text:
34 ICm 705/2012
 Číslo jednací: 34 ICm 705/2012-45
 Krajský soud v Ostravě rozhodl samosoudcem Mgr. Ing. Ladislavem Olšarem ve věci žalobce: JUDr. Petr Chyla, se sídlem Sokolská třída 451/11, 702 00 Ostrava, insolvenční správce dlužníka Petr anonymizovano , anonymizovano , Klimkovická 55/28, 708 00 Ostrava-Poruba, zast.: Mgr. Zdeněk Toman, advokát, se sídlem Sokolská 451/11, 702 00 Ostrava, proti žalovanému: PROFI CREDIT Czech, a.s., IČ 61860069, se sídlem Jindřišská 24/941, 110 00 Praha 1, o určení pravosti a výše pohledávky
 I. Žaloba na určení, že pohledávka věřitele P1 PROFI CREDIT Czech, a.s. IČ 61860069, Jindřišská 24/941, 100 00 Praha, ve věci dlužníka Petr anonymizovano , anonymizovano , bytem Klimkovická 55/28, 708 00 Ostrava, č.j. Krajský soud v Ostravě KSOS 34 INS 161/2012 byla v rozsahu popření insolvenčním správcem u přezkumného jednání dne 6.3.2012 popřena oprávněně, se co do části určení 71.732,63 Kč zamítá.
 II. Pohledávka věřitele P1 PROFI CREDIT Czech, a.s. IČ 61860069, Jindřišská 24/941, 100 00 Praha, ve věci dlužníka Petr anonymizovano , anonymizovano , bytem Klimkovická 55/28, 708 00 Ostrava, č.j. Krajský soud v Ostravě KSOS 34 INS 161/2012 byla v rozsahu popření co do částky 65.990,37 Kč insolvenčním správcem u přezkumného jednání dne 6.3.2012 popřena oprávněně a není zjištěna v insolvenčním řízení dlužníka Petra Jalůvky.
 Žalobou ze dne 6.3.2012 doručenou Krajskému soudu v Ostravě (dále také jen soud ) 13.3.2012 domáhal se žalobce jako insolvenční správce dlužníka Petra Jalůvky určení, že pohledávka věřitele P1 Profi Credit Czech, a.s. IČ 61860069, Jindřišská 24/941, 100 00 Praha, ve věci dlužníka Petr anonymizovano , anonymizovano , bytem Klimkovická 55/28, 708 00 Ostrava, č.j. Krajský soud v Ostravě KSOS 34 INS 161/2012 byla v rozsahu popření insolvenčním správcem u přezkumného jednání dne 6.3.2012 popřena oprávněně.
 Žalobu žalobce odůvodnil následujícími skutečnostmi:
 -Rozhodnutím Krajského soudu v Ostravě, č.j. KSOS 34 INS 161/2012 ze dne 13.1.2012 byl zjištěn úpadek dlužníka Petr anonymizovano a povoleno řešení úpadku oddlužením, stejným rozhodnutím jsem byl ustanoven insolvenčním správcem.
 -Žalovaný dne 20.1.2012 přihlásil do insolvenčního řízení pohledávku v celkové výši 187.621,-Kč, s tím, že pohledávka je vykonatelná, přiznána pravomocným rozhodčím nálezm, čj. 101 Rozh 188/2009 ze dne 23.9.2009. Nález byl vydán Dr. Martinem Týle.
 -Přihláška byla zjištěna do výše 49.898,-Kč, do výše 137.723,-Kč byla popřena pravost pohledávky (na pohledávku ve výši 56.000,-Kč-poskytnutý úvěr, byly dle žalobce dlužníkem zaplaceny dvě splátky celkem 6.102,-Kč, zbývá tak doplatit 49.898,-Kč). Dále účtovaná smluvní odměna, smluvní pokuta, úroky a náklady spojené s vydáním rozhodčího nálezu byly shledány neplatnými pro rozpor se zákonem (§ 39, § 3, § 56 obč. zák.) rozhodčí nález je patrně nicotným úkonem. Závěry korespondují i s judikaturou, např. rozhodnutí Vrchního soudu v Olomouci, čj. 14 ICm 1581/2010 ze dne 30.11.2011, Vrchního soudu v Praze, čj. 76 ICm 876/2009 ze dne 7.9.2011. Z výše uvedených rozhodnutí (která se týkají stejného věřitele).
 Žalovaný se vyjádřil k žalobě přípisem ze dne 7.9.2012 došlým soudu dne 11.9.2012 tak, že navrhl, aby žaloba byla v plném rozsahu zamítnuta. Svou obranu proti žalobě opřel o následující skutečnosti:
 -Usnesením Krajského soudu v Ostravě č.j. KSOS 34 INS 161/2012-A4


text:
ze dne 13.1.2012 byl zjištěn úpadek Petra Jalůvky a jako způsob řešení úpadku bylo povoleno oddlužení.
 -Žalovaný svojí přihláškou ze dne 20.1.2012 evidovanou pod P1 přihlásil u nadepsaného soudu do insolvenčního řízení svojí vykonatelnou pohledávku za dlužníkem v celkové výši 187.621,-Kč. Jednalo se o pohledávku na zaplacení nedoplatku směnečné sumy u zajišťovací směnky ze smlouvy o revolvingovém úvěru 9100272169 ve výši 162.227,-Kč (včetně směnečného úroku 24.294,--Kč a nákladů rozhodčího řízení 1.100,--Kč, tj. celkem 25.394,--Kč).
 -Při přezkumném jednání konaném dne 6.3.2012 došlo k tomu, že pohledávka žalovaného byla insolvenčním správcem popřena co do výše 131.621,--Kč a zjištěna co do výše 49.898,--Kč. Uznána resp. zjištěna pohledávka P1 žalobcem jako insolvenčním správcem byla pouze co do části 49.898,--Kč (dle žalobce neuhrazené jistiny na úvěru ze dne 27.1.2009), zbylé nároky přihlášené žalovaným v přihlášce pohledávky P1 v celkové výši 131.621,--Kč byly popřeny.
 -Na základě uzavřené smlouvy o revolvingovém úvěru č. 9100272169 ze dne 27.1.2009 byl dlužníkovi poskytnut úvěr o celkové výši 109.836,--Kč. Dlužník se zavázal žalovanému (věřiteli) poskytnutý úvěr vrátit ve 36 měsíčních splátkách po 3.051,-Kč splatných vždy k 27. dni každého kalendářního měsíce počínaje měsícem březen 2009.Dále se dlužník zavázal věřiteli zaplatit smluvní odměnu za poskytnutí úvěru ve výši 53.836,-Kč, která představuje veškeré náklady na splácení úvěru za 36 měsíců splácení. Tato smluvní odměna byla v souladu s článkem 10.1 Smluvních ujednání smlouvy o úvěru započtena oproti nároku dlužníka na vyplacení úvěru 109.836,-Kč. Vzniklý rozdíl ve výši 56.000,-Kč byl dlužníkovi vyplacen. Dlužník však věřiteli uhradil pouze 2 neúplné splátky úvěru ve výši 4.051,--Kč , poté se splácením zcela přestal. Naposled uhradil věřiteli celou splátku za březen 2009 ve výši 3.051,--Kč a část splátky za duben 2009 ve výši 1.000,--Kč. Dle č. 13.4 Smluvních ujednání tak vzhledem k prodlení dlužníka se dvěma splátkami (navíc více jak 30 dní po splatnosti) došlo k zesplatnění celého dluhu. Dlužníku ke dni zahájení insolvenčního řízení zbývalo na předmětnou pohledávku žalovaného (věřitele) doplatit 105.785,-Kč (tj. 35 splátek po 3.051,--Kč ponížených o 1.000,--Kč dle částečné splátky v měsíci dubnu 2009).
 -Podle článku 13.1 Smluvních ujednání byl dlužník povinen v případě prodlení s úhradou splátky úvěru: a) o více jak 15 dní po termínu splatnosti zaplatit věřiteli smluvní pokuty ve výši 8% z dlužné splátky; b) o více jak 30 dní po termínu splatnosti zaplatit věřiteli smluvní pokuty ve výši 13% z dlužné splátky. Žalobce tyto smluvní pokuty vyúčtoval fakturou ze dne 30.6.2009 a Oznámením ze dne 30.6.2009 ve výši celkem 162.227,-Kč.
 -Podle článku 13.4. Smluvních ujednání vzhledem k prodlení dlužníka s více než dvěma splátkami, navíc více jak 30 dní po splatnosti, vznikl žalovanému (věřiteli) nárok na smluvní pokutu ve výši 50% z nominální hodnoty úvěru, tj. celkem 54.918,-Kč.
 -K zajištění svých shora uvedených závazků vystavil dlužník vlastní blankosměnku na řad věřitele. V souladu se smluvními ujednáními smlouvy o revolvingovém úvěru pak věřitel při prodlení dlužníka s hrazením ze závazků ze smlouvy o revolvingovém úvěru do této směnky vyplnil jako směnečnou sumu své shora uvedené pohledávky ( k datu vyplnění směnky činila výše směnečné sumy částku 162.227,-Kč se splatností ke

type: other


text:
dni 15.7.2009 a tato pohledávka na zaplacení směnečné sumy byla žalovaným (věřitelem) přihlášena do insolvenčního řízení dále včetně souvisejícího směnečného úroku a nákladů rozhodčího řízení. Přihlášená pohledávka věřitele (směnečná suma bez směnečného úroku, směnečný úrok a náklady rozhodčího řízení) tedy činila celkem 187.621,-Kč (tj. 162.227,-Kč + 24.294,--Kč + 1.100,-Kč)
 -S ohledem na dlouhodobé prodlení dlužníka s hrazením jeho závazku, uplatnil žalovaný (věřitel) předmětnou směnku v rozhodčím řízení (dle rozhodčí doložky uzavřené v rámci předmětné smlouvy o úvěru). Rozhodce JUDr. Martin Týle na základě této směnky následně vydal rozhodčí nález č.j. 101 Rozh 188/2009-8 ze dne 23.9.2009, kterým byla dlužníkovi uložena povinnost zaplatit věřiteli směnečný peníz ve výši 162.227,-Kč spolu s 6% úrokem z prodlení od 16.7.2009 do zaplacení a náklady rozhodčího řízení ve výši 1.100,-Kč.
 Rozhodčí nález nabyl právní moci dne 7.10.2009 a vykonatelnosti dne 11.10.2009. Předmětná pohledávka žalobce za dlužníkem je tak v plném rozsahu pohledávkou vykonatelnou.
 -Smlouva o úvěru je dle žalovaného platná a obsahuje veškeré zákonem vyžadované náležitosti. Žalovaný namítá, že sjednaná rozhodčí doložka se vztahuje na rozhodování sporů ze směnek dle rozhodčí doložky obsažené v článku 18 smluvních ujednání smlouvy o revolvingovém úvěru. Zajišťovací směnka byla ze strany dlužníka vystavena na základě článku 6 smluvních ujednání smlouvy o revolvingovém úvěru.
 -Žalovaný doplnil, že u vykonatelné pohledávky jsou relevantní důvody pro popření pouze skutečnosti uvedené v § 199 odst. 2 insolvenčního zákona, nikoli však jiné právní hodnocení věci, než jak bylo provedeno v exekučním titulu (rozhodčím nálezu). Žalobce insolvenční správce v rámci svého popření žádné relevantní důvody dle § 199 odst. 2 insolvenčního zákona neuvedl. Tvrzená neplatnost ujednání o 50% smluvní pokutě, je právě jednáním z případů odlišného právního posouzení věci, které není řádným důvodem pro popřední vykonatelné pohledávky.
 -S ohledem na výše uvedené uvádí žalovaný pouze nad rámec této žaloby, že s argumentací žalobce nesouhlasí ani po věcné stránce. Sjednaná 50% smluvní pokuta je zcela v souladu se zákonem a s dobrými mravy. Výše této smluvní pokuty odpovídá hodnotě a významu povinnosti zajištěné smluvní pokutou, tedy povinnosti dlužníka hradit splátky úvěru. Povinnost dlužníka hradit splátky úvěru představuje prakticky jedinou jeho povinnost dle uzavřené smlouvy o úvěru, přesto se dlužník ocitl ve velmi výrazném prodlení s plněním této povinnosti.
 -Výše smluvní pokuty odpovídá skutečnosti, že úvěr byl poskytnut prakticky bez jakéhokoli zajištění (např. ve formě zástavního práva) a poskytnutí tohoto úvěru bylo tedy pro žalobce poměrně rizikové. Výše smluvní pokuty odpovídá i škodě, která na straně žalobce vznikla v důsledku dlouhodobého prodlení dlužníka s hrazením splátek úvěru.Dlužník se v souladu se zásadou autonomie vůle rozhodl uzavřít s žalovaným (věřitelem ze Smlouvy ze dne 27.1.2009) takovouto úvěrovou smlouvu, a to za podmínek v ní uvedených, ačkoli. Pokud by dlužník nesouhlasil se smluvními podmínkami žalovaného dle Smlouvy ze dne 27.1.2009, pak se mohl rozhodnout tak, že smlouvu neuzavře a o poskytnutí úvěru požádá jinou osobu.
 -Dle názoru žalovaného je právo na zaplacení smluvních pokut 8% resp. 13% z dlužných splátek v celkové výši 1.524,-Kč jednoznačně prokázáno předloženými listinami. Žalovaný proto nesouhlasí s názorem žalovaného o tom, že by žalobce


