katastrofální porážku nepodařené “ČSSD s lidskou tváří”. Špidla tam taky prohlásil: “Ten, kdo z pozice současnosti soudí minulost a odsuzuje ji, ztrácí budoucnost.” Platí to i pro odsuzování lidické masové vraždy?
 Zatímco o víkendu ještě předseda ODS Topolánek nejevil velké nadšení pro vyslovení nedůvěry vládě (a poukazoval na skutečnost, že strana nemá dost síly na vyvolání předčasných voleb), nyní ODS přitvrdila. Výkonná rada se včera rozhodla, že vyzvou Špidlu, aby požádal Sněmovnu o důvěru, a pokud tak neučiní, budou iniciovat hlasování o nedůvěře. Tento návrh je údajně kompromisní, doba, kdy tak strana učiní, nebyla přesně určena. Místopředseda Nečas dnes v televizi poněkud pythicky prohlásil, že uvažují v krátkodobém, střednědobém i dlouhodobém horizontu, rozhodnuto však prý bylo, že tak ODS učiní již na nadcházející schůzi Sněmovny a rozhodně před 11. červencem, kdy zasedne Ústřední výkonný výbor sociálních demokratů a projedná otázku důvěry Špidlovi coby předsedovi ČSSD. Rozhodnutí ODS je nepochybně správné. Tato vláda je ve vleklém kómatu a není už schopna racionálně fungovat. Volby do EP sice neznamenaly, že by jí občané vyslovili nedůvěru, jak silácky prohlásil Jan Zahradil, ale jsou v každém případě “signálem, který by měl být brán vážně”, jak trefněji poznamenal prezident Klaus (problém je


text:
jen v tom, že prezident nemá co takto komentovat českou politickou scénu; následné Klausovo tvrzení, že mu nepřísluší vměšovat se do domácí politické situace, zní v souvislosti s tímto hodnocením pěkně pokrytecky; měl to říci někdo z ODS). ODS by ovšem neměla dlouho váhat, aby nezaspala čas: teď je sociální demokracie i vládní koalice na lopatkách, ale za tři neděle se zase jakž takž vzpamatuje a situace se mírně stabilizuje. Taky není starostí opozice, co bude potom. Samozřejmě jediné smysluplné řešení jsou předčasné volby. Argumenty, že se vyjádřením nedůvěry otvírá cesta k menšinovému vládnutí ČSSD s podporou komunistů, jsou nekorektní, pokud budou chtít sociální demokraté vládnout s komunistickou podporou (a stát se jakýmsi nastrčeným kašpárkem daleko silnější posttotalitní strany), je to jejich problém. Nikde není řečeno, že všichni socialisté musí být s takovou mesaliancí solidární. Bude to otázka po jedenácti spravedlivých a je to odpovědnost jejich a ne občanských demokratů. Argumenty tohoto typu jsou vlastně staré známé “místo nás by mohl přijít někdo ještě horší”. Praxe je vždycky taková, že “my” v takové situaci (a to se nepochybně stane ČSSD, pokud nebude včas odsunuta do pozadí) budeme sami dobrovolně dělat to, co by na našem místě dělal ten jiný, horší, a to jen proto, aby nás ten horší nenahradil. Staneme se tak sami těmi horšími a toho původně horšího, na nějž odkazujeme jako na strašáka, už nebude zapotřebí. ODS vyzvala nesocialistické síly ke společnému jednání a ke spolupráci v nadcházejících krajských volbách, to je taky docela v pořádku. Jakž takž v pořádku by snad také bylo, že se předseda Topolánek obrátil na Špidlu s otevřeným dopisem, kde poukazuje na to, že vláda už nemá mandát činit zásadní rozhodnutí pokud jde u naši další úlohu v EU, kdyby ten dopis nebyl zároveň poslal velvyslancům všech zemí EU. To je podobné, jako když kdysi US denuncovala Zemanovu vládu a ODS v Bruselu. Žalobníček žaluje...
 V ČSSD začal proces rozkladu. Někteří krajští vůdci (např. v Brně, na Vysočině) žádají důkladnou perestrojku vedení strany. Exposlankyně Volfová vystoupila ze sociální demokracie a přidala se k Železného Nezávislým (považuje asi tuto lodičku za bezpečnější a perspektivnější). Podobně Hana Marvanová vystoupila z US-DEU. Do středu dění se dostávají poslanečtí desperáti Kott, Bielesz a Vrbík. Všichni tři se ovšem ve věci podpory vlády či opozice vyjadřují záhadně a mlhavě, zjevně aby zvýšili svou cenu.
 Každý malér ČSSD probouzí k životu brontosaura z Vysočiny. Zeman žádá (v Právu) odstranění Špidly a Grosse a návrat k původnímu programu strany. V Mladé frontě Dnes zase mluví o tom, že zrádce ve straně je třeba postřílet (myslí to obrazně, ovšem), statečné postavit do čela a pro zbabělce, kteří mlčeli, vyhlásit generální pardon a začít s jejich převýchovou ke statečnosti, protože jinak by ve straně nikdo nezbyl. Miloš Zeman by rád ČSSD přestavěl na jakýsi politický gulag.
 Lichtenštejnsko (nikoli Lichtneštejnové, jak píše Právo) žaluje SRN u Mezinárodního soudu v Haagu o úhradu všeho majetku zkonfiskovaného jeho občanům v ČSR. Jde o cca 3 miliardy Kč. Podobnou žalobu už jednou zamítl Evropský soud pro


text:
lidská práva v Štrasburku. Německý ústavní soud prý kdysi rozhodl, že majetek zkonfiskovaný Lichtenštejnským občanům po válce v ČSR byl německým majetkem.
 Vladimír Špidla opět boduje. Když se ho ptali, co udělá, když se mu na zasedání ÚVV ČSSD nepodaří získat důvěru, odpověděl: “to bude záležet na výsledku debaty”.
 Premiér rovněž přijal demisi ministra spravedlnosti Čermáka. Ministr s ní přišel už v květnu, ale Špidla ho uprosil, aby ji podal až po volbách. Teď mu to prezident Klaus zuřivě vyčítá. Prý je to nedůstojná teatrální hříčka, podávat demisi minutu poté, co se uzavřely volební místnosti. Tomu absolutně nerozumím. Nedůstojnou teatrální hříčkou by bylo, kdyby ji Čermák podal minutu poté, co se místnosti otevřely. Možná ale, že by se to tak panu prezidentovi líbilo.
 Komunisté podle Grebeníčkových slov nebudou hlasovat pro důvěru vládě a nepodpoří vládu ani v hlasování o nedůvěře. Nechtějí prý ale, jak řekl zase Dolejš, pěstovat jako ODS nulovou toleranci a některé vládní předlohy podpoří. O předčasných volbách neuvažují, proč taky, vidina, že spolu s oslabenou a demoralizovanou ČSSD, v níž se na vedoucích pozicích octnou kryptokomunisté, ovládnou většinou 111 hlasů Poslaneckou sněmovnu, je velmi lákavá. Vznikla by situace jako v Chile za Allenda. Tuhle většinu jim v roce 2002 ve volbách zařídila svou podporou “sociální demokracii s lidskou tváří” Pravda a Láska. Skutečná podpora levice v dnešní společnosti je sice daleko menší, ale výsledky voleb stále platí.
 Premiér Špidla předstoupil po volebním debaklu před poslance ČSSD a novináře a prohlásil s ledovým klidem mimo jiné: ”Naše základní teze je vycházet z realistické situace veřejných financí a nepřekročit z nějakých ideologických důvodů sociální citlivost. To se nám prozatím daří.” Není těžké si představit, jak to působí na poslance a další vedoucí činovníky ze ČSSD, kteří cítí, jak jim pod zadnicemi ujíždějí pohodlná vypolstrovaná křesla. Zítra prý přijede do Prahy Miloš Zeman, aby přímo na místě řídil útok na Špidlův Zimní palác. Co si asi zvolí za svůj Smolný? Právo píše, že v rámci ČSSD existuje plán, podle něhož ÚVV donutí předsedu a místopředsedy, aby požádali o důvěru v tajném hlasování (což je prý v ČSSD standardní postup). Tím Špidla zcela jistě přijde o předsednictví ve straně. Nato podá řada sociálně demokratických ministrů demisi se zdůvodněním, že nemohou sloužit pod politikem, který ztratil důvěru své strany, a vláda padne. Tento plán velmi připomíná únor 1948, přesněji řečeno tehdejší postup nekomunistických ministrů. Není snad od věci připomenout, že se tehdy velmi neosvědčil.
 Kromě ledového klidu vyniká premiér Špidla i zvláštním smyslem pro taktiku. Ministrem spravedlnosti nyní jmenoval poslance Koudelku, známého Zemanova stoupence, autora někdejšího vykutáleného opozičně smluvního volebního zákona, odpůrce českého angažmá nejen v Iráku, ale i v Afghánistánu, bojovníka proti zrádné šlechtě a jejím hamižným restitučním nárokům. Pan Koudelka se nechal slyšet, že nemá námitky proti spolupráci ČSSD na všech úrovních i s komunisty. Snad to ani nemusel říkat, každý by si to domyslil. Je to nepochybně další rafinovaný Špidlův krok k posílení soudržnosti vlády. Zejména ministr zahraničí Svoboda bude mít jistě radost.
 Vládní koalice však získala nového poradce.