text:
právo na zaplacení těchto smluvních pokut nedoložil.
 Ze všech uváděných důvodů v žalobě má žalovaný zato, že jeho přihlášené nároky přihláškou pohledávky P1 jsou důvodné a přihlášené po právu v insolvenčním řízení dlužníka Petra Jalůvky.
 Přihláškou pohledávky věřitele PROFI CREDIT Czech, a.s. č. P1 žalovaný (věřitel) přihlásil v insolvenčním řízení dlužníka Petr anonymizovano vedeném soudem pod sp. zn. 34 INS 161/2012 přihlášku pohledávky v celkové výši 187.621,--Kč. Pohledávku přihlásil z titulu nedoplatku na směnečné sumě ze zajišťovací směnky vystavené na podkladě smlouvy o revolvingovém úvěru č. 9100272169 ze dne 27.1.2009 včetně směnečného úroku, pravomocného rozhodčího nálezu č.j. RN 101 Rozh 188/09 ze dne 23.9.2009.
 U přezkumného jednání konaného dne 6.3.2012 žalobce jako insolvenční správce uznal výši přihlášené pohledávky P1 co do částky 49.898,-Kč představující nedoplatek dlužníka na poskytnuté jistině úvěru. Žalobce jako insolvenční správce současně popřel přihlášenou pohledávku P1 co do zbylé částky přihlášené pohledávky P1 137.723,--Kč, se sestávající ze smluvní pokuty, smluvní odměny pro rozpor se zákonem.
 Dle smlouvy o revolvingovém úvěru č. 9100272169 uzavřené dne 27.1.2009 mezi věřitelem PROFI CREDIT Czech, a.s. a dlužníkem Petrem Jalůvkou, anonymizovano (také jen Smlouva ), ve znění Splátkového kalendáře ze dne 10.2.2009, dle čl. IV. Smlouvy mj. se věřitel zavázal, že na základě žádosti dlužníka o poskytnutí úvěru poskytne dlužníkovi finanční prostředky v hotovostní výši 56.000,-Kč a dlužník se zavázal poskytnutý úvěr přijmout, uhradit věřiteli Smluvní odměnu za poskytnutí úvěru 53.836,--Kč a úvěr řádně splatit ve výši 36 smluvených pravidelných splátek á 3.051,--Kč počínaje dnem první splátky 27.3.2009. Dle článku IV. Smlouvy, ve znění Splátkového kalendáře ze dne 10.2.2009 tak roční procentní sazba nákladů na úvěr činila 61,36 %.
 Smlouvu o revolvingovém úvěru č. 9100272169 ze dne 27.1.2009, ve znění Splátkového kalendáře ze dne 10.2.2009, soud posoudil jako platnou a účinnou (uzavřenou v souladu s ust. § 497 a násl. zákona č. 513/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů, obchodního zákoníku-také jen ObchZ), kdy ustanovení Smlouvy dále posoudil dále níže.
 Dle článku IV. Smlouvy ze dne 27.1.2009 bodu C. strany smlouvy v dalším odkázali na úpravu obsaženou ve Smluvních ujednáních smlouvy o revolvingovém úvěru poskytovaném společností PROFI CREDIT Czech, a.s. (dále také jen Smluvní ujednání ), která představují nedílnou součást Smlouvy, s obsahem kterých se seznámili, nemají k nim výhrady a zavázali se je dodržovat. Dle článku 13. odst. 13.1. Smluvních ujednání v případě prodlení dlužníka s úhradou splátky úvěru nebo její části o více než a) 15 dní po termínu splatnosti je věřitel oprávnění požadovat úhradu smluvní pokuty ve výši 8 % z výše dlužné splátky, a dále b) 30 dní po termínu splatnosti je věřitel oprávněn požadovat nad rámec smluvní pokuty uvedené v čl. 13., odst. 13.1., písm. a) úhradu smluvní pokuty ve výši 13 % z výše dlužné splátky. Smluvní pokuta je splatná do deseti dnů ode dne vystavení penalizační faktury (čl. 13 odst. 13.2 Smluvních ujednání).
 Oznámením věřitele dlužníkovi ze dne 30.6.2009 vyzval žalovaný jako věřitel dlužníka k úhradě částky 162.227,--Kč ve lhůtě 10-ti dnů od data odeslání oznámení, sestávající z dlužné částky 105.785,--Kč, neuhrazené penalizační faktury 1.524,--Kč a


text:
smluvní pokuty ve výši 50% z výše půjčky/úvěru (splatnost 10.7.2009) 54.918,--Kč.
 Zajišťovací bianco směnkou vystavenou dlužníkem jako výstavcem dne 27.1.2009 doplněnou věřitelem se splatností 15.7.2009 na částku 162.227,--Kč byl zajištěn akcesoricky závazek dlužníka ze Smlouvy ze dne 27.1.2009.
 Rozhodčím nálezem rozhodce JUDr. Martina Týleho č.j. 101 Rozh 188/2009-8 ze dne 23.9.2009 právní věci žalobce PROFI CREDIT Czech, a.s. proti žalovanému Petr anonymizovano , anonymizovano , o zaplacení částky 162.227,-Kč s příslušenstvím rozhodl JUDr. Martin Týle jako označený rozhodce, že:
 I. Žalovaný je povinen zaplatit žalobci částku 162.227,-Kč spolu s 6% ročním úrokem z prodlení ode dne 16.7.2009 do zaplacení, a to do tří dnů od právní moci rozhodčího nálezu.
 Soud ve svém posouzení dospěl k závěru, že ustanovení smlouvy o revolvingovém úvěru č. 9100272169 uzavřené dne 27.1.2009, článek 18. bod 18.1. Smluvních ujednání (rozhodčí doložka v části ustanovení rozhodce Rozhodčí společností Pardubice s.r.o.) je absolutně neplatné z důvodu rozporu s výše citovaným nálezem č. II. US 2164/10 ze dne 1.11.2011. Svůj závěr o neplatnosti rozhodčí doložky dané v označeném článku Smlouvy soud opřel o prokázanou skutečnost, že takto sjednaná rozhodčí doložka v namítané části ustanovení rozhodců nestanovila transparentní a jednoznačná pravidla pro určení rozhodce, kdy ustanovení rozhodce bylo vázáno na jmenování rozhodce označenou Rozhodčí společností Pardubice s.r.o. ze seznamu rozhodců uveřejněného na internetové adrese www.rozhodcepce.cz. Podmínkou transparentního a jednoznačného označení rozhodce je dle závěru soudu jeho jednoznačné určení v osobě rozhodce a nikoliv určení v jeho jmenování označenou obchodní firmou, a to dále k výběru ze seznamu zveřejňovaném na internetu. Absolutní neplatnost rozhodčí doložky dané v článku 18., odst. 18.1 Smluvních ujednání soud spatřuje v plném rozsahu dále v porušení obecně zaručených procesních práv srovnatelných s řízením, které by bylo na místě v případě, kdyby se spotřebitel k ujednání ve spotřebitelské smlouvě nezavázal (ústnost, přímost jednání, odvolací instance, absence jiných překážek v uplatnění spotřebitelova práva), kdy spotřebitel byl zbaven svého práva podat žalobu k civilnímu soudu.
 Na základě výše deklarovaného právního posouzení neplatnosti rozhodčí doložky dle článku 18., odst. 18.1. Smluvních ujednání soud současně konstatuje neplatnost Rozhodčího nálezu rozhodce JUDr. Martina Týleho č.j. 101 Rozh 188/2009-8 ze dne 23.9.2009. Ve vztahu k danému nenese dlužník vůči věřiteli závazek z titulu v rozhodčím řízení vzniklých nákladů řízení ve výši 1.100,--Kč.
 Předmětem právního posouzení sporu byla dále skutečnost oprávněnosti existence a výše smluvní pokuty dle ustanovení čl. 13 bodu 13.4 a 13.5. Smluvních ujednání citovaných výše ke Smlouvě ze dne 27.1.2009.
 Smlouva o úvěru dle ust. 497 a násl. ObchZ se podle ust. § 261 odst. 3 písm. d) ObchZ řídí bez ohledu na povahu účastníků obchodním zákoníkem. Smlouva o revolvingovém úvěru uzavřená mezi věřitelem PROFI CREDIT Czech, a.s. dlužníkem Petrem Jalůvkou dne 27.1.2009 navozuje smluvní vztah věřitele podnikatele se spotřebitelem, kdy v daném se uplatní ustanovení § 262 odst. 4 ObchZ, podle kterého je třeba na smlouvy o úvěru použit i ustanovení směřující k ochraně spotřebitele, je-li to ve prospěch smluvní strany, která není podnikatelem.
 Soud dospěl k závěru, že ustanovení o smluvní pokutě (článek 13, odst. 13.4. Smluvních ujednání Smlouvy


text:
ze dne 27.1.2009) sjednané ve výši 50% z maximální výše úvěru z částky 109.836,--Kč (tj. ve výši 54.918,--Kč) , při poskytnutí faktického úvěru ve výši 56.000,-Kč se splatností 36 měsíců, pro případ prodlení s úhradou splátky po dobu delší 35 dnů ode dne její splatnosti, a to nad rámec dalšího smluvních sankcí stanovených Smlouvou je nepřiměřeně vysoká, a proto neplatná dle ust. § 39 ObčZ pro rozpor s ust. § 3 odst. 1 OZ a s ust. § 56 odst. 1 OZ, neboť znamená k újmě spotřebitele značnou nerovnost v právech a povinnostech stran spotřebitelské smlouvy.
 Na základě zjištěného a prokázaného skutkového stavu, jenž soud posoudil výše soud dospěl k závěru, že v okamžiku věřitelova doplnění bianco zajišťovací vlastní směnky vystavené dlužníkem dne 27.1.2009 ke dni splatnosti směnky 15.7.2009 neexistovala zajišťovaná pohledávka věřitele ze Smlouvy ze dne 27.1.2009 co do výše 56.442,--Kč (smluvní pokuty ve výši 54.918,--Kč a neuhrazené faktury ve výši 1.524,--Kč).
 Na splátkách úvěru ze smlouvy uhradil dlužník celkem 4.051,--Kč (splátkou ze dne 27.3.2009 ve výši 3.051,--Kč a ze dne 27.4.2009 ve výši 1.000,--Kč), dlužník tak dle zjištění soudu na jistině úvěru věřiteli neuhradil částku 51.949,-Kč.
 Předmětem právního posouzení soudu byla dále otázka přiměřenosti výše smluvní odměny za poskytnutí úvěru dle Smlouvy ze dne 27.1.2009 ve výši 53.836,--Kč. Danou výši smluvní odměny-ve vztahu k fakticky poskytnutému úvěru dlužníku ve výši 56.000,--Kč, rizikovosti úvěru, délce splácení úvěru v 36 měsíčních splátkách jako i související výši RPSN 61,36 %, soud posoudil jako důvodnou. Je nutno smluvní odměnu v určené výši 53.836,--Kč posoudit s ohledem na skutečnost, že v sobě kompenzuje kapitalizované úroky ze smlouvy o úvěru, kdy ve smlouva o poskytnutí úvěru ze dne 27.1.2009 neobsahuje ustanovení o určení úrokové míry z poskytnutého úvěru; v daném soud odkazuje na ustálenou judikaturu vrchních soudů a Nejvyššího soudu ČR. Soud poukazuje na skutečnost rizikovosti poskytovaného úvěru věřitelem dlužníkovi s ohledem na stav, kdy dlužník na poskytnutém úvěru uhradil pouze 1. splátku z 36 ve výši 3.051,--Kč, 2. splátkou uhradil pouze část ve výši 1.000,--Kč a na dalších splátkách neuhradil již ničeho.
 Na základě výše zjištěného a prokázaného skutkového stavu soud dospěl k závěru, že věřitel (žalovaný) nemá v insolvenčním řízení dlužníka Petra Jalůvky nárok-přihlášenou pohledávku P1 ve výši 65.990,37 Kč (sestávající z popřených nároků z titulu smluvní pokuty ve výši 54.918,--Kč, penalizační faktury ve výši 1.524,--Kč, nákladů rozhodčího řízení ve výši 1.100,--Kč a popřených poměrných nároků z titulů redukovaných směnečných úroků ve výši 6% od 16.7. do zjištění úpadku dlužníka do 13.1.2012, ze směnky splatné ke dni 15.7.2009, tj. ve výši 8.448,37 Kč) a žalobě z výše uvedených důvodů výrokem II. rozsudku vyhověl.
 Na základě výše zjištěného a prokázaného skutkového stavu soud dospěl k závěru, že věřitel (žalovaný) má v insolvenčním řízení dlužníka Petra Jalůvky dále nárok (s výjimkou zjištěných nároků ve výši neuhrazené jistiny 49.898,--Kč u přezkumného jednání dne 6.3.2012)-přihlášenou pohledávku P1 ve výši 71.732,63 Kč (sestávající z popřených nároků z titulu smluvní odměny za poskytnutí úvěru ve výši 53.836,--Kč, nedoplatku na jistině 2.051,--Kč a popřených poměrných nároků z titulů redukovaných


text:
směnečných úroků ve výši 6% od 16.7. do zjištění úpadku dlužníka do 13.1.2012, ze směnky splatné ke dni 15.7.2009, tj. ve výši 8.365,33 Kč, včetně směnečného úroku ve výši 6% od 16.7. do zjištění úpadku dlužníka do 13.1.2012 z částky 49.898,--Kč ve výši 7.480,30 Kč, ze směnky splatné ke dni 15.7.2009) a žalobu z výše uvedených důvodů výrokem I. co do výše určených nároků zamítl.
 Výrok o náhradě nákladů řízení soud podepřel ustanovením § 151 a § 142 odst. 2 OSŘ, kdy vzhledem k poměru úspěchu a neúspěchu stran sporu, soud rozhodl o to, že žádný z účastníků řízení nemá nárok na náhradu nákladů řízení.


text:
Odpady.ihned.cz - Mechanizace zemědělství - Recyklace
 cena 75 Kč/ 99 Sk
 O D B O R N Ý Č A S O P I S P R O N A K L Á D Á N Í S O D PA D Y A Ž I V O T N Í P R O S T Ř E D Í
 autovraků živoří
 Odpady v Neapoli –
 mafie a úředníci
 a nakládání s nimi
 OD-000319
 T É M A : M E C H A N I C K O - B I O L O G I C K Á Ú P R AVA
 MBÚ je mezistupeň, který může prodražit systém
 Každá země řeší MBÚ jinak
 Ing. Terezie Pačesová a kol.
 N A K L Á D Á N Í S O D PA D Y
 Vzdálenost od recyklačního zařízení je rozhodující
 Autovraky na Slovensku: trojnásobný nárůst zpracování
 Odpady v Neapoli – mafie a úředníci
 Inspekce bude letos pokračovat v započatém trendu
 Plynový pohon pro svozové vozy
 Recollect Service – ekologicky solidární vratný systém průmyslových obalů
 Ing. Karel Valík, MBA
 Co očekávat od nové směrnice o bateriích?
 Ohlašování údajů do integrovaného registru znečišťování za rok 2007
 Ing. Jan Maršák, PhD
 Polychlorované bifenyly, odpady PCB a povinnosti při nakládání s nimi
 První evropské dotace míří k žadatelům
 Graf měsíce: Způsoby nakládání s odpady v roce 2006
 Největším ekologickým problémem zůstává kvalita ovzduší
 musím přiznat, že jsem
 se vloni nejspíš mýlila
 (samozřejmě v mnoha
 různých ohledech, budu
 tady mluvit jen o jednom případu). Země se
 asi opravdu otepluje.
 Nepřesvědčily mě o tom šéfredaktorka
 hromady článků v novinách, ani společné kvílení na seminářích, ani
 politické debaty na konferencích v různých báječných místech, kde je skvělé koupání. Mimochodem: pořádat konferenci o ochraně klimatu na odlehlém ostrově, kam musejí úplně
 všichni přiletět letadlem, to chce opravdu pevné nervy a zásadní, až politický přístup k otázkám vlivu člověka na produkci skleníkových
 Ale vraťme se k oteplování. Přesvědčili mě
 o tom lidé, kteří ho viděli na vlastní oči. Kamarád, který procestoval celý svět, řekl: »Na
 Kilimandžáru jsem byl mockrát, a pokaždé je
 vidět, že ty ledy ustupují.« Známý žijící ve
 Švýcarsku zase vyprávěl, že když sem před
 mnoha lety přijel, lyžovali s dětmi i na níže
 položených kopcích, kde už dnes nebývá sníh
 Ano, připouštím, oteplujeme se, i když ve mně
 stále přetrvávají pochybnosti, jestli nejde jen
 o výkyv v rámci dlouhého klimatického cyklu,
 o němž nemáme ani tušení. Na mapě historických Čech z doby Karla IV. jsou zaznamenány oblasti pěstování vína – jsou mnohem
 rozsáhlejší, než dnes, a prý se tu pěstovaly
 i melouny. V té době tu mohlo být tepleji.
 Musíme si zvyknout, že v novinách bude stále
 více poplašných zpráv typu: netopýři vylétávají z jeskyní, už nebude zima. Taky medvědi
 nespí a mravenci už zase něco kutí po lese.
 Události, o něž se před pár lety zajímalo pár
 biologických nadšenců, se dnes dostávají na
 titulní strany. Signalizuje to stále větší zájem
 veřejnosti o životní prostředí, bohužel vedený
 v bulvarizovaném a hodně povrchním tónu.
 Vždycky


text:
si vzpomenu na povídku Stephena Leacocka, kde zanícený milovník přírody na jaře
 vypráví, že už viděl na větvi červenku. A Leacock v roli ignoranta si říká: »Já myslel, že
 červenka je nějaký mor prasat.« Skeptický pozorovatel na poplašné zprávy o medvědech
 mávne rukou: »Ti vylejzali vždycky. Až se
 ochladí, oni zase zalezou.«
 Uzávěrka tohoto čísla 30. 1. 2008
 o d p a dy. i h n e d . c z
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 3
 OD04_06
 Funguje databáze brownfields
 Agentura CzechInvest spustila online databázi opuštěných průmyslových areálů, tzn. brownfieldů v České republice. Národní databáze
 brownfieldů má přilákat nové investice do těchto problematických oblastí. Seznam obsahuje podrobné údaje i s fotodokumentací o vybraných lokalitách a bude se postupně rozšiřovat a aktualizovat. Opuštěné
 průmyslové areály mají neustále
 obrovskou hodnotu. »Většinou
 už mají vybudovanou kompletní
 infrastrukturu, často leží ve velmi zajímavých lokalitách a navíc je na jejich obnovu možné
 získat další finance z evropských fondů. O těchto oblastech
 přitom dosud neexistoval ucelený přehled obsahující přesně ty
 V České republice je přes dva tisíinformace, které jsou důležité
 ce lokalit »brownfields«
 pro jejich nové využití. Tato databáze spolu s národní strategií chce investorům nabídnout alternativy
 často výhodnější než umístit investici na tzv. zelené louce,« řekl Michal Koryčánek, náměstek generální ředitelky agentury CzechInvest.
 Databáze vychází z údajů získaných díky vyhledávací studii brownfieldů,, která identifikovala celkem 2355 lokalit s celkovou rozlohou
 10 326 hektarů. Databáze na adrese brownfieldy.cz se bude postupně
 plnit podle toho, jak se podaří od jednotlivých majitelů nemovitostí získávat souhlas se zveřejněním údajů.
 Investoři mohou v databázi vyhledávat brownfieldy podle jednotlivých krajů, požadované velikosti, podle typu nemovitosti (budova, pozemek, celý areál) nebo podle předchozího využití lokality. O zvolených brownfieldech pak získají rozsáhlé informace včetně vlastnických
 vztahů, podrobného popisu stavu nemovitosti, informace o případných
 ekologických zátěžích nebo o technické infrastruktuře místa.
 Město Úpice má bioplynovou stanici
 Na konci minulého roku byla do zkušebního provozu uvedena bioplynová fermentační stanice v Úpici. Toto zařízení bylo vybudováno s finanční podporou z prostředků ERDF, SFŽP, KÚ Královéhradeckého
 kraje a města Úpice. Výrobní podíl na celkové realizaci má firma Ekora,
 s. r. o. Provozovatelem zařízení budou Městské vodovody a kanalizace
 Úpice. Zařízení bude zpracovávat zhruba 6 tis. tun biologicky rozložitelných odpadů, včetně sběru těchto složek od obyvatel města Úpice.
 Areál bioplynové stanice v Úpici
 Cla pro země znečišťující ovzduší
 Evropská unie zvažuje, jestli by mohla zavést dovozní cla na zboží přicházející ze států, které dostatečně nebojují proti vypouštění
 skleníkových plynů. Zpřísnil by se také systém obchodování s emisními povolenkami: firmy z »hřešících« zemí mimo EU by musely
 kupovat povolenky na emise. EU se zavázala snížit emise skleníkových plynů do roku 2020 o nejméně 20 procent proti stavu z roku
 1990. V roce 2012 však skončí platnost Kjótského protokolu, a unie
 proto musí hledat cesty pro období mezi roky 2012 až 2020.
 Na otázku cel panují i v Unii
 velmi rozdílné názory. Týkaly by
 se totiž zemí, které se ke snižování
 emisí dosud nezavázaly, ale zároveň patří mezi nejvýznamnější obchodní partnery: Indie, Čína


text:
nebo
 USA. Na druhou stranu politici
 připomínají, že evropské podniky
 se vlivem přísných opatření na
 ochranu ovzduší dostávají do nevýhodné situace vůči podnikům ze
 zemí, kde taková opatření neuplatňují. Je však jasné, že případné zaČína nepodepsala Kjótský
 vedení cel by mohlo vést k ob- protokol, ale patří k největchodním konfliktům a bylo by ším producentům skleníkových plynů
 velmi složité.
 v Řepích pokračuje
 Na sídlišti v Praze – Řepích pokračuje projekt komunitního kompostování,
 zahájený v březnu 2007 s finanční podporou Magistrátu
 hl.m. Prahy. Zapojilo se do
 něj 35 domácností ze dvou
 bloků panelových domů ve
 Španielově ulici. Občané byli nejdříve osobně seznámeni
 s principy a pravidly společného kompostování a nadále
 jsou podle potřeby informováni prostřednictvím dopisů
 do schránek nebo e-mailů Kompostéry na sídlišti Řepy
 o dění kolem projektu.
 V současné době jsou v provozu čtyři uzavřené a uzamykatelné
 kompostéry a dva jsou již zcela zaplněny. Za celou dobu kompostování nedošlo k porušení stanovených pravidel (tj. co lze a nelze ukládat do kompostu). Hlavní složkou biologického materiálu odkládaného do kompostérů je kuchyňský odpad, v menší míře pak použitá
 podestýlka od býložravců chovaných v domácnostech (králík, morče), květiny a použitá zemina. Vzniklý kompost si rozeberou účastníci kompostování nebo bude použit ke zkvalitnění půdy v okolí domů (záhonky, stromy). Na podzim SE projekt zapojil do
 mezinárodní akce Growing with compost (www.growingwithcompost.org) a stal se jednou z jeho demonstračních kompostáren.
 Rubriku zpracovali – jhm– a – lom–
 4 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 o d p a dy. i h n e d . c z / s p e k t r u m
 Pokuta za infekční odpady
 Česká inspekce životního prostředí uložila půlmilionovou pokutu
 podnikateli z Jindřichova Hradce, který přebíral od jiných subjektů
 různé odpady a soustřeďoval je ve svém objektu v obci Bednáreček.
 K nakládání s odpady však neměl vydáno povolení. Česká inspekce
 životního prostředí spolu s Městským úřadem Jindřichův Hradec
 provedly v roce 2006 v areálu několik kontrol a postupně majitele
 donutily odpady odklidit.
 Podnikatel soustřeďoval v odpady kategorie ostatní i kategorie nebezpečný. S nebezpečnými odpady pak nakládal způsobem, který
 ohrožoval životní prostředí – odpady nebyly zabezpečeny zejména
 proti úniku do životního prostředí, a při první kontrole nebyl podnikatel ani schopen přesně identifikovat jednotlivé druhy soustředěných odpadů. V objektu
 byly zjištěny sudy s olejem, sudy s nebezpečnými kaly, kondenzátory
 s PCB (polychlorovanými bifenyly), atp. Byly
 zde také zdravotnické
 odpady. Právní předpisy
 stanoví, že pokud nejsou
 infekční odpady chlazeny, musí být předány ke Zdravotnické odpady skladoval podnikatel půl roku – a dostal za to půlmikonečnému odstranění do
 lionovou pokutu
 48 hodin v letním období
 a do 72 hodin v zimním období. Podnikatel měl infekční odpady
 umístěny v obci Bednáreček bez jakéhokoliv chlazení, a to po dobu
 více než půl roku.
 Pytlový svoz se osvědčil
 V okrajových částech Vsetína, kde převládá individuální zástavba rodinných domů, se sváží recyklovaný odpad v plastových pytlích. Lidé
 si na tento způsob třídění odpadu rychle zvykli a městu přináší ekologický i ekonomický efekt. Pytlový svoz se na celkovém množství vytříděného odpadu z