text:
Radit jí bude zadarmo, protože je dokonale existenčně zajištěn. Je jím novopečený poslanec EP Josef Zieleniec. Chce to nový vládní program, radí. Člověk by předpokládal, že se jako čelný představitel uskupení, které dosáhlo v eurovolbách dosti znamenitého úspěchu, bude snažit profilovat především toto uskupení a ne tuto odepsanou vládu. Zieleniec taky prohlásil, že pokud jde o mimořádné volby, “nemá prst na spoušti”. Je zajímavé, jaký mají lidé, kteří načichli českou politikou, vzácný instinkt dělat přesný opak toho, čeho je třeba, a sklon, pokud to jen trochu jde, nedělat raději vůbec nic.
 ODS se chová v situaci, kdy by bylo třeba kout žhavé železo, podivuhodně obojetně. Na jedné straně prý už má sepsanou žádost o vyslovení nedůvěry vládě a návrh zákona o schválení volebního období, obojí podepsané potřebným počtem poslanců, na druhé straně prohlásil místopředseda Nečas v rozhovoru pro Mladou frontu Dnes: “Existují různé varianty – krátkodobá v horizontu dní, střednědobá během týdnů a dlouhodobá v několika měsících. Každá má své výhody a nevýhody.” Je to tristní, Nečas patří k těm lidem ve vedení ODS, kteří jsou schopni racionálně uvažovat. Propásne i ODS tuto příležitost? Jistě, pokus svrhnout vládu by byl riskantní, ale bez rizika se těžko dělá rozumná politika.
 Herečka Jiřina Bohdalová dosáhla u vrchního soudu toho, že její jméno bude vymazáno ze seznamu spolupracovníků StB, který vede ministerstvo vnitra. Už předtím totiž jiný soud úředně rozhodl, že paní Bohdalová byla evidována neprávem. Běda každému, kdo si o tom myslí něco jiného! Vrchní soud byl velkorysý, vymazání bude provedeno jen v internetové podobě. Jinak by totiž museli chodit speciální zřízenci (v jedné znamenité Bradburyho povídce hrají tuto roli, pokud se dobře pamatuji, hasiči) po veřejných a soukromých knihovnách, hledat v nich knižní podobu Seznamů a hereččino jméno násilím odstraňovat. Paní Bohdalová nato přišla s výtkou, že se seznamy měly před zveřejněním důkladněji prověřit, a něco podobného doporučuje v Lidových novinách Luděk Navara. Události mají konkrétní plán, jak takového prověření nejlépe dosáhnout. Vytvořme komisi z bývalých důstojníků StB: ti přece nejlépe vědí, kdo s nimi spolupracoval a kdo ne. Tito lidé seznamy projdou, neprávem evidované z nich odstraní a naopak neprávem neevidované do nich zapíší. Možná, že by se jim za to nemuselo platit, stačilo by zařídit, aby mohli každého, koho by hodlali ponechat, a každého, koho by chtěli připsat, předtím kontaktovat.
 Ministr Sobotka hodlá nyní navrhnout rozpočet, jehož schodek klesne na 95 miliard Kč. Jen těžko si mohl vybrat vhodnější chvíli.
 V Poslanecké sněmovně proběhla zuřivá debata o mandátu vládní delegace při bruselských jednáních. Nakonec vláda uhájila svou kompetenci: ze 169 přítomných bylo 88 pro, 76 opozičních poslanců proti. Je mi záhadou, proč se ODS pouští do takových zbytečných a předem prohraných bitev, bylo by snad stačilo jakési “státoprávní ohražení” a nevypadalo ba to tak okatě jako porážka. Zásadní věc je svržení vlády. Poslanec Zahradil prohlásil: “Pan předseda (Špidla) opakovaně dokázal, že není ani ochoten, ani schopen budovat širokou shodu uvnitř ČR na základních zahraničněpolitických otázkách.” Každý vidí, že Špidla horko těžko udržuje shodu ve vlastní straně a koalici, shoda


text:
mezi ním a opozicí v této věci je nemožná. Vrbík, Bielesz i Kott vládu podpořili, ale Vrbík a Bielesz zároveň hlasovali proti Holáňovu návrhu, aby PS odsoudila akci s Topolánkovým otevřeným dopisem. Vrbík byl proti, Bielesz se zdržel. Lehký cukrblik směrem k opozici.
 Předseda ODS Topolánek hodlá oslovit předsedy KDU, ED, SNK a Nezávislých a nabídnout jim dvoustranná jednání o spolupráci v krajských volbách a případně i později na vládní úrovni. Tahle iniciativa vypadá politicky perspektivněji než avantýra s dopisem Špidlovi, navíc minimálně ED a SNK na ni slyší. Kalousek se nakrucuje, má to taky těžké, je předseda (doposud) vládní strany a otevřeně takováhle jednání vést nemůže, což snad proboha Topolánek ví.
 Vedení ČSSD chce exposlankyni Volfovou, která dala veřejně najevo, že volila Nezávislé, donutit k odchodu ze strany. Volfová zjevně ovládá organizaci Sociálně demokratických žen, která ji podporuje, a hájí se tím, že kdysi Buzková v senátních volbách podpořila Pitharta proti kandidátu ČSSD Šloufovi, a Paroubek, Buzková a Dostál zase rovněž v senátních volbách Lise proti Coufalovi (rovněž ČSSD). ČSSD je opravdu vykutálená parta.
 Jiří Hanák obvinil v Právu Topolánka z “pomlouvání republiky za hranicemi”. Pan Topolánek nepomlouval republiku, ale Špidlu. V Hanákovi se ozývá starý komunista (i když s lidskou tváří). Kritizovaný pasus Topolánkova dopisu (“ODS se necítí jakkoliv vázána vládní pozicí na Mezivládní konferenci a vyhrazuje si právo jednat ve věci Evropské ústavy zcela autonomně a tak, jak to podle našeho názoru odpovídá nejlépe zájmům ČR a jejích občanů.”) je ovšem víc než povážlivý.
 Kuriózní politické poměry panují i u našich civilizovanějších sousedů. Poté, co Svobodní utrpěli v eurovolbách katastrofální porážku, odmítl Jörg Haider vrátit se do čela strany a nadelegoval tam místo sebe svou starší sestru, která teď prosazuje jeho návrat do nejužšího vedení. Nemá Zeman nějaké sourozence?
 ČSSD je nyní zaměstnána demontáží svého předsedy. Nejvíc by se členům vedení líbilo, kdyby z předsednického postu odešel sám, jenže on se brání zuby nehty. V sobotu bude jednat předsednictvo, v plánu je mj. uspíšit zasedání ÚVV na 26. června (dřív než odezní “blbá nálada” ve straně). Dokonce i oponenti nynějšího sociálnědemokratického vedení by do sjezdu snesli Grosse jako zastupujícího předsedu (řádného předsedu ÚVV zvolit nemůže). Taky by se rádi zbavili Špidly i jako premiéra, ale mají velkou a oprávněnou hrůzu z Klause, pro něhož se pak otevře široké pole k aktivitám. Jsou na Špidlu krátcí. Agónie této vlády, jak se zdá, hned tak neskončí.
 V Senátu proběhlo veřejné slyšení o tom, jak hodnotit činnost bratří Mašínů a jejich přátel z poloviny padesátých let. Účastníci se ve velké většině shodli na tom, že Mašínové si zasluhují veřejné uznání a přijali návrh místopředsedy Senátu Sobotky, aby Senát toto stanovisko vzal za své. Pro byli mj. Daniel Kroupa, senátor ODS Pavlata, senátor Mejstřík, vylepšují si pravicový kádrový profil. Proti například zpěvák a textař Vladimír Merta. Upřímně řečeno nevyčítal bych jim tolik toho zabitého esenbáka, byl to představitel komunistické státní moci a nesl rizika s tím spojená, a ani zastřelené dederonské rotvajlery v lidské podobě, kteří je štvali při útěku na