text:
domácností podílí téměř deseti procenty a díky němu stouplo procento vytříděného odpadu na devět procent.
 Svozy provádějí technické služby podle stanoveného harmonogramu zveřejněného na stránkách města a v kalendářích, které dostali občané zdarma do svých schránek. Svážení recyklovaného odpadu z okrajových částí Vsetína, jejichž obyvatelé mají dál k recyklačním
 kontejnerům, zahájily vsetínské technické služby před dvěma lety.
 V těchto lokalitách totiž žije v téměř
 1800 domech přes pět tisíc lidí, což je
 zhruba šestina vsetínské populace.
 V únoru také zahájí ve Vsetíně provoz
 Logistické centrum odpadů mikroregionu Vsetínsko, kde se budou dotřiďovat,
 překládat, skladovat či přímo druhotně
 zpracovávat nejrůznější druhy odpadů.
 Jeho výstavba si vyžádala takřka 150 milionů korun. Město Vsetín nedávno zakoupilo 11 svozových automobilů nákladem více než 33 milionů korun
 a obnovilo tak veškerý vozový park pro
 Pytlové sběry odpadů se
 svoz a zpracování odpadů, který měl uplatňují nejen ve Vsetíně
 průměrné stáří 22 let.
 (sběr na severu Čech)
 Vláda koupí laguny
 Ministr průmyslu a obchodu Martin Říman uspěl se svým návrhem,
 aby vláda uvolnila 27 milionů korun, které budou použity pro vyrovnání mezi konkurzním správcem a věřitelským výborem za zkrachovalou
 chemičkou Ostramo-Vlček. Uvolnění peněz by mělo pomoci k urychlení začátku prací na likvidaci ropných lagun. Ropné látky v lagunách
 by se tak mohly začít likvidovat ještě letos a mohly by být vytěženy do
 Podle náměstka ostravského primátora Lukáše Ženatého mají práce,
 které se v lagunách dosud vykonaly, mnohem větší hodnotu než 27 milionů korun. Pokud by však laguny spadly do konkurzní podstaty zkrachovalé chemičky, jak požaduje správce konkurzní podstaty, sanace lagun by se mohla zastavit na několik dalších let.
 Ostravské laguny patří k největším ekologickým zátěžím v republice. Z areálu je potřeba odtěžit 200 000 tun ropných kalů a vyčistit 600
 000 tun znečištěné zeminy i podzemní vodu. Po vytěžení lagun se bude
 území nejméně dalších deset let rekultivovat.
 Pokuta za chyby v provozní
 Česká inspekce životního
 prostředí upozornila všechny
 provozovatele zvláště velkých,
 velkých a středních zdrojů
 znečištění, aby řádně vyplnili
 souhrnnou provozní evidenci,
 kterou musí každým rokem
 odevzdat inspekci a obecním
 Souhrnná provozní evidence je jedním z podkladů pro
 výpočet poplatků za znečišťování ovzduší. Návrh zákona
 o integrovaném registru znečišťování životního prostředí,
 který schválil Senát Parlamentu České republiky, zavádí
 v části pojednávající o změně
 zákona č. 86/2002 Sb., o
 ochraně ovzduší, nový režim
 pro podávání souhrnné provozní evidence stacionárních
 zvláště velkých, velkých
 a středních zdrojů znečišťování ovzduší i kontrolu dodržování ohlašovací povinnosti.
 Inspekce v předchozích letech pokutovala pouze pozdní Za nesprávné údaje v provozní
 podání evidence, navržené evidenci může přijít pokuta
 změny zákona o ovzduší rozšíří pravomoc ČIŽP o sankce za uvedení
 nesprávných údajů v souhrnné evidenci. Kontrola včasného podání,
 úplnosti souhrnné provozní evidence a správnosti uvedených údajů
 bude prováděna v rámci kontrol dodržování povinností provozovateli zdrojů
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 5
 Švýcarská konfederace, jako nečlenský stát EU, definovala již v dostatečném předstihu podmínky pro další vývoj odpadového hospodářství a v současné době disponuje světově nejvyspělejším systémem
 hospodaření s odpady. Švýcarské odpadové hospodářství se od roku
 1986 orientuje podle


text:
tzv. Rukověti švýcarského odpadového hospodářství (Leitbild der schweizerischen Abfallwirtschaft).
 Látkovému využívání, především při separovaném sběru odpadů, je
 od roku 1990 ve Švýcarsku věnováno značné úsilí - s patřičnými výsledky.
 V současné době se látkově využívá téměř 50 % komunálního odpadu (papír, sklo, plasty, kovy). Nicméně podle místních odborníků je
 recyklační potenciál téměř vyčerpán, zejména z důvodu nepříznivého
 poměru náklady/výnosy. Od roku 2000 je ve Švýcarsku zakázáno
 skládkování biologicky rozložitelného odpadu. Veškerý směsný zbytkový odpad a rovněž spalitelné stavební odpady jsou energeticky v 31
 zařízeních. Ve Švýcarsku platí technické nařízení o odpadech z roku
 1990, kde je kromě jiného zakotvena povinnost látkově využívat
 a provozovat spalovny s využitím energie. Za to, aby byly nevyužitelné, spalitelné odpady ve vhodných zařízeních spáleny, zodpovídají
 kantony.
 Irsko vede válku proti plastovým taškám, daň za ně dosáhla 32 %
 Plastové tašky jsou stále méně
 Plastové odnosné tašky byly uvedeny na trh zhruba před třiceti lety a od té doby se jim dostalo mimořádného rozšíření. Značný je jejich negativní vliv na životní prostředí, protože představují podstatnou část odpadů v černých skládkách všude po světě. Proto některé
 země světa již přijaly zákaz nebo aspoň omezení jejich používání.
 Mezi prvními bylo Irsko, které již v roce 2003 zavedlo na plastové
 tašky 22% daň a loni ji zvýšilo o dalších deset procent. Tašky jsou
 zakázány také v Kanadě a několika zemích po celém světě, nedávno
 ohlásila tento krok i Čína.
 V USA se roční spotřeba plastových tašek odhaduje na 100 miliard kusů a jejich recyklace dosahuje pouhých 6 procent. Hnutí
 proti jejich používání vyústilo v San Franciscu v úplný zákaz tašek,
 které byly nahrazeny papírovými nebo rozložitelnými taškami bioplastu. V New Yorku přenesla povinnosti městská rada kompletně
 na obchodníky – ti budou povinni recyklovat plastové tašky. Každá
 větší prodejna musí mít k dispozici kontejner na jejich sběr. Opatření se týká obchodů s plochou nad zhruba 400 m2 a obchodních řetězců, které mají ve městě víc než pět provozoven. Obchodníci musejí nabídnout lidem znovu využitelné tašky, na každé tašce musí
 být upozornění »Vraťte do obchodu na recyklaci«, navíc budou muset hlásit hmotnost sebraných tašek úřadům.
 Ve Švýcarsku se odpady od roku 2000 vůbec neskládkují
 Podpora sběru starých pneumatik
 Slovenský Recyklační fond podpořil za posledních šest let rozšíření separovaného sběru a materiálového využití opotřebovaných
 pneumatik sumou více než 200 milionů Sk. Podíl zpracovaných odpadních pneumatik se za tu dobu zvýšil pětkrát – v roce 2007 to bylo kolem 16 500 tun, což odpovídá zhruba 63 % celkového množství odpadních pneumatik. Do roku 2010 by toto množství mělo
 vzrůst až na 70 %, konečným cílem je 98% materiálové využití. Slovensko mu totiž dalo přednost před využitím energetickým. Kapacita vybudovaných zařízení na zpracování pneumatik nyní na Slovensku dosahuje 44 000 tun a Recyklační fond oznámil, že již
 nebude podporovat budování dalších kapacit, ale pouze sběr a využívání granulátu v nových výrobcích.
 Nedávno byla na Slovensku uvedena do provozu technologická
 linka firmy V. O. D. S., a. s., v Kechneci, na kterou RF přispěl 80
 miliony k Sk. Jejím spuštěním byl podle RF realizován celoslovenský


text:
komplexní systém nakládání s opotřebovanými pneumatikami.
 6 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 Slovensko má kapacitu zpracování pneumatik téměř třikrát
 vyšší, než jejich sběr
 OD07_10
 MECHANICKO-BIOLOGICKÁ
 Zdá se vám tato otázka neaktuální? Kdo by tušil, že nebude
 mít na počátku třetího tisíciletí odpovídající odpověď. Je
 smutnou skutečností, že Česká republika, člen Evropské
 unie, přes veškeré legislativní opatření a řadu přijatých
 strategických dokumentů a přes platné závazky vůči EU
 neví, jak optimálně nakládat s komunálními odpady.
 roce 2003 byl nařízením vlády schválen
 Plán odpadového hospodářství, který
 měl na dobu deseti let stanovit cíle a základní
 směry v nakládání s odpady. Ze souhrnného vyhodnocení účinnosti nařízení vlády
 č. 197/2003 Sb., o Plánu odpadového hospodářství České republiky za období let 2004 až
 2006, lze vyčíst dvě zásadní informace. V oblasti všech odpadů, mimo komunální, se prakticky daří plnit drtivou většinu cílů a patří za
 to poděkování a ocenění všem původcům
 a celému systému odpadového hospodářství.
 Nepotěšitelnou informací je skutečnost, že
 v oblasti komunálních odpadů nejsou plněny
 v zásadních parametrech cíle POH, s výjimkou separace obalových odpadů.
 Především není plněn cíl budování integrovaných systémů nakládání s komunálními odpady. Jejich fungování by mělo vycházet ze
 zákona o odpadech a POH, zejména respektovat priority způsobu nakládání s odpady.
 Problém spočívá v nekonzistentnosti POH
 ČR, který jako jeden z hlavních cílů uvádí:
 »V maximální míře využívat odpady jako náhradu neobnovitelných surovin«. Dalším cílem je zvýšit materiálové využití komunálních
 odpadů na 50 % do roku 2010 ve srovnání
 o d p a dy. i h n e d . c z / t e m a
 s rokem 2000. Z logiky věci a při respektování dikce zákona o odpadech vyplývá, že ta
 část komunálních odpadů, která nebude materiálově využívána, má být přednostně využita
 energeticky. Pouze energeticky nevyužitelná
 část by měla být uložena na skládky.
 Realizaci této logické vazby, ze které by
 měla vyjít koncepce integrovaných systémů
 nakládání s odpady, však brání nejen některá
 ustanovení POH ČR, která zamezují výstavbě
 nových spaloven komunálního odpadu ze státních prostředků, ale také všeobecný odpor ministerstva životního prostředí a zelených
 nevládních organizací k energetickému využívání komunálních odpadů.
 Na druhé straně je nutno připomenout, že
 POH ČR doporučuje jako cestu řešení využívání směsných komunálních odpadů mechanicko-biologickou úpravu odpadů.
 O této metodě dnes s jistotou můžeme říct,
 že není konečná – provádí pouze úpravu odpadů, na kterou musí navázat další technologie
 na jejich využití nebo odstranění. Tuto skutečnost potvrdil nejen nedávno ukončený úkol
 VaV realizovaný firmami Fite, a. s., Sita CZ,
 a. s. a ETC Ecoconsulting Group, s. r. o., ale
 zejména praktické zkušenosti z Německa, kte-
 ré přímo říkají, že tato metoda vede do slepé
 Jsem pevně přesvědčen, že plošné zavádění
 MBÚ nemá ekonomické, ale ani environmentální opodstatnění. Nevylučuji, že v některých
 konkrétních specifických podmínkách je možno MBÚ efektivně využít jako součást integrovaného systému nakládání s komunálním
 Stávající stav komunálního odpadového
 hospodářství je velmi závažný a dále neudržitelný. Dlouhodobě je zablokováno budování
 komplexních environmentálně i ekonomicky
 efektivních integrovaných systémů nakládání
 s komunálními odpady. Proto je nezbytné přijmout taková opatření,


text:
která umožní tyto
 systémy vybudovat ještě v tomto plánovacím
 období EU, tj. do roku 2013.
 Vyzývám k využití této příležitosti, která
 je pro ČR neopakovatelná. Nehledejme nové
 alternativní metody, které v krátké době není
 možno nalézt a s největší pravděpodobností
 nalezeny nebudou. Připusťme konečně, že
 zákon o odpadech je platný a ukládá nám,
 jak využívat odpady a šetřit neobnovitelné
 suroviny. Zabraňme skládkování komunálních odpadů. Stále skládkujeme téměř 3 mil.
 tun směsných komunálních odpadů s výhřevností kolem 10 až 12 MJ/kg. Přestaňme plýtvat neobnovitelnými energetickými surovinami a začněme se chovat jako zodpovědná,
 environmentální a ekonomicky vyspělá společnost.
 Přestaňme hájit nesmyslné pseudoenvironmentální vize a přijměme zodpovědnost za
 důsledky vlastní spotřeby, vlastního životního
 stylu a vlastní životní úrovně.
 viceprezident HK ČR
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 7
 MBÚ je mezistupeň, který
 může prodražit systém
 V průběhu celého roku byla u nás ověřována technologie
 mechanicko-biologické úpravy s cílem zjistit, jaké výstupy se
 dají získat a jakou kvalitu budou mít vzhledem k jejich možnému využití.
 echnické zabezpečení zkoušek i výsledky
 analýz nám přiblížil Ing. Bedřich Friedmann, vedoucí manažer technické podpory
 společnosti Sita CZ, a. s. , která se spolu se
 společnostmi Fite, a. s., Ostrava, a ETC Consulting Group, s. r. o., Praha, podílela na realizaci celého projektu.
 ♦ Jak bylo technicky zabezpečeno ověřování technologie MBÚ?
 Zkoušky samotné proběhly na vzorcích,
 které byly sestaveny na základě bilančních výpočtů, tak aby každý vzorek reprezentoval
 všechny typy zástavby, vytápění a podobně.
 Testování proběhlo v každém ročním období,
 aby výsledky zkoušek zohledňovaly případné
 sezónní rozdíly ve složení odpadu .
 Každý vzorek byl zpracován jak v mechanickém, tak v biologickém stupni. Mechanická úprava byla prováděna v zařízení TS Benešov v Přibyšicích. Šlo o separaci na rotačním
 sítu s průměrem ok 60 mm. Vstupující vzorek
 jsme rozdělili na dvě frakce – podsítnou, nadsítnou. Třídění bylo doprovázeno separací železných kovů a minerálních složek.
 ♦ Co se dělo s frakcemi dál?
 Byly zpracovány a testovány. U podsítné
 frakce jsme ověřovali stabilizaci v řízené
 kompostárně, kterou provozujeme. U hotového kompostu jsme ověřovali kvalitu pro použití na povrchu terénu a z hlediska uložitelnosti na skládku. V průběhu zkoušek se
 ukázalo, že podsítná frakce svou kvalitou nesplní požadavky na kompost nebo vstup do
 kompostu. Dostává se do ní poměrně značný
 podíl nebezpečných složek, jako jsou léky nebo baterie, takže nevyhovuje z hlediska ekotoxicity. Bohužel u nás kultura nakládání s odpadem pořád ještě není na takové úrovni,
 abychom měli jistotu, že se nebezpečné složky do komunálního odpadu nedostanou.
 Surová podsítná frakce uvolňuje do vodného prostředí poměrně vysoké koncentrace nežádoucích látek, například organický uhlík.
 Kompostováním došlo ke snížení těchto ukazatelů až na desetinu původních hodnot. Nicméně i potom takzvaný kompost překračuje
 dnešní limity pro skládkování, konkrétně
 8 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 u parametru DOC (rozpuštěný organický
 uhlík). Takže ji v podstatě nelze použít ani jako technologický materiál pro úpravu skládek.
 V Německu, kde pracuje přes padesát zařízení MBÚ, mají pro stabilizovanou podsítnou
 frakci speciální skupinu skládek. Unie stanovila pro skládky na komunální odpad limit