text:
Západ. Vadí mi zastřelený pokladní: jistě, nebyla to vražda, on první vytáhl zbraň, ale problém byl v tom, že Mašínové vedli občanskou válku a zapomněli o tom pokladního informovat. On si nejspíš myslil, že se jedná o loupežné přepadení. I proto byl jejich odboj podle mého názoru samozřejmě nikoli zločinný, ale zcela nepřiměřený situaci.
 Karpatští Němci na Slovensku žádají, aby byly Benešovy dekrety prohlášeny ze neúčinné či neplatné, a aby byl zřízen fond pro jejich odškodnění (odškodněni mají být i vyhnaní). Žádají také zrušení zákona č. 115/1946 Sb. (tzv. amnestijní zákon). Poukazují na to, že jsou založeny na kolektivní vině Němců a Maďarů. Právo, které zprávu přineslo, kontruje tím, že je jich na Slovensku jen pět tisíc.
 Pokud jde o Benešovy dekrety, má ovšem ČR (a nepochybně i SR) velkého zastánce v Güntheru Verheugenovi: ten rovněž v Právu uklidňuje českou veřejnost, že záležitost s dekrety je na celoněmecké a evropské úrovni uzavřena, kverulují jen bavorští politici, česká strana by se neměla zneklidňovat. Pevně doufám, že se pan Verheugen mýlí.
 Pan Petr Pravda bude nyní bojovat proti americkému imperialismu nikoli v MfD, ale na stránkách Playboye, jehož šéfredaktorem se stal. Další rána bulvarizátorům českého tisku.
 Podle Práva má premiér Špidla jen malou šanci udržet si obě předsednické funkce (ve straně i ve vládě). Zdá se, že se od něho odvrátili Grossovi stoupenci a že naopak Zemanova skupina je ochotna v tuto chvíli podpořit Grosse. Předseda středočeské krajské organizace Dolejš prohlásil, že je nepředstavitelné, aby člověk, který ztratí důvěru strany, řídil dál vládu. Zdá se, že nešťastného premiéra už nepodporuje z čelných představitelů ČSSD skoro nikdo. Zjevně se rozhodli ho obětovat. Špidla chce, aby ÚVV strany zasedl 11. července, jeho oponenti, aby se tak stalo už 26. června. Špidla chce, aby se hlasovalo en bloc o důvěře celého vedení, Gross, aby Špidla sám odstoupil (tím by se Gross vyhnul tomu, aby sám musel žádat o důvěru). Jakkoli chápu nutnost Špidlova odchodu, to, jak se nyní sociálně demokratičtí představitelé snaží vyřešit volební neúspěch jeho obětováním, mi připadá poněkud ohavné (jediný z vedoucích sociálních demokratů, který sdílí tento pocit, je, jak se zdá, předseda PS Zaorálek). Vykutálená společnost.
 Poslanec Kott nevylučuje, že vstoupí do klubu US-DEU. Čeká jen, jakou alternativu nabídne opozice k této vládě (to je dosti zlomyslné, alternativa se v takhle nepřehledné situaci nabízí těžko). V tom případě by vláda nebyla zcela vázána na odpadlíky Vrbíka a Bielesze. I kdyby se od ní definitivně odvrátili, měla by v PS sto hlasů (samozřejmě za předpokladu, že zůstane zachována labilní jednota ČSSD). Pak by opozice neměla šanci vládu svrhnout, ale vláda by neměla možnost nic zásadního prosadit (měla by taky jen sto hlasů). Čímž by byla její bezmocnost dovedena k úplné dokonalosti.
 V této situaci bude US-DEU opět řešit svou účast ve vládě. Na nadcházejícím sjezdu si bude vybírat ze dvou kandidátů na předsedy: ministr Němec je pro to, aby strana v koalici setrvala, ale zásadně přitvrdila. Předseda klubu Kühnl je pro odchod: nevystoupit hned, počkat na první konfliktní situaci, a pak hrdě odejít


text:
středem. Každému jen trochu soudnému sociálnědemokratickému politikovi musí být při poslechu těchto vykutálených a vyčuraných plánů jasné, že takového spojence je nutné se co nerychleji zbavit.
 ČSSD by ostatně nebyla škodná, nabízejí jí své služby komunisté. Zatím toho nechtějí mnoho: Špidlův odchod z vlády (ten je podle dobře informovaných pozorovatelů nevyhnutelný), odchod US-DEU (zdá se, že sama Unie pracuje k tomu, aby ČSSD nic jiného nezbylo, než se jí co nejrychleji zbavit) a návrat k levicovému programu. Kromě toho ještě nějaké ty funkcičky ve vedení parlamentu, v České konsolidační agentuře a ve státních fondech. Nežádají zatím ani přímý podíl na exekutivě a nepřejí si pochopitelně mimořádné volby (jinak by pak neměli ČSSD tak pěkně v hrsti). To je pro mnoho sociálních demokratů mohutné vábení.
 Dalším hráčem ve hře je prezident Klaus: už si povolal Špidlu na koberec (odehrálo se to ve středu, zprávy pronikly na veřejnost až dnes, premiér se údajně z přátelského pohovoru vrátil takřka po čtyřech). Grossovi stoupenci prezidentovi důvěřují, že při případném jmenování nového premiéra se obrátí na jejich guru, který bude mezitím pověřen vedením strany. Jiní se obávají, že by mohl jmenovat Zemana. Těžko říci, jisté je jen jedno: pro ČSSD by bylo velmi riskantní pustit v této chaotické situaci prezidentskou lasičku do sociálně demokratického kurníku.
 ČSSD má teď ovšem i velmi praktické starosti: jak dostat víc žen do politiky. Poslankyně Čurdová, bojovnice za rovnost pohlaví, navrhuje, aby byly strany povinny dávat na kandidátky stejný počet žen a mužů. To ovšem, jak jsme už kdysi upozorňovali, je jen nedokonalé řešení. Nikde není řečeno, že bude opravdu stejně mužů a žen zvoleno: jednak není mužů a žen úplně stejný počet (mezi obyvateli ČR ani mezi voliči), jednak není vyloučeno, že některé neuvědomělé ženy budou volit muže. Daleko lepší by tedy bylo zrušit Senát (stejně je nepopulární a nemá valný smysl) a rozdělit parlament na komoru mužů a komoru žen. Mělo by to tu výhodu, že by pak mohly ženy volit muže bez pocitu, že se proviňují proti principu rovnosti.
 Naprostou náhodou se zjistilo, že dokument, o nějž opřel Obvodní soud pro Prahu 1 rozhodnutí ve věci Kinského paláce, neexistuje. Jde o konfiskační výměr z roku 1947. Pražský magistrát předložil pouze xerokopii s přípisem, že doslova souhlasí s listinou uloženou v archivu magistrátu. Soudkyni u okresního soudu v Chrudimi, která výměr také potřebovala, to nestačilo a požádala o předložení originálu. Nato jí z magistrátu prý sdělili, že v archivu mají jen kopii bez úředního razítka, kterou nelze ověřit. Pokud je to pravda, jedná se o podvod. Kinského majetkové požadavky jsou pro stát i pro spoustu dalších institucí a soukromých osob krajně nepříjemné, to se dá pochopit. Je však velmi nebezpečné kvůli tomu překrucovat právo a podvádět.
 Poslanec Karas si stěžoval (tentokrát nepochybně právem) u prezidenta na nemožné chování turistů ve Svatovítské katedrále. Prezidentská kancelář mu vyšla vstříc a promptně vyměnila agenturu, která se stará o pořádek v objektu. Učinila tak se zdůvodněním, že jde o vážnost k místu, kde jsou pochováni čeští králové. To je roztomilé. Kdyby tam


text:
1 VSPH 1874/2016-A-33
 KSPH 66 INS 3087/2016 1 VSPH 1874/2016-A-33
 Vrchní soud v Praze jako soud odvolací rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Františka Kučery a soudců JUDr. Jiřího Goldsteina a JUDr. Ladislava Derky v insolvenčním řízení dlužníka: Jan Brabec, nar. 1. listopadu 1979, IČO 71131591, bytem Úvaly, Pražská 276, zahájeném k návrhu věřitele: Reticulum Recovery, a.s., IČO 27923568, sídlem Praha 8, Sokolovská 394/17, zast. Mgr. Markem Prchlíkem, advokátem se sídlem Praha 1, Revoluční 764/1, o odvolání dlužníka proti usnesení Krajského soudu v Praze č.j. KSPH 66 INS 3087/2016-A-26 ze dne 4. srpna 2016,
 Usnesení Krajského soudu v Praze č.j. KSPH 66 INS 3087/2016-A-26 ze dne
 4. srpna 2016 se p o t v r z u j e.
 Krajský soud v Praze nadepsaným usnesením v bodě I. výroku doplnil usnesení č.j. KSPH 66 INS 3087/2016-A-25 ze dne 26.7.2016 o výrok V. ve znění, že insolvenční řízení se ve vztahu k dlužníku Janu Brabcovi zastavuje, a v bodě II. výroku rozhodl, že žádný z účastníků řízení nemá právo na náhradu nákladů řízení.
 V odůvodnění usnesení soud zejména uvedl, že podáním doručeným soudu dne 10.2.2016 se navrhovatel domáhal zjištění úpadku a prohlášení konkursu na majetek dlužníka a tvrdil existenci pohledávky za dlužníkem ve výši 5.864.985,03 Kč.
 Podáním doručeným soudu dne 9.6.2016 vzal navrhovatel svůj návrh zpět. Dne 30.6.2016 podal dlužník návrh na povolení oddlužení, který nebyl spojen s insolvenčním návrhem.
 Usnesením ze dne 26.7.2016 (A-25) bylo rozhodnuto tak, že se insolvenční řízení ve vztahu k navrhujícímu věřiteli č. 1 zastavuje. Protože zpětvzetím insolvenčního návrhu odpadla podmínka řízení, tedy návrh na zahájení řízení, isir.justi ce.cz a samotný návrh na povolení oddlužení bez insolvenčního návrhu nemůže tuto podmínku nahradit, bylo rozhodnuto rovněž o zastavení insolvenčního řízení ve vztahu k druhému účastníku řízení-dlužníkovi.
 Proti tomuto usnesení se dlužník včas odvolal a namítal, že soud I. stupně nerozhodl v části předmětu řízení-návrhu na povolení oddlužení. Dlužník namítal, že nebylo třeba, aby podal samostatný insolvenční návrh. Proto navrhoval, aby bylo vydáno usnesení, z něhož by bylo zřejmé, jak se soud s návrhem na povolení oddlužení vypořádal.
 Podle § 130 odst. 1 IZ je-li insolvenční návrh vzat zpět, insolvenční soud řízení zastaví. Je-li insolvenční návrh vzat zpět až poté, co o něm insolvenční soud rozhodl jinak než vydáním rozhodnutí o úpadku, avšak rozhodnutí není dosud v právní moci, insolvenční soud rozhodne též o zrušení rozhodnutí. Je-li insolvenčních navrhovatelů více a insolvenční návrh vezme zpět jen některý z nich, insolvenční soud řízení zastaví jen ve vztahu k navrhovateli, který vzal návrh zpět (odst. 2).
 Z obsahu spisu plyne, že insolvenční navrhovatel podáním ze dne 9.6.2016 vzal insolvenční návrh zpět s tím, že jeho pohledávka bude uspokojena v rámci exekučního řízení a že mu vyjma zálohy ve výši 25.000,-Kč nevznikly žádné náklady.
 Podáním ze dne 5.6.2016 doručeným soudu I. stupně dne 30.6.2016 podal dlužník návrh na povolení oddlužení plněním splátkového kalendáře bez toho, aby v rámci kolonky č. 7 formuláře vyznačil, že podává současně insolvenční návrh.
 Usnesením ze dne 26.7.2016 (A-25) soud I. stupně zastavil insolvenční řízení ve