text:
80
 mg/l DOC. Speciální skupina skládek v SRN
 má limit 250 mg/l DOC. Kdybychom chtěli
 budovat MBÚ, museli bychom udělat to samé.
 ♦ Jak to bylo s nadsítnou frakcí?
 Nadsítná frakce by měla směřovat do energetiky jako kalorická frakce, tj. k energetickým účelům. Nenašli jsme však nikoho, kdo
 by měl o zájem o její odzkoušení. Naše legislativa je nastavena tak, že možní zpracovatelé
 nemají o odpady v palivu zájem, respektive
 jsou k nim velmi opatrní. Frakce však byla
 prověřována co se týče výhřevnosti, spalného
 tepla, zbytkového popele a podobně.
 Závěr ze zkoušek je, že pro nadsítnou frakci, která by vznikala při zpracovávání směsného komunálního odpadu pomocí MBÚ, nemáme vhodné energetické zdroje, ačkoliv má
 poměrně značný energetický potenciál. Obsahuje totiž plasty, papír či úlomky dřeva.
 ♦ Nedá se použít v normální spalovně
 komunálního odpadu?
 Současný komunální odpad má určitou výhřevnost, na kterou jsou spalovny nastaveny.
 Nadsítná frakce je sice částí komunálního odpadu, ale kaloricky zakoncentrovaná. Takový
 materiál by v současných spalovnách způsoboval technické problémy. Jedinou možností
 by bylo tento vytříděný materiál znovu »naředit« s běžným směsným odpadem.
 ♦ Jak to vypadá, podsítné se nedá využít
 a nadsítné taky moc ne. Existuje aspoň
 nějaká frakce z MBU, která využít lze?
 Během mechanické části se dají získat recyklovatelné složky, které nebyly zachyceny
 při prvním stupni separace přímo v obcích.
 Hlavně jsou to kovy a sklo, ale nejsou příliš
 Smysl zřejmě má využití energetického potenciálu nadsítné frakce. Je však podmíněno
 existencí energetického zdroje, který by byl
 schopen tuto frakci využít. V Německu na
 počátku tuto otázku podcenili, postavili závody na MBÚ, které produkují kvanta kalorické
 frakce, pro niž není využití a skladuje se. Až
 nyní začínají budovat vhodné energetické
 zdroje. Ve výhledu několika let by jich mělo
 být 5-10. Pokud bychom chtěli jít cestou
 MBÚ i u nás, musíme otázku stavby energetických zařízení řešit souběžně.
 ♦ MBÚ vyžaduje investice i provozní
 náklady, jaké jsou z ní podle vašeho
 výzkumu zisky?
 Takovou bilancí jsme se rovněž zabývali
 a došli jsme k orientačním závěrům. Na základě informací zejména z Německa a našich
 zkoušek jsme provedli propočty, z nichž plyne, že nejvýhodnější, nejekonomičtější je přímé energetické využití směsného odpadu.
 MBÚ byly některými lidmi povýšeny na
 alternativu skládkování a spalování, ale není
 to pravda a tento výzkum to prokázal. MBÚ je
 úprava, ze které vypadávají frakce, které skončí zčásti na skládce a zčásti v energetickém
 zdroji na úrovni spalovny. Takže je to mezistupeň, který do systému vnáší vyšší nákladovou náročnost a jako takový může systém nakládání s odpady významně prodražit. Tento
 fakt je asi nejdůležitějším poselstvím, které
 vyplývá z našeho výzkumu.
 V konkrétních případech může mít metoda
 MBÚ smysl - hlavně v souvislosti s výstavbou
 energetického zdroje, který by byl určen přímo pro palivo z nadsítné frakce. Zdroj pak
 pracuje s vyšší výhřevností, větší účinností,
 menším podílem popelovin, menšími nároky
 na čištění spalin. Takže MBÚ může mít své
 místo, ale pouze a výhradně jako součást
 komplexního systému. Zároveň budou nezbytné legislativní úpravy včetně příslušných vazeb na zpoplatňování vybraných procesů
 Kapacita moderních zařízení na mechanicko-biologickou
 úpravu (MBÚ) dosáhla v


text:
Evropě již přes 20 mil. t/rok. Uplatnění této technologie, především v Evropě, mapoval během
 posledních tří let i projekt VaV »Ověření použitelnosti metody mechanicko-biologické úpravy komunálních odpadů
 a stanovení omezujících podmínek z hlediska dopadů na životní prostředí«, který byl řešen v gesci MŽP ČR.
 echnologie mechanicko–biologické úpravy nové generace se začínají v Evropě ve
 větším měřítku realizovat až v posledních
 sedmi letech. Nejvíce jich je v provozu, ať už
 do počtu či kapacity, v Itálii, Německu, Španělsku a Rakousku. Tato technologie se postupně prosazuje i v Portugalsku, Řecku, Velké Británii a dalších zemích. Každá země má
 svá specifika, proto budeme hovořit o každé
 V Rakousku existuje na základě vyhlášky
 o skládkování (Deponieverordnung, BGBI.
 Nr.164/1996) od roku 2004 povinnost směsné
 komunální odpady upravovat. Tato povinnost
 vedla k realizaci mnoha nových spaloven i zařízení MBÚ. V současné době je v Rakousku
 v provozu 17 zařízení MBÚ. Maximální kapacita pro úpravu především směsných komunálních odpadů, případně i dalších (např. čistírenské kaly) stoupla v období 2003-2005
 z 441 350 t/rok na 669 350 t/rok.
 Odpady upravené v zařízeních MBÚ nesmí
 podle vyhlášky o skládkování překračovat
 hodnotu pro podíl organického uhlíku 5 %
 hmot. s tím, že zároveň hodnota výhřevnosti
 je maximálně 6 000 kJ/kg sušiny (v ojedinělých případech 6 600 kJ/kg sušiny). Dále musí
 být splněny parametry stability (respirační index po 4 dnech 7mg O2/g sušiny) a potenciál
 tvorby plynu (GB21 po 21 dnech 20 Nl/kg sušiny), aby byla zaručena jen velmi nízká aktivita ukládaných odpadů.
 V porovnání s jinými zeměmi EU se v Rakousku uplatňuje technologie klasické mechanicko-biologické úpravy, kdy je odpad v rámci mechanického stupně především roztříděn
 na určité frakce, které jsou dále upravovány.
 Podsítná frakce je poté v biologickém stupni
 stabilizována výhradně aerobním procesem.
 Vytříděná výhřevná frakce je upravována na
 požadovanou kvalitu, aby byla spoluspálena
 v elektrárnách/cementárnách či v případě horší kvality ve spalovnách.
 V závislosti na technologickém uspořádání
 a na druhu upravovaných odpadů vykazovalo
 v roce 2005 třináct sledovaných MBÚ zařízeo d p a dy. i h n e d . c z / t e m a
 ní následující poměry pro jednotlivé výstupní
 frakce: 29 % (159 476 t/rok) stabilizovaná
 frakce pro uložení na skládku, 45 % (242 686
 t/rok) výhřevná frakce, ztráty z biologické
 úpravy (23 %) a ve velmi malých množstvích
 vytříděné kovy (železné a neželezné, 2,5 %),
 nebezpečné složky a pro proces rušivé látky
 (obr. 1). Směrnice (MBA – Richtlinie,
 BMLFUW 2002) standardizuje pro technologie mechanicko-biologické úpravy požadavky
 na vstupní druhy odpadů i jednotlivé technologické kroky, včetně odpadních plynů.
 Kapacita jednotlivých zařízení na mechanicko-biologickou úpravu se pohybuje od
 10 000 t/rok do 140 000 t/rok a zařízení jsou
 v provozu ve spolkových zemích Štýrsko (6),
 Dolní Rakousko (4), Tyrolsko (1), Východní
 Tyrolsko (1), Salzbursko (2), Hornorakousko
 (2) a Burgernland (1).
 Průřezová zpráva o zařízeních MBÚ z roku
 2006 konstatuje, že se tato technologie etablovala jako určitým způsobem alternativní předúprava k termické úpravě. Tuto průřezovou
 zprávu je možno stáhnout z internetových
 Obr. 1 Frakce ze zařízení MBÚ v Rakousku (celkem třináct sledovaných MBÚ)
 1.Stabilizovaná frakce
 pro uložení


text:
na skládku 29 % (159 476 t/rok)
 2.Výhřevná frakce
 45 % (242 686 t/rok)
 3.Ztráty z biologické
 4.Vytříděné kovy
 (železné a neželezné)
 5.Nebezpečné složky
 a rušivé látky
 stránek rakouského Spolkového úřadu pro životní prostředí, http://umweltbundesamt.at/
 Itálie patří mezi jednu z průkopnických zemí,
 co se technologie MBÚ týče. Přesto je skládkování v Itálii stále hlavním způsobem odstraňování komunálních odpadů. Cíl snížení
 množství odpadů ukládaných na skládku je
 dosahován nárůstem odděleného sběru a počtem zařízení na zpracování směsných komunálních odpadů, tj. MBÚ zařízení orientovaných buď na biostabilizaci nebo na výrobu
 CDR (combustibile derivato da rifiuti - paliva
 z odpadů) a spalovny.
 V zařízeních na biostabilizaci a výrobu
 CDR bylo v roce 2005 zpracováno 8,5 mil.
 tun. komunálních odpadů (23 %). Povolená
 kapacita však byla byla 13,3 mil. tun/rok nejsou tedy zdaleka využity. Nejvíce takových
 zařízení se nachází v severní části Itálie, kde
 bylo v roce 2005 tímto způsobem zpracováno
 33,2 % komunálních odpadů.
 V závislosti na typu technologie lze získat
 mezi 30–50 % výhřevné frakce. CDR je nejvíce využíváno k výrobě elektrické energie, velmi často v monozdrojích (spalovna určená pro
 jeden konkrétní druh paliva) nacházejících se
 v blízkosti samotných MBÚ zařízení, či v cementárnách.
 Biologický stupeň italských zařízení k mechanicko–biologické úpravě je založen na aerobní úpravě/stabilizaci, která má nižší investiční náklady než anaerobní digesce. Asi
 polovina zařízení má povolení k výrobě CDR.
 Toto palivo podléhá odpadové legislativě.
 Jsou stanoveny přísné požadavky na vstupní
 odpady pro výrobu CDR (výhřevnost minimálně 15 MJ/kg). V roce 2006 byla zavedena
 nově definice pro palivo z odpadů vyšší kvality (CDR-Q). V rámci výroby CDR a CDRQ je povolena maximální hranice 50 % hmotnosti použití odpadů, které nespadají pod
 komunální odpady a nejsou nebezpečné. Právní předpis výslovně stanoví, že CDR-Q je obnovitelným zdrojem.
 Přestože ustanovení o povinnosti předúpravy
 komunálních odpadů bylo známo již dvanáct
 let před uvedením do praxe (od 1. června
 2005), bylo až v roce 1999 rozhodnuto, že toto ustanovení nemusí být splněno jen termickou úpravou, ale také mechanicko-biologickou úpravou. V období let 1999 až 2001 se
 odehrávaly odborné i vědecko–politické spory
 o požadavcích pro tuto technologii, které vyústily v roce 2001 uzákoněním požadavků na
 výstup z MBÚ pro uložení na skládky třídy II
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 9
 Zařízení mechanicko-biologické úpravy v německém Cröbern (foto ETC Consulting, s. r. o.)
 (komunální odpad). Taktéž byly stanoveny
 velmi přísné emisní požadavky (30.
 V Německu byla většina zařízení na mechanicko-biologickou úpravu zprovozněna v období 2004-2006. V roce 2006 byla celková
 kapacita MBÚ 5,6 mil t/rok, z toho tvořila
 z 72 % technologie založená na klasické mechanicko-biologické úpravě (s aerobním stupněm, mokrou i suchou fermentací s aerobním
 dotlením), z 22 % biosušení a ze 6 % fyzikální stabilizace.
 Rychlý nástup MBÚ vedl v Německu
 k problémům – pocítili jsme je i u nás v podobě nelegálního dovozu odpadů. Zprávy o nefunkčnosti zařízení na mechanicko-biologickou úpravu, o vyhroceném trhu s vytříděnou
 výhřevnou frakcí prosakují až za hranice
 Německa. Sdružení provozovatelů zařízení
 MBÚ (Arbeitsgemeinschaft Stoffspezifische
 Abfallbehandlung – ASA e.V) k tomu v roce
 2007