text:
vztahu k insolvenčnímu navrhovateli Reticulum Recovery, a.s. s tím, že insolvenční řízení o insolvenčním návrhu dlužníka spojeném s návrhem na povolení oddlužení pokračuje (bod III. výroku).
 Odvolací soud na základě formuláře návrhu na povolení oddlužení dospěl k závěru, že pro další pokračování insolvenčního řízení ani ohledně návrhu na povolení oddlužení nebyl dán podklad, když zpětvzetím insolvenčního návrhu ze strany Reticulum Recovery, a.s. odpadl předmět řízení-samotný insolvenční návrh. Návrh na povolení oddlužení představuje toliko návrh dlužníka na způsob řešení úpadku, avšak bez vyznačení kolonky č. 7 formuláře (že dlužník podává současně insolvenční návrh a návrh na povolení oddlužení) nelze v současné fázi řízení (po zpětvzetí jediného insolvenčního návrhu) pokračovat. Soud I. stupně proto správně napadeným usnesením rozhodl i o zastavení insolvenčního řízení ve vztahu k dlužníku. Jestliže dlužník má za to, že byly splněny podmínky pro vydání rozhodnutí o úpadku, musí podat sám insolvenční návrh, který případně spojí s návrhem na povolení oddlužení (který sám o sobě představuje toliko návrh na řešení úpadku dlužníka, který je však třeba nejprve na základě podaného (a zpět nevzatého) insolvenčního návrhu zjistit).


text:
30 Cdo 1983/2001
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v právní věci navrhovatele K. M. proti odpůrkyni České správě sociálního zabezpečení, Praha 5, Křížová 25, o přepočet starobního důchodu, vedené u Městského soudu v Praze pod sp.zn.14 Nc 2252/2000, o dovolání navrhovatele proti usnesení Vrchního soudu v Praze ze dne 15. září 2000, č.j. 1 Cao 176/2000-47, takto:
 Vrchní soud v Praze usnesením v záhlaví uvedeným potvrdil k odvolání navrhovatele usnesení Městského soudu v Praze ze dne 123. června 2000, č.j. 14 Nc 2252/2000-36, kterým bylo zastaveno řízení o přepočet starobního důchodu navrhovatele s tím, že jeho podání ze dne 30. 9. 1999 a 22. 5. 2000 budou postoupena České správě sociálního zabezpečení v Praze jako nová žádost.
 Proti tomuto usnesení podal navrhovatel dovolání.
 Podle ustanovení § 24l odst. l, věty první o.s.ř. dovolatel musí být zastoupen advokátem nebo komerčním právníkem, jestliže nemá právnické vzdělání buď sám nebo jeho zaměstnanec (člen), který za něj jedná. Podle ustanovení § 24l odst. 2, věty druhé o.s.ř. nemá-li dovolatel právnické vzdělání, musí být dovolání sepsáno advokátem nebo komerčním právníkem anebo zaměstnancem (členem) dovolatele s právnickým vzděláním, který za něj jedná.
 Z ustanovení § 24l odst. l, věty první a z ustanovení § 24l odst. 2, věty druhé, o.s.ř. vyplývá, že dovolatel - pokud nemá právnické vzdělání buď sám nebo jeho zaměstnanec (člen), který za něj jedná - musí být nejen při podání dovolání zastoupen advokátem (komerční právníci se stali s účinností od l.7.l996 advokáty - srov. § 57 odst. 2 zákona č. 85/l996 Sb., o advokacii), ale i požadavek, že tento procesní úkon může učinit jen prostřednictvím tohoto zmocněnce. Citované ustanovení představuje zvláštní podmínku dovolacího řízení, jejíž nedostatek lze odstranit, bez jejíhož splnění však nelze vydat rozhodnutí, kterým se řízení končí (rozhodnutí ve věci samé).
 V posuzovaném případě podal navrhovatel dovolání proti usnesení odvolacího soudu, aniž by při tomto úkonu byl zastoupen advokátem a nebylo ani prokázáno, že by měl právnické vzdělání. Soud prvního stupně jej proto přípisem ze dne15.6.2001, čj. 14 Nc 2252/2000-59, m.j. vyzval, aby si pro podání dovolání v této věci zvolil zástupcem advokáta a aby jeho prostřednictvím podal proti usnesení odvolacího soudu řádné dovolání; k provedení potřebných procesních úkonů mu určil lhůtu dvou měsíců a upozornil jej, že dovolací řízení bude zastaveno, jestliže výzva bude bezvýsledná. Přestože mu byla doručena dne 21.6.2001, dovolatel výzvě dosud nevyhověl.
 Vzhledem k tomu, že nedostatek podmínky dovolacího řízení podle ustanovení § 24l odst. l, věty první a § 24l odst. l, věty druhé o.s.ř. nebyl přes výzvu soudu odstraněn, Nejvyšší soud České republiky řízení o dovolání navrhovatele - aniž by se mohl zabývat dalšími okolnostmi - podle ustanovení § 243c a § l04 odst. 2, věty třetí o.s.ř. zastavil.
 Dovolatel z procesního hlediska zavinil, že dovolací řízení bylo zastaveno, účastníkům však ve stádiu dovolacího řízení náklady nevznikly. Této procesní situaci odpovídá ve smyslu ustanovení § l46 odst. 2, věta prvá, § 224 odst. l a § 243b odst. 4 o.s.ř. výrok o tom, že na náhradu nákladů dovolacího řízení nemá žádný z nich právo.


text:
25 Cdo 197/2010
 Dotčené předpisy: § 14 odst. 3 předpisu č. 82/1998Sb., § 104 odst. 2 o. s. ř.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Roberta Waltra v právní věci žalobce Ing. F. N. , zastoupeného Mgr. Janem Kindlem, advokátem se sídlem v Kladně, Huťská 1383, proti žalované České republice Ministerstvu průmyslu a obchodu, se sídlem v Praze 1, Na Františku 32, o náhradu škody, vedené u Okresního soudu v Kladně pod sp. zn. 9 C 200/2008, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 11. června 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, takto:
 Rozsudek Krajského soudu v Praze ze dne 11. června 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, a rozsudek Okresního soudu v Kladně ze dne 9. března 2009, č. j. 9 C 200/2008-162, se zrušují a věc se vrací Okresnímu soudu v Kladně k dalšímu řízení.
 Okresní soud v Kladně rozsudkem ze dne 9. 3. 2009, č. j. 9 C 200/2008-162, zamítl žalobu na zaplacení 330.000,- Kč a rozhodl o náhradě nákladů řízení ve vztahu mezi účastníky a vůči státu. Ve sporu o náhrady škody, která měla podle žaloby vzniknout tím, že v důsledku nezákonného rozhodnutí živnostenského úřadu byla žalobci v období od 1. 12. 2006 do 1. 11. 2007 znemožněna podnikatelská činnost, vyzval soud žalobce k doplnění žalobních tvrzení a předložení důkazů o tom, že uplatnil vůči žalované žádost o náhradu škody. Žalobce nedoložil, že by podle ustanovení § 14 odst. 1 zákona č. 82/1998 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (dále též jen zákon ), uplatnil svůj nárok na náhradu škody u příslušného úřadu, soud proto již dále neprováděl důkazy stran uplatněného nároku a dospěl k závěru, že žaloba není důvodná, neboť nebyla splněna podmínka předběžného projednání nároku u žalované.
 K odvolání žalobce Krajský soud v Praze rozsudkem ze dne 11. 6. 2009, č. j. 24 Co 218/2009-185, ve spojení s opravným usnesením ze dne 24. 7. 2009, č. j. 24 Co 218/2009-194, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil, a rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení. Ztotožnil se se závěrem, že žalobce nesplnil hmotněprávní podmínku stanovenou v § 14 odst. 3 zákona spočívající v předběžném uplatnění nároku na náhradu škody způsobenou nezákonným rozhodnutím u příslušného úřadu, jímž je v daném případě Ministerstvo průmyslu a obchodu [§ 14 odst. 1 za použití § 6 odst. 1 a 2 písm. b) zákona], neboť nárok uplatnil přímo u soudu, přičemž ani po výzvě a poučení soudu prvního stupně podle § 118a odst. 1 a 3 o.s.ř. neprokázal, že by tak učinil. S poukazem na speciální úpravu obsaženou v § 14 a 15 zákona odvolací soud odmítl názor žalobce, že nárok na náhradu škody byl uplatněn u žalované nejpozději doručením žaloby, které má hmotně právní účinky požadovaného uplatnění nároku, neboť zákon stanoví zvláštní postup uplatnění nároku na náhradu škody vůči