text:
vydalo prohlášení, podle kterého existují omezené provozní problémy pouze u pěti
 zařízení MBÚ s procesem mokré fermentace.
 Většina z 50 provozovatelů MBÚ měla
 podle ASA e.V velmi málo času k projektování, výstavbě a uvedení do provozu finančně
 nákladných komplexů zařízení. »Spalovny nebyly na více místech kvůli protestům prosaditelné. MBÚ zařízení s mokrou fermentací nabízely provozovatelům mnohé výhody, jako
 např. velmi vysoké energetické rozpětí, malou
 potřebu místa a nízké emise díky uzavřenému
 procesu...Problémy jednotlivých zařízení nesmějí být přenášeny do obecné roviny posuzo-
 vání MBÚ technologií. Každá inovativní
 technologie potřebuje čas pro svůj vývoj. Paušální kritika je nepřiměřená a není na místě.«
 Ve Španělsku byla v posledních letech realizována mnohá zařízení MBÚ. Nejvýznamnější pozici má technologie zaměřená na anaerobní stupeň úpravy biologické složky SKO,
 se získáváním energie při energetickém využití bioplynu. V těchto MBÚ zařízeních ve Španělsku jsou téměř výhradně upravovány směsné domovní odpady. Zbytky z fermentace se
 dále stabilizují v kompostovacích uzavřených
 tunelech.
 V roce 2006 bylo ve Španělsku v provozu
 26 zařízení MBÚ s fermentačním stupněm
 (celková kapacita pro biologický stupeň tvořila cca 1,5 mil. tun/rok). Díky těmto kapacitám
 zaujímá Španělsko v této technologii MBÚ
 přední místo v Evropě. V roce 2006 bylo 15 %
 směsných domovních odpadů upraveno právě
 v MBÚ. V této době 10 provozovaných spaloven zpracovávalo 8,5 % celkového množství
 Pro ukládání stabilizované biologické frakce na skládky neexistují ve Španělsku žádné
 legislativní požadavky. Stabilizovaná frakce je
 nejenom ukládána na skládku, ale je využívána i k rekultivaci či obohacení určitých půd.
 V Portugalsku bylo sice realizováno první
 zařízení MBÚ již v roce 1991, ale jednalo se
 o velmi jednoduchou technologii. Až v roce
 2001 byla postavena první tři zařízení nové
 generace. Současná i plánovaná zařízení
 Obr. 2 Španělsko: porovnání efektivity zařízení na zpracování komunálního odpadu (KO)
 26 zařízení
 15 % z celkového množství KO
 Jedno zařízení MBÚ zpracuje v průměru
 0,57 % celkového KO
 8,5 % z celkového množství KO
 Jedna spalovna zpracuje v průměru
 0,85 % celkového KO
 10 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 MBÚ budou orientována na palivo z odpadů
 (RDF) a anaerobní digesci.
 Malta je jako nový člen EU nucena k odklonu od skládkování. Proběhly zde dlouhé diskuze »spalovna versus MBÚ«. První zařízení
 MBÚ na Maltě by mělo od roku 2008 upravovat okolo 70 000 t/rok odpadů. Projekt za 24
 mil. euro je podporován z EU fondů. Zvolený
 technologický postup odpovídá německému
 zařízení v Luebeck-Niemark.
 Evropská legislativa donutila také Řecko
 provést revoluci v legislativě odpadového hospodářství. V roce 2007 byla provozována při
 plném či zkušebním provozu tři zařízení na
 mechanicko-biologickou úpravu (Kalamita na
 Peloponésu s kapacitou 32 000 t/rok, Ano
 Liossia v Athénách s plánovanou kapacitou
 438 000 t/rok a skutečnou 350 000t/rok, Chania na Krétě s kapacitou 70 000 t/rok) a pět
 jich je v různé fázi plánovacích procesů. Pokud bude těchto pět zařízení zprovozněno
 podle plánu do roku 2010, dosáhne jejich celková kapacita 1 300 000 t/rok. Jako zatím nedostatečně vyřešený se jeví odbyt jednotlivých výstupů, především pak výhřevné
 frakce, pro kterou se hledá odbyt hlavně v


text:
cementárnách. Některá plánovaná zařízení uvažují o vlastním energetickém zdroji. Z pohledu materiálového využití se vytřiďují pouze
 kovy (železo a hliník). Stabilizovaná biologicky rozložitelná frakce se používá k rekultivaci
 nezemědělských ploch či se ukládá na skládky, přičemž pro ni nejsou stanoveny žádné limity.
 Velká Británie se tradičně spoléhala na
 skládkování, které je relativně levnou záležitostí, což nepodporuje investice do jiných
 technologií. Ve Velké Británii je v provozu
 nebo těsně před realizací několik MBÚ zařízení s technologií biologické stabilizace (biosušení).
 Ve Švýcarsku a Dánsku se prosadily výhradně spalovny, stejně jako v Holandsku, kde
 je od roku 2000 zakázáno ukládat na skládky
 spalitelné součásti směsných komunálních odpadů. I zde však našly místo dvě zařízení
 MBÚ s anaerobním stupněm, kde jsou upravovány málovýhřevné frakce.
 Z popisovaných zkušeností z vybraných evropských zemí jasně vyplývá, že technologie
 MBÚ může smysluplně fungovat pouze
 v komplexu dalších navazujících technologií,
 které jsou schopny využívat, popř. odstraňovat
 výstupní produkty vzniklé touto technologií
 (energetika a skládky). V závislosti na místních podmínkách může být i alternativou porovnatelnou s možností přímého energetického využívání směsných komunálních odpadů.
 Ing. Terezie Pačesová a kol.,
 OD11_12
 OD-000323
 o d p a dy. i h n e d . c z / n a k l a d a n i s o d p a dy
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 11
 Vzdálenost od recyklačního
 zařízení je rozhodující
 Studie vědců ze Španělska a SRN, zveřejněná počátkem
 letošního roku, analyzovala vliv recyklace vyřazených
 elektrických a elektronických zařízení na životní prostředí.
 ento vliv dávají autoři studie do úzké souvislosti s legislativou, platnou nyní v Evropské unii. Klíčovou roli při určení, zda má
 recyklace příznivější (menší) vliv na životní
 prostředí než skládkování, hraje za současných podmínek vzdálenost recyklačního zařízení. Studie doporučuje maximální dopravní
 vzdálenosti pro sběr a odstranění elektrického
 odpadu, aby se vyloučily negativní dopady na
 životní prostředí. Pro zlepšení situace navrhují autoři hledat alternativní cesty. Pro úřady
 a zpracovatele se podle nich nabízejí možnosti v oblasti charity (předávání vysloužilých,
 ale funkčních přístrojů pro charitativní účely)
 nebo v opětovném prodeji spotřebičů (bazary,
 Výzkum se zaměřil na čtyři typy produktů
 – pračky, ledničky, televize a osobní počítače.
 Byl analyzován jejich životní cyklus na fázi
 odstranění a recyklace. Porovnáváno bylo na
 jedné straně běžné skládkování na skládkách,
 na straně druhé pak typické separační a recyklační postupy. Rozdíl mezi vlivem na životní
 prostředí u těchto dvou možných scénářů
 »end-of-life« byl vyhodnocen s použitím růzKritické vzdálenosti pro dopravu k recyklaci
 Situace v zemích Unie je odlišná od naší –
 recyklujeme mnohem starší spotřebiče
 ných parametrů, jako je zimní smog, produkce kyselých dešťů a použití fosilních paliv.
 V úvahu byly brány vzdálenosti, které je třeba překonat při sběru a zpracování odpadů,
 i typ automobilu použitý při přepravě.
 Po zkombinování všech těchto faktorů byly
 vypočítány kritické body, tedy maximální
 vzdálenost přepravy vyřazeného zařízení, kterou je nutno překonat při jeho sběru a odstranění. Pro pračky je tento bod ve vzdálenosti
 113 km, pro chladničky 262 km, pro televize
 363,5 km a pro osobní počítač 345,5 km. Pokud se přístroj dopravuje k


text:
recyklaci z větší
 vzdálenosti, než je uvedeno, pak převažují
 negativní vlivy nad environmetálními zisky.
 Ve všech případech je environmentálně přijatelnější transport nákladním vozem, než dodávkovým automobilem.
 Autoři konstatují, že v Evropě sílí tlak na
 »trvale udržitelnější« přístup ke spotřebním
 předmětům, zejména z oblasti elektronického
 průmyslu. Krátký životní cyklus výrobků
 a rychle se rozvíjející technologie vedou ke
 vzniku velkého objemu relativně nových výrobků, které jsou považovány za vysloužilé
 a je s nimi podle toho nakládáno. Ačkoliv je
 část zařízení odesílána k recyklaci, roční objemy vzniklého odpadu stoupají v Evropě o 3–5
 procent ročně. V současnosti se odhaduje
 množství elektrického a elektronického odpadu v Evropě na 6,5 milionu tun ročně a do roku 2015 by toto množství mělo vzrůst na
 12 mil. tun, což představuje kolem 14 kg na
 osobu a rok. Cíl, ke kterému směřují stávající
 kolektivní systémy, je posbírat vysloužilá zařízení v množství 4 kg na osobu a rok. Aby se
 recyklovaly veškeré vyřazené spotřebiče, měl
 by se tento objem v průběhu příštích několika
 let přibližně ztrojnásobit. Přes rozvoj sběrných systémů končí stále většina vyřazených
 přístrojů na skládkách. Skládkování potenciálně recyklovatelných materiálů a rostoucí
 nedostatek vhodných skládek však vedou
 k mnohem většímu důrazu na recyklaci, poznamenávají autoři studie.
 - ml Zdroj: Y. Barba-Gutiérrez, B. Adenso-Díaz
 and M. Hopp (2008), An analysis of some environmental consequences of European electrical
 and electronic waste regulation Resources, Conservation and Recycling (Elsevier), 52 (3).
 tvrtou mezinárodní konferenci cyklu
 Odpovědné podnikání v chemii připravil
 Svaz chemického průmyslu ČR na 26. března 2008 na téma »REACH, GHS, přeprava«.
 Konference se uskuteční jako součást projektu »Adaptabilita chemického průmyslu«, financovaného z Evropského sociálního fondu
 a rozpočtu České republiky. Na přípravě
 konference se podílí Ministerstvo životního
 prostředí, Asociace bezpečnostních poradců
 a znalců, Česká asociace čistících stanic,
 DEKRA, REACHSpektrum, s. r. o., a Zentiva, a.s. Náš časopis je mediálním partnerem
 konference. Konference chce seznámit širokou odbornou veřejnost s dosaženými výsledky implementace nové chemické legislativy a přepravy nebezpečných látek a jejich
 12 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 vzájemnou provázaností prostřednictvím
 ♦ Problematika REACH – aktuální stav a úloha státních orgánů, včetně jejich kompetencí
 ♦ Globální harmonizovaný systém klasifikace, balení a značení nebezpečných látek a přípravků (informace o stavu příprav)
 ♦ Legislativa pro přepravu nebezpečných chemických látek
 ♦ Zkušenosti s využitím obalů a značením
 ♦ Praktické poznatky z implementace REACH
 Základním cílem celosvětové dobrovolné
 iniciativy Responsible Care chemického průmyslu je otevřená komunikace průmyslu s veřejností, minimalizace dopadu chemických
 výrob i chemických výrobků po celou dobu
 jejich životnosti na zdraví člověka a životní
 prostředí. SCHP ČR se k plnění této celosvětové iniciativy přihlásil již v roce 1994 svým
 programem pod názvem Odpovědné podnikání v chemii. V ČR se k realizaci programu již
 přihlásilo 61 členských organizací SCHP ČR
 a 39 organizací má právo používat logo Responsible Care.
 V rámci cyklu mezinárodních konferencí
 Odpovědné podnikání v chemii proběhnou
 v tomto roce ještě tři konference »Nebezpečné odpady«, »IPPC a 15 let Responsible Care
 v ČR« a »Kontejnerová přeprava«. Podrobnosti najdete na www.schp.cz. Účast na konferencích je bezplatná.
 o d p


text:
a dy. i h n e d . c z / n a k a l d a n i s o d p a dy
 OD13_15
 Ekologické odstraňování autovraků je
 živořící činností
 Stejně jako všechna odvětví podnikání i ekologická likvidace
 autovraků se podřizuje konkrétním zákonům a vyhláškám,
 které upravují práva a povinnosti subjektů působících
 v daném odvětví. Jaký je kontext základních bodů, na
 kterých je vystavěna evropská legislativa, a praktických
 zkušeností z pohledu zpracovatelů autovraků?
 ákon o odpadech stanoví, že »...výrobce
 nebo akreditovaný dovozce je povinen zajistit na vlastní náklady sběr, zpracování, využití a odstranění vybraných autovraků...«.
 Z citace vyplývá, že zákon ponechává povinným subjektům volnou ruku při plnění stanovené povinnosti. Logicky postupují cestou
 nejnižších nákladů. Velikost a síla výrobců
 a akreditovaných dovozců je v porovnání
 s počtem a velikostí jednotlivých zpracovatelů
 gigantická. Díky tomu jsou schopni nastavit
 systém tak, že nedochází k úhradě nákladů
 za skutečně zlikvidovaný počet sebraných
 a zpracovaných autovraků.
 Financování vlastního procesu zpracování autovraků
 Sběrná místa autovraků jsou za současných podmínek neufinancovatelná
 tí a odstranění vybraných autovraků ve výši
 5000 Kč...« Zároveň však osvobozuje od poplatku dovezená vozidla, která splňují určité
 emisní limity.
 Zákon tedy zavádí poplatek za dovoz automobilů, které nesplňují určitou emisní normu.
 Neřeší však, že z každého dovezeného, byť
 v současnosti »méně kouřícího« automobilu,
 bude jednou autovrak, který bude potřeba ekologicky zlikvidovat a naplnit tak požadované
 OD-000318
 Pravděpodobně se záměrem řešit a podpořit
 financování systému sběru a zpracování autovraků se do zákona dostal paragraf, který
 ukládá výrobcům a akr. dovozcům uzavřít
 smlouvy se zpracovateli autovraků a recipročně také ukládá povinnost zpracovatelům uzavřít smlouvy s výrobci a akr. dovozci. Zákonodárci však neuvážili, jaký praktický dopad
 na odvětví a jeho financování bude toto ustanovení mít. O smyslu paragrafu hovoří i fakt,
 že dnes není v republice snad žádný orgán veřejné správy či místní samosprávy, který by
 dodržování tohoto ustanovení dozoroval. Podobné opatření není vůbec evropskou legislativou vyžadováno a jde nad rámec požadavků
 Unie, což dokládá snahu o to, abychom byli
 papežštější než papež.
 Tentýž zákon dále uvádí v § 37b, písmeno
 c), že provozovatel zařízení ke sběru autovraků je povinen »bezúplatně převzít vybrané autovraky z vozidel..., pokud obsahují nutné
 části vozidla, zejména hnací a převodové
 agregáty, karosérii, katalyzátor dle homologace, nárazníky a pokud neobsahují části neschválené výrobcem a odpad nemající původ
 ve vybraném vozidle...« Paragraf znamená,
 že provozovatel sběrného místa či zpracovatel
 musí službu poskytovat občanovi zdarma, a to
 včetně vystavení potvrzení o převzetí autovraku (viz písmeno d) téhož paragrafu).
 Za účelem financování sběru a likvidace autovraků a umožnění jejich bezplatného předání k ekologické likvidaci zavádí zákon o odpadech v § 37e, odst. 1 poplatky: »Akreditovaní
 dovozci a individuální dovozci jsou povinni
 zaplatit za dovážená použitá vybraná vozidla
 poplatek na podporu sběru, zpracování, využi-
 O D PA DY 2 / 2 0 0 8 – 13
 kvóty recyklace vybraných autovraků podle §
 37, odst. 7, písm. b). I supermoderní automobil obsahuje určitou část materiálů, které nejsme prozatím schopni recyklovat, musíme je
 uložit na skládku a za toto uložení platit.
 Zákon neřeší poplatky za nové


text:
automobily
 vyrobené na území ČR a uvedené zde do provozu, ani poplatky za nová dovezená vozidla,
 která v ČR jejich majitel zaregistruje.
 Např. k ceně nové chladničky se připočítává
 při nákupu povinně recyklační poplatek. A nyní porovnejte náročnost technické konstrukce
 zařízení, jakým je chladnička, s technickou
 konstrukcí automobilu – autovraku. Za automobil se však recyklační poplatek neplatí.
 Žádné peníze za zpracování
 Z uvedeného vyplývá, že zpracovatel autovraků nedostane žádnou odměnu od osoby,
 která přiveze automobil k likvidaci, pokud
 tento automobil bude splňovat podmínky pro
 bezplatný odběr. Nedostane však ani příspěvek ze Státního fondu životního prostředí, neboť účet fondu vztahující se k autovrakům je
 stále zcela prázdný. Celý systém zpracování
 autovraků tak zůstává závislý na financování
 z výstupů po zpracování autovraku, tedy opětovného použití dílů a materiálového využití.
 Výnosy z opětovného prodeje vymontovaných dílů nejsou z hlediska výše příliš významné. Přes 90 % všech likvidovaných automobilů v současnosti tvoří staré Škody 120,
 105 apod., ze kterých jsou díly v podstatě neprodejné či prodejné pouze za velmi nízkou
 cenu. Materiálové využití demontovaných dílů autovraku spočívá převážně v předání kovových částí k dalšímu zpracování. Výše těchto
 tržeb pro zpracovatele je však závislá na tržních cenách materiálů.
 Z uvedených dvou výnosových položek
 musí být zpracovatel schopen financovat ná-
 jem či pořízení prostor, ve kterých bude podnikat, dále mzdy pracovníků včetně zákonných odvodů, náklady na energie, pořizovací
 a obnovovací náklady na nutné vybavení pracoviště (včetně vysoké počáteční investice
 plynoucí do zabezpečení ploch z hlediska požadavků ochrany životního prostředí), náklady na reklamu pro odlišení provozovny od
 konkurence (počet povolení ke zpracování autovraků není omezen a je tedy dán pouze konkurenčním prostředím), náklady na uskladnění nerecyklovatelných materiálů na skládce
 a v neposlední řadě i svůj zisk.
 Národní úprava (se všemi zmíněnými nedostatky) by sice měla zajistit, že vlastník vozidla nebude zatížen výdajem při předání vozidla
 k likvidaci, avšak neřeší úhradu nákladů s touto operací spojených. Fakticky tak nutí zpracovatele poskytovat službu zdarma, což je
 v rozporu s řádným fungováním trhu
 a s ochranou hospodářské soutěže. Je úkolem
 státu, aby nastavil systém takovým způsobem,
 aby naplnil cíle směrnice EÚ, ale zároveň neomezoval hospodářskou soutěž.
 Příslušný krajský úřad může zpracovateli
 vydat povolení na základě splnění určitých
 technických předpokladů, mezi nimiž ovšem
 není povinnost mít zákonem vyžadovanou
 uzavřenou smlouvu s výrobcem či akreditovaným dovozcem. Fakticky tak dává prostor
 dalším systémům likvidace automobilů
 s ukončenou životností, avšak již neřeší jejich financování. Klade na tyto zpracovatele
 bez smlouvy pouze povinnost odebírat vybrané autovraky zadarmo, aniž by za tuto
 službu, kterou pro stát takový zpracovatel činí, nějak platil.
 Zařízení ke sběru autovraků
 Technické požadavky kladené na zařízení ke
 sběru autovraků jsou dány vyhláškou
 Autovraky na Slovensku
 a Slovensku se podařilo vybudovat fungující systém komplexního sběru a zpracování starých vozidel. Zatímco v roce 2004
 se zpracovalo 724 kusů autovraků, v roce
 2007 to bylo více než 23 tisíc kusů. Slovenský Recyklační fond (RF) přispěl do této oblasti za pět let částkou přesahující 430 mil.
 Sk. Předseda RF Ing. Juraj Dlhopolček předpokládá, že roku 2010 by mohlo být recyklováno okolo 30 až 35 tisíc starých


text:
vozidel.
 Mezi největší projekty na zpracování starých vozidel patří projekty společnosti Kovod
 Recycling, s. r. o., v Popradu, ŽP Eko Qelet
 v Žilině a Auto - AZ, s. r. o., Zohor. Jen Kovod
 zpracoval 7681 autovraků, což představuje
 14 – O D PA DY 2 / 2 0 0 8
 zhruba třetinový podíl na trhu. Ředitel společnosti Kovod Recycling, s. r. o., Ing. Ján
 Zvonček říká: »Naše koncepce starých vozidel minimalizuje náklady na jejich zpracování. Jednotlivá pracoviště jsou vybavena stacionárním systémem pro odstraňování provozních kapalin se zdvihákem typu SEDA.
 Finální fáze zpracování používá technologii
 mlýnu, nůžek a lisů, které připravují staré vozidlo pro zpracování v drtiči. Dokážeme ve
 vlastní režii zpracovat železný šrot, hliníkový
 odpad a elektronické komponenty. Další odpady předáváme oprávněným odběratelům.«
 Ročně se na Slovensku vyřazuje asi 70 tisíc
 starých vozidel. Každý automobil je vyroben
 č. 383/2001 Sb. ve znění pozdějších předpisů.
 Bezpečnostní a jiné požadavky na technické
 zabezpečení sběrných míst jsou relativně přísné, což s sebou nese v počáteční fázi jejich
 výstavby značné investiční náklady.
 O zařízeních ke sběru autovraků hovoří
 i zákon o odpadech, který těmto subjektům
 ukládá povinnost »zavést systém sběru vybraných autovraků a jejich částí s přiměřenou
 hustotou sběrných míst«. Pokud někdo někomu ukládá povinnost, měl by natolik dobře
 znát výchozí podmínky, aby bylo její splnění
 vůbec reálné. Zákon ani vyhláška však nikde
 neřeší způsob financování sběrných míst.
 Sběrná místa se tak stávají naprosto neufinancovatelná vzhledem k počáteční investici i nákladům na provoz.
 Neregistrovaná vozidla, nelegální zpracovatelé
 Pod pojmem neregistrovaný automobil rozumíme
 automobil dovezený na náhradní díly, či na přestavbu existujícího vozu, který není zaveden v registru silničních vozidel. S částmi z autovraků obchodují už i výkupny kovového odpadu, čili autovraky se nedostávají do zařízení primárně určených k jejich ekologické likvidaci. Technicky není problém automobil dovezený ze zahraničí zbavit kapalin a neobchodovatelných částí někde na
 louce a zbytek prodat na náhradní díly do autoservisů či jako kovy do sběren kovového odpadu. Vozidlo nebylo totiž nikdy registrováno k provozu na
 pozemních komunikacích, a tak jeho vlastník nepotřebuje dokládat předání autovraku zpracovateli kvůli vyřazení z registru. Pominemeli skutečnost, že nebezpečné látky z dovezeného vozidla znečisťují životní prostředí,
 pak veškerý zisk z těchto nelegálních operací nepodléhá zdanění.
 Neregistrovaných automobilů – čili dovezených na náhradní díly či na přestavbu – se po-
 z různých materiálů, jejichž složení může mít
 negativní vliv na životní prostředí. V autovracích je asi 70 % železného kovu, asi 9 % neželezného kovu a asi 21 % dalších materiálů
 (plasty, kapaliny, guma, sklo a další). V současnosti se zhodnocuje zhruba 70 % starého
 vozidla, stále však přetrvávají problémy se
 zpracováním autoskel a plastových součástí.
 Kromě podpory sběru a zpracování starých
 vozidel poskytl Recyklační fond dotaci 88,8
 milionu Sk na realizaci informačního systému eZAP. Ten umožňuje evidenci vozidel od
 jejich vyřazení z evidence na policii až po
 - jhm o d p a dy. i h n e d . c z / n a k a l d a n i s o d p a dy
 hybují na území ČR statisíce. Vozidlo určené


text:
na přestavbu se doveze přes hranice, provede
 se přestavba (výměna původních dílů za dovezené) či pouhé přemontování registrační značky z původního vozidla na vozidlo přivezené
 (stejného typu) a »nové« přestavěné vozidlo je
 poté registrováno do provozu pod registrační
 značkou původního. Nikdo se však již nezajímá, co se stalo s vyjmutými díly, které byly
 nahrazeny dovezenými, či dokonce co se stalo
 s celým původním vozidlem. To už de iure neexistuje, neboť s jeho registrační značkou již
 jezdí jiný automobil. Ve skutečnosti však jeden – původní – automobil přebývá.
 Významným nešvarem odvětví zpracování
 autovraků je existence »černých« vrakovišť.
 Přestože jsou zde očividně skladována vozidla, pro která se jiný popis než autovrak nehodí a dochází k porušování zákona o odpadech, zůstávají bez jakýchkoliv sankcí ze
 stran krajských úřadů, České inspekce životního prostředí a odborů životního prostředí
 obcí. Plochy těchto vrakovišť nezajišťují
 alespoň minimální ochranu životního prostředí proti unikajícím látkám, a také manipulace s vlastními vozidly-autovraky nenaplňuje text vyhlášky, upravující způsob demontáže autovraků.
 Maximální doba pro dočasné vyřazení vozidla
 z provozu (umístění do tzv. depozita) je v současnosti dvanáct měsíců a tuto dobu je možné ještě prodloužit o dalších 6 měsíců. Tato
 úprava platí od poloviny roku 2006. V současné době jsou takto v ČR vyřazeny desetitisíce
 automobilů, jejichž podstatná část (možná
 většina) však fyzicky vůbec neexistuje. Jejich
 majitelé je totiž dočasně vyřadili v době, kdy
 doba uložení »do depozita« nebyla zákonem
 omezená, automobil prodali na náhradní díly
 či jako klasický železný šrot a s trvalou deregistrací vozidla si nedělali starosti. Pro řešení
 problému se nabízí dvě východiska – buď
 udělat tlustou čáru, udělit odpustky a začít
 znovu, nebo každého takového vlastníka vozidla pokutovat za to, že nelegálně zlikvidoval
 svůj automobil.
 Druhá varianta je jistě spravedlivější vůči
 vlastníkům, kteří svá vozidla předali oprávněným osobám, avšak k jejímu prosazení je zapotřebí politické odvahy, které nemusí být
 vždy nazbyt.
 versus odpad
 Přibližně 85 % až 90 % hmotnosti autovraku
 fyzicky představují druhotné suroviny a zbytek prozatím obtížně recyklovatelný či zcela
 nerecyklovatelný odpad. Na vstupu do procesu zpracování je autovrak označen ze 100 %
 jako nebezpečný odpad.
 Opětovné použití dílů z autovraku znamená,
 že papírově je prodáván odpad jako náhradní
 díl. Provozovatel zařízení ke zpracování autovraků je může prodávat jen oprávněným subjektům (s oprávněním pro opravy motorových vozidel). Přesto se nemůžeme ubránit
 pochybnostem o rozumnosti popsaného postupu. Mimoto i evidence, kterou je zpracovatel povinen vést, jde vysoce nad rámec požadavků EU na výkaznictví členského státu.
 Je potřeba zvážit, zda je správné autovraky
 legislativně upravovat v rámci zákona o odpadech. Nebylo by lepší nastavit legislativní
 rámec podle skutečných podmínek a přesunout autovraky do kompetence ministerstva
 průmyslu a obchodu? S autovraky (původními i dovezenými) vstupuje do národního
 hospodářství především objem druhotných
 Změní něco novela?
 Zatímco legální zpracovatelé autovraků jsou
 povinni důsledně dodržovat stanovené bezpečností předpisy a splňovat přísné technické
 požadavky při sběru a zpracování autovraků,
 autovraky mizí nelegálně zpracované ve sběrnách kovového odpadu a u ostatních neoprávněných osob, které si se zajištěním ochrany životního prostředí hlavy nelámou. Zařízení ke
 zpracování autovraků však nesmí ze zákona
 vzít za likvidaci žádný