text:
státu a nepřipouští z něho výjimku; smyslem tzv. předběžného uplatnění nepochybně je poskytnout státu možnost posoudit oprávněnost nároku a uspokojit jej, aniž by bylo třeba podávat žalobu. Jestliže tedy žalobce nedodržel zákonný postup pro uplatnění nároku, nemohla být žaloba již z tohoto důvodu úspěšná a soud nebyl oprávněn zabývat se vlastními předpoklady vzniku odpovědnosti státu za škodu způsobenou nezákonným rozhodnutím.
 Proti tomuto rozsudku podal žalobce dovolání, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., neboť rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení. Dovolatel namítá, že způsob, jakým se soudy obou stupňů vypořádaly s procesní povinností důkazní, resp. s povinností prokázat tvrzené skutečnosti, je v rozporu s principy vyjádřenými příslušnými ustanoveními občanského soudního řádu. Podle dovolatele byl nárok u žalované uplatněn nejpozději doručením žaloby, které má hmotněprávní účinky požadovaného uplatnění nároku, a žaloba byla podána důvodně. Navíc podle dovolatele je nedostatek uplatněného nároku, tak jak vyžaduje ustanovení § 14 odst. 1 zákona, odstranitelným nedostatkem podmínek řízení, který bylo možné v průběhu řízení zhojit, žalobce mohl být soudem prvního stupně vyzván v rámci jeho poučovací povinnosti k uplatnění svého nároku a v případě nevyhovění pak bylo možné pokračovat v řízení. Navrhuje proto, aby dovolací soud rozsudek odvolacího soudu v napadeném výroku zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
 Žalovaná navrhla, aby dovolání bylo jako nedůvodné zamítnuto, neboť přijetím názoru žalobce, že nárok byl uplatněn u žalovaného nejpozději doručením žaloby, by docházelo k obcházení smyslu zákonem stanovené specifické úpravy formy jedině možného uplatnění nároku na náhradu škody vůči státu spočívající v jednoznačně stanoveném pořadí posloupnosti jednotlivých procesních úkonů. Úvaha žalobce o doručení žaloby, jež má hmotněprávní účinky požadovaného uplatnění nároku, je neudržitelná a činila by specifickou právní úprava nadbytečnou. Současně namítá, že nejsou splněny ani hmotněprávní předpoklady pro přiznání žalobcem požadované náhrady škody, když Obecní živnostenský úřad postupoval v souladu se zákonem a mezi jeho postupem a tvrzeným vznikem škody nelze dovodit příčinnou souvislost.
 Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno proti pravomocnému rozsudku odvolacího soudu oprávněnou osobou (účastníkem řízení) v zákonné lhůtě (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), rozhodnutí přezkoumal a rozhodl o něm podle dosavadních předpisů (tj. podle občanského soudního řádu ve znění účinném před 1. 7. 2009 srov. bod 12, čl. II zákona č. 7/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony) vzhledem k datu vydání napadeného rozhodnutí. Dovolání je přípustné podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., neboť odvolací soud vyložil ustanovení § 14 odst. 3 zákona č. 82/1998 Sb. nesprávně a v rozporu s ustálenou soudní praxí; z tohoto důvodu je pak i důvodné.
 Podle § 14 odst. 1
 zákona č. 82/1998 Sb., ve znění zákona č. 160/2006 Sb., nárok na náhradu škody se uplatňuje u úřadu uvedeného v § 6. Podle § 14 odst. 2 byl-li nárok uplatněn u úřadu, který není příslušný, postoupí tento úřad žádost poškozeného příslušnému úřadu. Účinky předběžného uplatnění jsou v tomto případě zachovány. Podle §


text:
14 odst. 3 uplatnění nároku na náhradu škody podle tohoto zákona je podmínkou pro případné uplatnění nároku na náhradu škody u soudu.
 Podle § 15 odst. 2 zákona domáhat se náhrady škody u soudu může poškozený pouze tehdy, pokud do šesti měsíců ode dne uplatnění nebyl jeho nárok plně uspokojen.
 Zákonný požadavek na předběžné projednání nároku na náhradu škody u ústředního orgánu je sice obligatorní podmínkou pro uplatnění tohoto nároku u soudu, neboť poškozený se může se svým nárokem obrátit na soud pouze tehdy, jestliže do šesti měsíců ode dne uplatnění nebyl jeho nárok příslušným úřadem plně uspokojen, jde však o podmínku procesněprávní, jejíž nedostatek má toliko procesní důsledky a nemůže být důvodem pro zamítnutí žaloby z věcného hlediska. Jak ostatně již dříve soudní praxe dovodila a jak vyplývá z ustanovení § 14 odst. 3 zákona, byl-li nárok na náhradu škody uplatněn u soudu bez předběžného projednání u příslušného ústředního správního úřadu, jedná se o odstranitelný nedostatek podmínky řízení ve smyslu ustanovení § 103 a 104 o.s.ř. a namístě je postup soudu podle § 104 odst. 2 o.s.ř., jenž v případě neodstranění tohoto nedostatku vede k zastavení řízení (srov. např. Zprávu o zhodnocení dalších poznatků soudů o účinnosti zákona č. 58/1969 Sb. občanskoprávního kolegia Nejvyššího soudu ČSSR ze dne 15. 1. 1980, sp. zn. Cpjf 145/78, publikovanou pod č. 20 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek, ročník 1981, rozsudek téhož soudu ze dne 30. 12. 1976, sp. zn. 2 Cz 38/76, uveřejněný tamtéž pod č. 28, ročník 1978, či rozsudek Nejvyššího soudu ČR ze dne 17. 6. 2009, sp. zn. 25 Cdo 1891/2007, publikovaný tamtéž pod č. 13, ročník 2010). Od těchto závěrů nemá dovolací soud důvod se odchýlit.
 Jestliže v projednávané věci nárok na náhradu škody odůvodněné nezákonným rozhodnutím nebyl před podáním žaloby u soudu předběžně projednán u příslušného ministerstva, měl soud po marném opatření k odstranění tohoto nedostatku postupovat podle § 104 odst. 2 o.s.ř. a řízení zastavit; jelikož však namísto toho o žalobcově nároku věcně rozhodl a žalobu zamítl, vyložil ustanovení § 14 odst. 3 zákona č. 82/1998 Sb., ve znění zákona č. 160/2006 Sb., nesprávně. Nejvyšší soud proto rozhodnutí odvolacího soudu podle § 243b odst. 2 části věty za středníkem o.s.ř. zrušil; vzhledem k tomu, že důvody, pro které byl rozsudek zrušen, platí i pro rozhodnutí soudu prvního stupně, zrušil i jeho rozsudek a věc vrátil Okresnímu soudu v Kladně k dalšímu řízení (§ 243b odst. 2 věta druhá o.s.ř.).


text:
SBÍRKA ZÁKONŮ. Ročník 2018 ČESKÁ REPUBLIKA. Částka 14 Rozeslána dne 19. února 2018 Cena Kč 65, O B S A H : - PDF Stažení zdarma
 Download "SBÍRKA ZÁKONŮ. Ročník 2018 ČESKÁ REPUBLIKA. Částka 14 Rozeslána dne 19. února 2018 Cena Kč 65, O B S A H :"
 1 Ročník 2018 SBÍRKA ZÁKONŮ ČESKÁ REPUBLIKA Částka 14 Rozeslána dne 19. února 2018 Cena Kč 65, O B S A H : 24. Nařízení vlády o určení kompenzačního opatření ukládaného uchazeči pro regulovanou činnost insolvenčního správce 25. Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 197/2004 Sb., k provedení zákona č. 99/2004 Sb., o rybníkářství, výkonu rybářského práva, rybářské stráži, ochraně mořských rybolovných zdrojů a o změně některých zákonů (zákon o rybářství), ve znění pozdějších předpisů 26. Nález Ústavního soudu ze dne 19. prosince 2017 sp. zn. Pl. ÚS 8/16 ve věci návrhu na zrušení 12 odst. 4 a 5 zákona č. 449/2001 Sb., o myslivosti, ve znění zákona č. 124/2008 Sb.
 2 Strana 290 Sbírka zákonů č. 24 / 2018 Částka NAŘÍZENÍ VLÁDY ze dne 31. ledna 2018 o určení kompenzačního opatření ukládaného uchazeči pro regulovanou činnost insolvenčního správce Vláda nařizuje podle 11 odst. 2 a 38 odst. 4 zákona č. 18/2004 Sb., o uznávání odborné kvalifikace a jiné způsobilosti státních příslušníků členských států Evropské unie a některých příslušníků jiných států a o změně některých zákonů (zákon o uznávání odborné kvalifikace), ve znění zákona č. 588/2004 Sb., zákona č. 189/ /2008 Sb., zákona č. 52/2012 Sb. a zákona č. 126/ /2016 Sb.: 1 Pro regulovanou činnost insolvenčního správce je vyloučena volba uchazeče mezi adaptačním obdobím a rozdílovou zkouškou a kompenzačním opatřením je rozdílová zkouška. 2 Toto nařízení nabývá účinnosti dnem 1. března Předseda vlády: Ing. Babiš v. r. Ministr spravedlnosti: JUDr. Pelikán, Ph.D., v. r.
 3 Částka 14 Sbírka zákonů č. 25 / 2018 Strana VYHLÁŠKA ze dne 7. února 2018, kterou se mění vyhláška č. 197/2004 Sb., k provedení zákona č. 99/2004 Sb., o rybníkářství, výkonu rybářského práva, rybářské stráži, ochraně mořských rybolovných zdrojů a o změně některých zákonů (zákon o rybářství), ve znění pozdějších předpisů Ministerstvo zemědělství stanoví podle 32 zákona č. 99/2004 Sb., o rybníkářství, výkonu rybářského práva, rybářské stráži, ochraně mořských rybolovných zdrojů a o změně některých zákonů (zákon o rybářství), k provedení 13 odst. 11: Čl. I V 12 vyhlášky č. 197/2004 Sb., k provedení zákona č. 99/2004 Sb., o rybníkářství, výkonu rybářského práva, rybářské stráži, ochraně mořských rybolovných zdrojů a o změně některých zákonů (zákon o rybářství), ve znění vyhlášky č. 239/2006 Sb., odstavec 2 zní: (2) Denní doby lovu ryb v mimopstruhovém rybářském revíru jsou: a) v měsíci dubnu, květnu, červnu, červenci, srpnu a září od 4 do 24 hodin, b) v měsíci říjnu, listopadu, prosinci, lednu, únoru a březnu od 5 do 22 hodin.. Čl. II Účinnost Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. dubna Ministr: Ing. Milek v. r.
 4 Strana 292 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14 26
 5 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 293
 6


text:
Strana 294 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 7 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 295
 8 Strana 296 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 9 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 297
 10 Strana 298 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 11 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 299
 12 Strana 300 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 13 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 301
 14 Strana 302 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 15 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 303
 16 Strana 304 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 17 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 305
 18 Strana 306 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Částka 14
 19 Částka 14 Sbírka zákonů č. 26 / 2018 Strana 307
 20 Strana 308 Sbírka zákonů 2018 Částka 14
 21 Částka 14 Sbírka zákonů 2018 Strana 309
 22 Strana 310 Sbírka zákonů 2018 Částka 14
 23 Částka 14 Sbírka zákonů 2018 Strana 311
 24 Strana 312 Sbírka zákonů 2018 Částka ISSN Vydává a tiskne: Tiskárna Ministerstva vnitra, p. o., Bartůňkova 4, pošt. schr. 10, Praha 415, telefon: , fax: Redakce: Ministerstvo vnitra, nám. Hrdinů 1634/3, pošt. schr. 155/SB, Praha 4, telefon: , fax: Administrace: písemné objednávky předplatného, změny adres a počtu odebíraných výtisků MORAVIAPRESS s. r. o., U Póny 3061, Břeclav, tel.: , Roční předplatné se stanovuje za dodávku kompletního ročníku včetně rejstříku z předcházejícího roku a je od předplatitelů vybíráno formou záloh ve výši oznámené ve Sbírce zákonů. Závěrečné vyúčtování se provádí po dodání kompletního ročníku na základě počtu skutečně vydaných částek (první záloha na rok 2018 činí 6 000, Kč) Vychází podle potřeby Distribuce: MORAVIAPRESS s. r. o., U Póny 3061, Břeclav, celoroční předplatné a objednávky jednotlivých částek (dobírky) , objednávky knihkupci , zelená linka Internetová prodejna: Drobný prodej Brno: Ing. Jiří Hrazdil, Vranovská 16, Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, Obchodní galerie IBC (2. patro), Příkop 6; Cheb: EFREX, s. r. o., Karlova 31; Chomutov: DDD Knihkupectví Antikvariát, Ruská 85; Kadaň: Knihařství Přibíková, J. Švermy 14; Liberec: Podještědské knihkupectví, Moskevská 28; Olomouc: Zdeněk Chumchal Knihkupectví Tycho, Ostružnická 3; Pardubice: ABONO s. r. o., Sportovců 1121; Plzeň: Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, nám. Českých bratří 8; Praha 3: Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, Řipská 23; Praha 4: Tiskárna Ministerstva vnitra, Bartůňkova 4; Praha 9: DOVOZ TISKU SUWECO CZ, Klečákova 347; Praha 10: BMSS START, s. r. o., Vinohradská 190, MONITOR CZ, s. r. o., Třebohostická 5, tel.: ; Ústí nad Labem: PNS Grosso s. r. o., Havířská 327, tel.: , fax: , KARTOON, s. r. o., Klíšská 3392/37 vazby sbírek tel. a fax: , Zábřeh: Mgr. Ivana Patková, Žižkova 45; Žatec: Jindřich Procházka, Bezděkov 89 Vazby Sbírek, tel.: Distribuční podmínky předplatného: jednotlivé částky jsou expedovány neprodleně po dodání z tiskárny. Objednávky nového předplatného jsou vyřizovány do 15 dnů a pravidelné dodávky jsou zahajovány od nejbližší částky po


text:
ověření úhrady předplatného nebo jeho zálohy. Částky vyšlé v době od zaevidování předplatného do jeho úhrady jsou doposílány jednorázově. Změny adres a počtu odebíraných výtisků jsou prováděny do 15 dnů. Reklamace: informace na tel. čísle V písemném styku vždy uvádějte IČO (právnická osoba), rodné číslo (fyzická osoba). Podávání novinových zásilek povoleno Českou poštou, s. p., Odštěpný závod Jižní Morava Ředitelství v Brně č. j. P/2-4463/95 ze dne
 SBÍRKA ZÁKONŮ. Ročník 2017 ČESKÁ REPUBLIKA. Částka 99 Rozeslána dne 4. září 2017 Cena Kč 91, O B S A H :
 Ročník 2017 SBÍRKA ZÁKONŮ ČESKÁ REPUBLIKA Částka 99 Rozeslána dne 4. září 2017 Cena Kč 91, O B S A H : 281. Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 146/2015 Sb., o stanovení výše náborového příspěvku, výše
 SBÍRKA ZÁKONŮ. Ročník 2018 ČESKÁ REPUBLIKA. Částka 57 Rozeslána dne 21. června 2018 Cena Kč 79, O B S A H :
 Ročník 2018 SBÍRKA ZÁKONŮ ČESKÁ REPUBLIKA Částka 57 Rozeslána dne 21. června 2018 Cena Kč 79, O B S A H : 114. Sdělení Českého statistického úřadu o aktualizaci Číselníku měn a fondů (ČMF) 115. Sdělení


text:
Zásady. I. Základní ustanovení. II. Vymezení pojmů - PDF
 Download "Zásady. I. Základní ustanovení. II. Vymezení pojmů"
 1 Zásady postupu při prodeji bytů a bytových domů v majetku Města Horažďovice Zastupitelstvo města Horažďovice schválilo svým usnesením č. 22 dne tyto Zásady postupu při prodeji bytů a bytových domů v majetku Města Horažďovice (dále jen zásady). I. Základní ustanovení Účelem zásad je stanovit podmínky pro prodej bytů a bytových domů v majetku Města Horažďovice. II. Vymezení pojmů Bytem se rozumí místnost nebo soubor místností, které jsou podle rozhodnutí stavebního úřadu určeny k bydlení. Příslušenstvím bytu se rozumí místnosti a prostory určené k užívání spolu s bytem. Společnými částmi domu se rozumí části domu, určené pro společné užívání, zejména základy, střecha, hlavní svislé a vodorovné konstrukce, vchody, schodiště, chodby, balkony přístupné ze společných prostor domu, prádelny, sušárny, kočárkárny, rozvody teplé a studené vody, kanalizace, rozvody plynu, elektřiny, vzduchotechniky, výtahy, hromosvody, společné antény a společná zařízení domu. Bytovým domem pro účely těchto zásad se rozumí dům s nájemními byty, příslušenstvím bytů a společnými částmi domu. Nájemcem bytu se rozumí fyzická osoba, která byt užívá ke dni rozhodnutí o prodeji na základě platné nájemní smlouvy. III. Předmět prodeje Zastupitelstvo města Horažďovice se usneslo provádět prodej bytů a celých bytových domů ve vlastnictví města po etapách a v rozsahu podle skutečných potřeb a zájmů města. Předmětem prodeje podle těchto zásad jsou byty (jednotky) a odpovídající podíly na společných částech domu a pozemku (stavební parcele) podle z.č. 72/1994 Sb., nebo celé bytové domy s pozemkem (stavební parcelou), s předností pro současné nájemce. Seznam domů určených k prodeji podle těchto zásad předkládá rada města ke schválení zastupitelstvu města. Seznam domů pro I. etapu prodeje je součástí těchto zásad (příl. č. 1). Tento seznam může být na návrh rady města průběžně doplňován. 1
 2 Do prodeje nebudou zahrnuty městské domy, ve kterých jsou zajišťovány sociální, zdravotní a jiné specifické služby a domy, které si Město Horažďovice podle svého uvážení ponechá pro potřebu přidělování bytů občanům a domy, kde se uvažuje se zhotovením půdních nástaveb a vestaveb do doby jejich zhotovení. IV. Postup prodeje O zahájení prodeje v jednotlivých domech, na které byl vyhlášen záměr prodeje, rozhodne rada města. 1. Prodej bytu podle z.č. 72/1994 Sb.: a) Předběžný průzkum: V domech určených k prodeji uskuteční prodávající předběžný průzkum u současných nájemců, vysvětlí jim postup prodeje podle zákona č. 72/1994 Sb. v platném znění, a těchto zásad a předá jim sdělení Města Horažďovice s informacemi o postupu prodeje, stanovení kupní ceny a platebních podmínkách. Nájemci budou zároveň vyzváni, aby ve lhůtě do 15 dnů od převzetí sdělení písemně informovali, zda mají o koupi bytu zájem. Kupující má povinnost uhradit zálohu na budoucí náklady prodávajícího s prodejem souvisejícími ve výši 5.000,- Kč. Tato záloha v případě neuzavření kupní smlouvy ze strany kupujícího připadne celá ve prospěch prodávajícího na úhradu vynaložených nákladů. b) Nabídka nájemcům: V případě, že se předběžným průzkumem zjistí, že současní nájemci mají zájem o odkoupení bytů v domě, posoudí počet zájemců v domě rada města a na základě