text:
poplatek, a tak jediným
 pilířem financování drahého vybavení a objektů k podnikání je tržní cena železa, za kterou prodá zpracovatel kovové části.
 I v obdobích s vysokou tržní cenou železa
 je však ekologická likvidace autovraků pouze
 živořící činností a zpracovatelé nervózně očekávají, až příště přijde pokles ceny železných
 kovů na trhu a jim nezbude žádné východisko
 jak financovat zákonné a vyhláškové požadavky na zařízení.
 V současné době je na ministerstvu životního prostředí připravována novela zákona
 o odpadech, která by měla nejproblémovější
 místa legislativy vyřešit. Přesto je přínosné si
 problémové oblasti odvětví připomenout především s ohledem na rychlost našeho legislativního procesu a nesoulad mezi návrhem zákona a jeho skutečně schváleným zněním.
 Pod vlivem různých lobbystických skupin se
 může stát, že přes všechny snahy odpovědných orgánů vydrží stávající systém sběru
 a zpracování autovraků, jak je momentálně
 nastaven, ještě po relativně dlouhou dobu.
 Jan Volejník,
 OD-000321
 OD16_18
 látky z komunálních i blíže nespecifikovaných
 průmyslových odpadů jdou do podloží. Podle
 analýz údajně v některých místech překonává
 toxicita půdy 100 000krát běžné standardy.
 V prosinci vyvrcholila dlouhodobě nepříznivá
 situace v Neapoli opravdovou krizí: svozové
 firmy oznámily, že již nemají kam ukládat odpady, a v ulicích se začaly hromadit celé hory
 odpadů z domácností. Lednový chlad sice
 dokázal v Neapoli udržet nízké riziko infekce,
 Na konci roku 2007 se ve světových médiích proslavila
 italská Neapol. V ulicích i okolí města se postupně
 nahromadilo více než 110 000 tun odpadu. Svozové firmy
 oznámily, že nemají kam odpady odvážet, a přestaly
 pracovat. Vznikla tato krize jen proto, že si svozové firmy
 postavily hlavu?
 isk referující o krizi se většinou omezil na
 konstatování, že za vše může odnož mafie
 Camorra, která ovládla nakládání s odpady
 v Neapoli a celém regionu Kampánie.
 Lorenzo Salvia z časopisu Corriere však vidí problémy na více stranách. Uvádí, že již
 před dvanácti lety schválil region Kampánie
 plán, který by byl ambiciózní i ve Švýcarsku.
 V regionu neměly být žádné skládky. Veškerý
 komunální odpad měl jít na výrobu alternativního paliva. Bohužel – zařízení pro energetické využití odpadů nebyla nikdy dobudována,
 protože se proti nim strhla bouře protestů.
 A teď nikdo neví, co dělat s »ekobalíky« - balíkovaným tříděným odpadem, který je připraven k spálení. Nikdo o ně nestojí v Itálii, ani
 v zahraničí, částečně i proto, že kvalita třídění odpadů je velmi nízká.
 Úřady sice říkají, že jde o momentální problém, ale situace se táhne už deset let, upozorňuje Lozenzo Salvia: »Nenechte se v Neapoli
 oklamat pořádkem – mají speciální čištění
 před začátkem sezony, než přijedou turisté.
 V té době je v ulicích Neapole jen kolem 500
 tun odpadů, ale za hranicí města leží na otevřeném prostoru 40 000 tun odpadů, zhruba
 stejně tolik v provincii Caserta, a dalších 20
 000 tun v provincii Salerno, Avellino a Benevento.«
 Neapol produkuje 1500 tun odpadů denně.
 Celý region Kampánie, kde žije kolem 6 milionů lidí, produkuje přibližně 4 mil. tun odpadů za rok, ale pro všechny odpady je zde pouze jedna oficiální skládka ve Villa Ricca. Ta je
 plná a další k dispozici nejsou.
 16 – O


text:
D PA DY 2 / 2 0 0 8
 Spousty skládek –
 žádné skládky
 Situace je patová: současné skládky jsou přeplněné, nebo byly na příkaz soudu uzavřeny,
 protože neodpovídají normám. Výstavba nových skládek nebo spaloven naráží na systematický odpor obyvatel obcí, na jejichž území mají vzniknout. I místní odborníci však za
 hlavní důvod problémů označují infiltraci
 mafie do oblasti nakládání s odpady, pro niž
 se zpracování odpadu stalo výnosným podnikáním. Italský korespondent BBC uvedl, že
 mafie sváží průmyslové toxické odpady z průmyslových podniků po celé Itálii i z dalších
 částí Evropy. Klientům nabízí velmi nízké ceny, ale ve skutečnosti uloží odpady na nelegálních skládkách nebo spálí někde na venkově.
 Za poslední rok bylo kolem Neapole nalezeno
 na 100 nelegálních skládek, které obsahují
 značné podíly nebezpečných toxických průmyslových odpadů.
 Snaha řešit nějak situaci naráží na propojení mezi mafií a státem, které způsobuje, že se
 vláda stala postupně neakceschopná. Vláda
 má plány odstranit krizi výstavbou spaloven.
 Podle BBC však mafie tyto akce blokuje, aby
 si udržela zisky. Areály vytipované pro vybudování skládek, spaloven nebo dalších zařízení pro úpravu odpadů byly vykoupeny firmami, ovládanými mafií. Obchodníci a politici
 jsou vystrašeni, zatímco Camorra používá pro
 ukládání odpadů své vlastní nelegální skládky
 a má z nich obrovský profit, dodává korespondent BBC. Skládky nejsou (vcelku pochopitelně) nijak zabezpečeny, takže znečišťující
 Lidé procházejí mezi horami nesebraného
 ale přesto se město stalo téměř neobyvatelným. Byly uzavřeny obchody i školy.
 Vláda se pokusila situaci vyřešit tím, že by
 otevřela staré, již uzavřené skládky a na ně
 odpad odvezla. To narazilo na rozhodný odpor obyvatel v jejich okolí. Došlo na stavbu
 zátarasů na silnicích i střety demonstrantů
 s policií. Nikdo samozřejmě není rád, když
 má za domem skládku nebo spalovnu. Vzhledem přístupu, jaký mají »firmy« ke skládkování, se okolním obyvatelům není co divit.
 K nastolení pořádku v Neapoli byla povolána armáda, která na vyčištění ulic používá
 i buldozery. Odpady jsou přesouvány do jiných oblastí Itálie, což vedlo k dalším protestům například v sardinské metropoli Cagliari.
 V internetové aukční stránce eBay se v lednu
 objevila zajímavá nabídka. K prodeji je tu nabízen domovní odpad z Neapole a okolí za cenu 0,99 eura bez upřesnění množství. I když
 tento inzerát je myšlen spíše jako černý humor, zpracovatelé odpadů se o Neapol zajímají.
 Společnost SIG ze Ženevy nabídla, že by
 své spalovně v Cheneviers mohla zlikvidovat
 kolem 20 000 tun odpadů z Neapole. Tato spalovna už v minulosti zpracovala odpad z Frano d p a dy. i h n e d . c z / n a k l a d a n i s o d p a dy
 Inspekce bude v započatém
 trendu letos pokračovat
 Kontrolní činnost odboru odpadového hospodářství je
 možno rozdělit zejména na složkové a specifické úkoly. Na
 rok 2008 jsou centrálně zadány složkové úkoly v podobném
 rozsahu jako v roce předchozím.
 Neutěšená situace vyvolala v Neapoli vlnu
 cie, Německa a dalších zemí a má kapacitu
 345 000 tun odpadu ročně. Pokud by se akce
 uskutečnila, stálo by to Itálii zhruba 4 mil. švýcarských franků (kolem 65 mil. korun).


text:
Odpad směřuje také do německých spaloven. Deník Frankfurter Allgemeine Zeitung
 uvádí, že dosud se z Itálie do Německa údajně převáželo 2500 tun odpadu za týden, ale
 nyní má toto množství vzrůst na 17 500 tun
 týdně. Přeprava a odstranění jedné tuny odpadu stojí ve SRN 200 eur (více než 5000 korun), což je dvojnásobek ceny v Itálii. Vlaky
 s odpadem směřují do spalovny v Markleebergu nedaleko Lipska, neboť tamní provoz je
 schopen netříděný odpad z Neapole strojově
 roztřídit a recyklovat.
 Italská vláda slibuje tvrdší legislativu s přísnými tresty pro ty, kdo skládkují ilegálně. Je
 otázka, nakolik je schopna své sliby splnit,
 když nechala situaci dojít tak daleko a nepodnikla za poslední roky nic.
 Evropská komise, znepokojená tisícovkami
 tun odpadu v regionu Neapole, již loni v červnu adresovala Itálii první písemné varování.
 Podle EK je situace v Kampánii porušením evropské legislativy o odpadech. Jak píše BBC,
 řešení na základě programu, jako je »Napoli
 Pulita« (Čistá Neapol), se nezdají být efektivní. I když jih Itálie vykazuje nárůst recyklace,
 stále je pozadu za zbytkem země. Pokud chce
 vláda dosáhnout cíle recyklovat více komunálního odpadu (35 % do roku 2010), musí hledat jiné cesty, jako je spalování s využitím
 energie. Každý rozumí tomu, že nikdo nechce
 mít spalovny za domem. Na druhé straně, jak
 jinak vyřešit snížení množství komunálního
 odpadu na skládkách?
 – lom –
 Zdroj: Lorenzo Salvia, http://www.corriere.it/english/artic...03/pezzo.shtml
 Italský korespondent BBC Radio 4, 7. června 2007
 aždý obvodní inspektorát si volí alespoň
 dva specifické úkoly, v jejichž rámci bude sledovat tu odpadovou problematiku, která
 je v daném regionu (kraji) nejvíce rozšířená
 a vyžaduje zvláštní pozornost.
 Zkušenosti z předcházejících let ovlivnily
 i v letošním roce formu a zaměření kontrolní
 činnosti, a to včetně množství plánovaných
 kontrol i konkrétního určení zvolených úkolů.
 Výsledky ukazují, že tato cesta je značně efektivnější při identifikaci a řešení složitějších
 případů. Byla tedy zvolena cesta menšího
 množství složkových úkolů (s celostátním dopadem), které mají obecnější zadání. Složkové
 úkoly byly zvoleny tak, aby byly kontrolovatelné pokud možno na celém území republiky,
 a týkaly se oblastí s vyjasněnou legislativou.
 Celkem je na rok 2008 v oblasti odpadového hospodářství, obalů a chemických látek naplánováno přes 1200 kontrol v rámci zvolených úkolů. OOH ČIŽP si ponechává dostatečný časový prostor na neplánované kontroly
 či podněty ke kontrolám, které ČIŽP přijímá
 z vnějšku a jejichž počet stále narůstá.
 Specifické regionální úkoly si navrhují samy oblastní inspektoráty na základě znalostí
 konkrétního regionu. Údaje z kontrolní činnosti z roku 2007 ukazují, že v některých regionech jsou problémové odpady ze stavebnictví, či využívání odpadních výkopových
 zemin při terénních úpravách a rekultivacích.
 V této oblasti přichází rovněž velké množství
 podnětů ke kontrolám. Některé oblastní inspektoráty si proto zvolily kontrolu nakládání
 se stavebními odpady za svůj celoroční specifický úkol. Mezi další regionální úkoly pro
 rok 2008 patří např. kontrola dodržování zákona o odpadech v obcích, nakládání s nemocničními a veterinárními odpady, nakládání s odpady ze zemědělství, farem, chovů
 zvířat a potravinářského průmyslu, nakládání
 s odpady z energetiky, autovrakovišť, nakládání s odpady z výroby oxidu titaničitého,
 brownfields, dodržování zákona o odpadech
 v