text:
schválení prodeje bytu, předá prodávající do 90 dnů po jeho ukončení všem nájemcům závaznou písemnou nabídku. Nabídka bude obsahovat vymezení prodávaného bytu podle 6, odst. 1 z.č. 72/1994 Sb., výši kupní ceny a platební podmínky, poučení podle 22, odst. 1 a 2 z.č. 72/1994 Sb. o předkupním právu nájemce, zásady budoucích smluvních vztahů mezi kupujícím a prodávajícím a upozornění na právo prodávajícího zrušit bez náhrady podanou nabídku. Od data převzetí nabídky počne nájemcům běžet podle ustanovení 22, odst. 1 z.č. 72/1994 Sb. zákonná lhůta 6 měsíců pro její přijetí. Tato lhůta může být ukončena dříve v případě přijetí nabídky všemi nájemci. Po uplynutí lhůty 6 měsíců má nájemce podle ustanovení 22, odst. 2 zákona č. 72/1994 Sb. ještě po dobu 1 roku právo na přednostní nabytí bytu ve smyslu 606 Občanského zákoníku, tj. jestliže přijme nabízené podmínky. Přitom je povinen uzavřít kupní smlouvu do 3 měsíců od doručení nabídky. c) Neprodané byty: Pronajaté byty, jejichž nájemci nepřijali nabídku do 6 měsíců ode dne jejího doručení mohou být po projednání v radě města nabídnuty k prodeji ve výběrovém řízení s minimální nabídkovou cenou dle znaleckého posudku se stanovením ceny v místě a čase obvyklé. d) Byty bez nájemního vztahu: Byty bez nájemního vztahu v domě, kde probíhá prodej, budou nabídnuty k prodeji ve výběrovém řízení s minimální nabídkovou cenou dle znaleckého posudku (cena v místě a čase obvyklá). 2
 3 e) Výměny bytů: Výměny bytů v době prodejního řízení v domě lze realizovat. Výměny bytů, kde jedna ze stran dohody o výměně je účastníkem probíhajícího prodejního řízení a druhá nikoliv, budou posuzovány individuálně. f) Prodej pozemku: Spolu s prodejem bytu a odpovídajícího podílu na společných částech domu, bude prodán i podíl na zastavěné části (půdorysu) příslušné stavební parcely. Pokud zastavěná část tvoří pouze část stavební parcely, bude zbytek stavební parcely řešen individuálně, se zřetelem na konkrétní místní situaci a zájmy Města Horažďovice, v návaznosti na územní plán a na základě rozhodnutí městského zastupitelstva. g) Omezení prodeje: Kupní smlouvu s nájemcem bytu vůči kterému má prodávající pohledávky za nezaplacené nájemné a služby spojené s užíváním bytu lze uzavřít až po zaplacení dluhu. Kupní smlouvu nelze uzavřít s nájemcem bytu, který jej bez vážného důvodu neužívá a proto mu byla již dříve dána výpověď z nájmu. 2. Prodej celého domu současným nájemcům: Druhou rovnocennou variantou je prodej celého domu současným nájemcům bytů a) právnické osobě, tvořené současnými nájemci družstvo, b) do podílového vlastnictví nájemců. V. Stanovení kupní ceny 1. Kupní cena bytu včetně spoluvlastnického podílu na společných částech domu, prodávaného současnému nájemci, se stanoví: a) celková podlahová plocha je pro potřeby těchto zásad stanovena jako součet podlahové plochy bytu a podlahové plochy prostorů mimo byt užívaných výhradně nájemcem bytu (balkon, lodžie, komora,.nepatří sem však sklepy a sklepní kóje) b) u místností tvořících společné příslušenství pro více bytů se zjistí jejich podíl náležející konkrétnímu bytu jako poměr podlahové plochy místností tvořících toto společné příslušenství k poměru celkové podlahové plochy bytu zjištěné dle písm. a) shora c) základní cena bytu za 1 m 2 takto


text:
zjištěné celkové podlahové plochy bytu a podílu na podlahové ploše místností tvořících společné příslušenství pro více bytů činí: u bytů I.kategorie 5 000,-Kč/m 2 u bytů II.kategorie 4 500,-Kč/m 2 u bytů III.kategorie 4 000,-Kč/m 2 přičemž kategorie bytů byly stanoveny dle původně platné vyhlášky č.176/1993 Sb. d) k takto stanovené základní ceně bytu se připočítává cena za sklepní prostory tak, že základní cena za 1 m 2 podlahové plochy bytu se násobí celkovou výměrou sklepních prostor užívaných výhradně nájemcem a koeficientem
 4 e) k takto stanovené základní ceně bytu a sklepních prostor se dále připočítává cena za opravy v domě. Tato cena se vypočte z celkových nákladů vynaložených na opravy domu a bytů za posledních 15 let před schválením prodeje bytů v orgánech města (tj. zastupitelstvem města) jako hodnota odpovídající poměru podlahové plochy prodávaného bytu k podlahové ploše všech bytů v domě snížená o amortizaci. Amortizace bude stanovena celkovou základní životností konstrukce dle zákona č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku ve znění pozdějších změn a příslušné prováděcí vyhlášky (v době schvalování těchto zásad jde o vyhlášku č. 3/2008 Sb). 2. Byty s nájemci, kde stávající nájemce neprojeví o koupi bytu zájem, mohou být po projednání v radě města nabídnuty k prodeji ve výběrovém řízení s minimální nabídkovou cenou dle znaleckého posudku (cena v místě a čase obvyklá). 3. Byty bez nájemního vztahu v domech, kde probíhá prodej, budou prodány ve výběrovém řízení s minimální nabídkovou cenou podle znaleckého posudku (cena v místě a čase obvyklá). 4. K ceně za prodávanou jednotku se připočte cena odpovídajícího podílu na pozemku (stavební parcele) ve smyslu ustanovení 21, odst. 1 zákona č. 72/1994 Sb., která se vypočte minimálně z ceny pozemku stanovené znaleckým posudkem. 5. Kupní cena bytového domu, prodávaného nájemcům podle č. IV, bodu 2 těchto zásad, se stanoví znaleckým posudkem. K ceně domu se připočte cena pozemku (stavební parcely) podle znaleckého posudku. 6. Daň z převodu nemovitosti hradí prodávající. 7. Všechny ostatní náklady spojené s realizací prodeje (pořízení znaleckých posudků, prohlášení vlastníka, zpracování smluv, vklad do katastru a jiné) snížené o složenou zálohu hradí kupující před podpisem smlouvy. VI. Platební podmínky Dohodnutou kupní cenu uhradí kupující v plné výši zásadně před podpisem kupní smlouvy. Kupní smlouvy, týkající se jednotlivého domu, musí být podepsány současně. VII. Závěrečná ustanovení 1. Při prodeji bytů a podílu ke společným částem bytu a pozemku se zřizuje předkupní právo prodávajícího na dobu 5 let ode dne vkladu kupní smlouvy do katastru nemovitostí za stejnou kupní cenu. 2. V odůvodněných případech může rada města doporučit zastupitelstvu města pro prodej bytového domu zvláštní podmínky nad rámec těchto zásad. 3. Výběrové řízení se provede zpravidla formou předání nabídkové ceny v zalepené obálce (tzv. obálková metoda). Výsledky výběrového řízení schvaluje rada města. 4. Zastupitelstvo města si vyhrazuje právo změnit přijaté zásady. 4
 5 5. Každý prodej domu nebo bytu musí schválit zastupitelstvo města. 6. Na prodej bytu nebo domu není právní nárok. VIII. Nabytí účinnosti Tyto zásady nabývají účinnosti dnem jejich schválení zastupitelstvem města. V Horažďovicích dne Ing. Ladislav Lenský místostarosta


text:
města. Mgr. Jindřiška Jůdová starostka města 5
 6 PŘÍLOHA č. 1 k Zásadám postupu při prodeji bytů a bytových domů v majetku Města Horažďovice. I.etapa nabídky bytů k prodeji Bytový dům č.p. 781 a 782 ul. Pod Vodojemem 18 bytových jednotek Bytový dům č.p. 783 a 784 ul. Mayerova 18 bytových jednotek Bytový dům č.p. 785 a 786 ul. Mayerova 18 bytových jednotek Bytový dům č.p. 787 a 788 ul. Pod Vodojemem 18 bytových jednotek Bytový dům č.p. 789 a 790 ul. Šumavská 18 bytových jednotek Bytový dům č.p. 929 a 930 ul. Loretská 24 bytových jednotek Bytový dům č.p. 268 ul. Plzeňská 9 bytových jednotek Bytový dům č.p. 220 ul. Jiráskova 12 bytových jednotek Bytový dům č.p. 91 ul. Trhová 4 bytových jednotek Bytový dům č.p. 105 ul. Trhová 6 bytových jednotek Bytový dům č.p. 839, 840, 841 a 842 ul. Pod Vodojemem 32 bytových jednotek Bytový dům č.p. 877 a 878 ul. Palackého 24 bytových jednotek Bytový dům č.p. 933 a 934 ul. Palackého 36 bytových jednotek CELKEM: 237 bytových jednotek 6
 7 PŘÍLOHA č. 2 k Zásadám postupu při prodeji bytů a bytových domů v majetku Města Horažďovice. Stanovení kupní ceny pro jednotlivé kategorie bytů bylo provedeno postupem dle zákona č. 151/1997 Sb., ve znění zákona č. 121/2000 Sb., podle kterého je obvyklá cena zjištěna jedině analýzou trhu. Po provedení této analýzy v různých místech republiky (např. Strakonice, Klatovy, Blatná, Karlovy Vary, Břeclav, a řada dalších) a porovnání cen prodávaných bytů byla stanovena obvyklá cena pro prodej bytů v majetku Města Horažďovice s připočtením amortizované ceny technického zhodnocení provedené v posledních zhruba patnácti letech. Při odhadování obvyklé ceny bytů bylo zejména přihlíženo k počtu bytů nabízených k prodeji na trhu s byty a k zákonné povinnosti prodeje bytů ne komukoliv, ale přednostně stávajícím nájemcům. Přitom bylo nutné přihlédnout k tomu, že cena nemovitosti ( bytu ) se odvíjí od nabídky a poptávky na trhu a že v nemovitosti bytovém domě je nejvýhodnější prodat pokud možno všechny bytové jednotky, nebo alespoň jejich větší část. 7


text:
Výroční zpráva Skupina Severočeské doly - PDF
 Výroční zpráva Skupina Severočeské doly
 Download "Výroční zpráva 2012. Skupina Severočeské doly"
 1 Výroční zpráva 2012 Skupina Severočeské doly2 Skupina Severočeské doly stabilně dosahuje dynamických obchodních výsledků Severočeské doly mají smysl pro detail, který se projevuje nejen v moderní technické vybavenosti, ale ivcelkovém přístupu ke všem složkám podnikání Skupina Severočeských dolů disponuje dokonale sehraným týmem špičkových odborníků a profesionálů svého oboru, a to na úrovni všech možných profesí3 Na konci roku 2012 vydal Obvodní báňský úřad v Mostě důležitý dokument Povolení hornické činnosti pro Doly Nástup Tušimice na období 2014 až Podpora akciové společnosti Severočeské doly směrem k obcím a městům dotčeným těžbou v bezprostředním okolí stojí na dvou pilířích pomoci okolí a ochraně přírody Úspěšnou budoucnost skupiny pomáhá zajistit projekt Efektivní a bezpečná těžba hnědého uhlí. Severočeské doly výrazně omezují negativní dopady na ovzduší, které jsou způsobeny hornickou a úpravárenskou činností v jednotlivých lokalitách, a snaží se způsobené znečištění maximálně eliminovat.4 Moderní společnost připravená pro zítřek5 Žijeme v době plné dynamických změn a trendů energetiku nevyjímaje. Na změněné podmínky i na budoucnost se konstruktivně připravuje také skupina Severočeské doly. K naplnění všech plánů, jak v novém světě dobře obstát, slouží připravovaná i realizovaná opatření k efektivní a bezpečné těžbě. Uplatňuje se nová strategie prodeje tříděného uhlí. Absolutní prioritou vedle naplnění technologické modernizace je maximalizace výnosů z prodeje a minimalizace nákladů na nákup. Obojí v souladu s rekultivační obnovou krajinných struktur tak, aby stál život zítřka v regionu za to.6 Skupina ČEZ Představení Skupiny ČEZ Představení Skupiny ČEZ 002 Skupina ČEZ je etablovaným integrovaným energetickým koncernem působícím v řadě zemí střední a jihovýchodní Evropy a Turecku s ústředím v České republice. Hlavní předmět podnikání koncernu tvoří výroba, distribuce a obchod v oblasti elektřiny a tepla, obchod a prodej v oblasti zemního plynu a těžba uhlí. Skupina ČEZ zaměstnává 27 tisíc zaměstnanců. Nejvýznamnějším akcionářem mateřské společnosti ČEZ, a. s., je Česká republika (ke dni s podílem na základním kapitálu téměř 70 %). Akcie ČEZ, a. s., se obchodují na pražské a varšavské burze cenných papírů, kde jsou součástí burzovních indexů PX a WIG-CEE. Rozhodující součástí poslání Skupiny ČEZ je maximalizovat návratnost vložených prostředků a zajistit dlouhodobý růst hodnoty pro akcionáře. V rámci své podnikatelské činnosti se Skupina ČEZ hlásí k principům trvale udržitelného rozvoje, podporuje energetickou úspornost, prosazuje nové technologie a svá energetická zařízení provozuje v souladu s bezpečnostními standardy. Firemní kultura je orientována na výkon a stálý růst vnitřní efektivity, při svém podnikání se Skupina ČEZ současně řídí přísnými etickými standardy, zahrnujícími i odpovědné chování ke svému okolí, společnosti a životnímu prostředí. V České republice společnosti Skupiny ČEZ vyrábějí a distribuují elektřinu a teplo, obchodují s elektřinou a dalšími komoditami, prodávají koncovým zákazníkům elektřinu, teplo i zemní plyn a zabývají se těžbou uhlí. Výrobní portfolio tvoří jaderné, uhelné, plynové, vodní a obnovitelné zdroje. K zajištění kontinuity úspěšného působení na trhu v České republice, který je pro Skupinu ČEZ z hlediska jejího podnikání rozhodující, probíhá rozsáhlá obnova, modernizace a rozvoj výrobního portfolia a distribučních


text: sítí a zejména příprava výstavby nového jaderného zdroje v Temelíně.7 Skupina ČEZ Představení Skupiny ČEZ Působení Skupiny ČEZ v energetice dle teritoria Varšava Praha Bratislava Budapešť Bukurešť Sofie Ankara elektřina výroba distribuce prodej koncovým zákazníkům zemní plyn prodej koncovým zákazníkům teplo výroba distribuce prodej koncovým zákazníkům 003 V zahraničí se Skupina ČEZ zaměřuje zejména na trhy ve střední a jihovýchodní Evropě. Působí zde hlavně v oblasti distribuce, prodeje a výroby elektřiny z uhelných a obnovitelných zdrojů a obchoduje s elektřinou a dalšími komoditami. V Nizozemsku a Irsku jsou součástí Skupiny ČEZ společnosti zprostředkující vlastnictví a zajišťující její financování. Skupina ČEZ vlastní výrobní či distribuční aktiva v Polsku, Rumunsku, Bulharsku, Maďarsku, na Slovensku a v Turecku. V Polsku patří do Skupiny ČEZ dvě černouhelné elektrárny poblíž státní hranice s Českou republikou a jedna developerská společnost připravující výstavbu větrných elektráren. V Rumunsku působí Skupina ČEZ v oblasti výroby elektřiny z obnovitelných, zejména větrných zdrojů a zabývá se dále distribucí a prodejem elektřiny. V Bulharsku zajišťuje distribuci a prodej elektřiny v západní části země, výrobu v uhelné elektrárně a zabývá se rozvojem obnovitelných zdrojů. V Turecku provozuje Skupina ČEZ spolu se svým místním partnerem distribuční společnost, vyrábí elektřinu v plynových, vodních a větrných elektrárnách a připravuje výstavbu dalších výrobních zdrojů. V řadě zemí Evropy Skupina ČEZ obchoduje s elektřinou a dalšími komoditami na velkoobchodních trzích. Koncovým zákazníkům prodává Skupina ČEZ elektřinu či zemní plyn, kromě České republiky zejména v Rumunsku, Bulharsku, Turecku, Maďarsku, Polsku a na Slovensku. Skupina ČEZ pokračuje v zavádění technologií budoucnosti. Stále rozšiřuje síť dobíjecích stanic pro elektromobily, zprovoznila svou první rychlodobíjecí stanici a spolu s partnery připravuje další. V severovýchodních Čechách pokrývá vybrané území inteligentní distribuční sítí.8 Skupina Severočeské doly Představení skupiny Severočeské doly Představení skupiny Severočeské doly 004 Posláním Severočeských dolů a.s. je těžba, úprava a prodej hnědého uhlí. Skupina Severočeské doly (dále též skupina ) působí v Ústeckém kraji a skládá se z mateřské společnosti Severočeské doly a.s. a dalších 6 dceřiných společností. Do skupiny Severočeské doly patří dceřiné společnosti SD - 1.strojírenská, a.s., SD - Autodoprava, a.s., SD - Rekultivace, a.s., SD - Kolejová doprava, a.s., a PRODECO, a.s. Dále je členem skupiny také SD - Komes, a.s. Přidruženou společností je Výzkumný ústav pro hnědé uhlí a.s. Dceřiné společnosti pomáhají mateřské společnosti uskutečňovat její vizi dlouhodobě udržovat pozici národního lídra v oblasti těžby a úpravy hnědého uhlí. Cílem komunikační strategie skupiny je akceptace těžby uhlí lidmi v bezprostřední blízkosti povrchových dolů i ve vzdálenějších lokalitách. Nejvyšší prioritou je vstřícná, otevřená a oboustranná komunikace se sousedními obcemi, kterým skupina věnuje největší pozornost. Aktivně spolupracuje s volenými orgány Ústeckého kraje i s krajským úřadem. Angažuje se v činnosti široké palety regionálních sdružení. Dlouhodobé zvyšování hodnoty firmy a udržení finanční stability to jsou hlavní cíle skupiny Severočeské doly vůči jejímu akcionáři. V interní komunikaci je prioritním strategickým cílem udržení sociálního smíru a zlepšování pracovních a sociálních podmínek zaměstnanců. Severočeským dolům se daří zlepšovat životní prostředí, za což pravidelně získávají mezinárodní uznání. Provádění sanací a rekultivací území dotčeného těžbou je