text:
byly na kraj převedeny zvláštním zákonem Úplné Více Ing. JANA WINTEROVÁ, MPA ředitelka odboru CERA Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy, Karmelitská 7, 118 12, Praha 1
 Ing. JANA WINTEROVÁ, MPA ředitelka odboru CERA Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy, Karmelitská 7, 118 12, Praha 1 Č. j.: MSMT-21796/2013-5 V Praze dne 12. prosince 2013 Vážený pane magistře, Více Zásady Zastupitelstva kraje Vysočina pro rok 2005 na kofinancování přípravy a realizace cyklotras a cyklostezek v kraji Vysočina. ze dne 20. 9.
 Zásady Zastupitelstva kraje Vysočina pro rok 2005 na kofinancování přípravy a realizace cyklotras a cyklostezek v kraji Vysočina ze dne 20. 9. 2005 č. 16/05 Čl. 1 Úvodní ustanovení (1) Zastupitelstvo kraje Více 11.11.2010 Úřední věstník Evropské unie L 293/15
 11.11.2010 Úřední věstník Evropské unie L 293/15 NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1014/2010 ze dne 10. listopadu 2010 o sledování a hlášení údajů o registraci nových osobních automobilů podle nařízení Evropského Více Komenského náměstí 440/2, 767 01 Kroměříž Příspěvková organizace. reditel@zskomenskeho.cz
 Základní škola, Kroměříž, Komenského náměstí 440, příspěvková organizace se sídlem Komenského náměstí 440/2, 767 01 Kroměříž jako zadavatel vyhlašuje v souladu s Příručkou pro příjemce Operačního programu Více Zadávací podmínky. Označení zakázky: pavlik@czechtourism.cz
 Zadávací podmínky Označení Komplexní zajištění vzdělávacího programu Marketingový výzkum a statistika pro cestovní ruch pro projekt Destinační management a vytváření produktů v cestovním ruchu Zadavatel Více VÝZVA K PODÁNÍ NABÍDKY NA VEŘEJNOU ZAKÁZKU MALÉHO ROZSAHU NA SLUŽBY
 VÝZVA K PODÁNÍ NABÍDKY NA VEŘEJNOU ZAKÁZKU MALÉHO ROZSAHU NA SLUŽBY ve smyslu ustanovení 12 odst. 3 zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon ), zadávanou Více VYKAZOVÁNÍ VÝSLEDKŮ VÝZKUMU A VÝVOJE


text:
Podmínky ochrany osobních údajů - U Matušků
 Správcem osobních údajů podle čl. 4 bod 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (dále jen: „GDPR”) je Josef Matuška IČ 74465376 a Petra Matušková jako osoba spolupracující (dále jen: „správce“).
 Kontaktní údaje obou správců jsou adresa: S. K. Neumanna 1004, 36301 Ostrov, email: petramatuska@seznam.cz , telefon: +420724304263
 Zákonným důvodem zpracování osobních údajů je A) plnění smlouvy mezi Vámi a správcem podle čl. 6 odst. 1 písm. b) GDPR, B) oprávněný zájem správce na poskytování přímého marketingu (zejména pro zasílání obchodních sdělení a newsletterů) podle čl. 6 odst. 1 písm. f) GDPR, C) Váš souhlas se zpracováním pro účely poskytování přímého marketingu (zejména pro zasílání obchodních sdělení a newsletterů) podle čl. 6 odst. 1 písm. a) GDPR ve spojení s § 7 odst. 2 zákona č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti v případě, že nedošlo k objednávce zboží nebo služby.
 Účelem zpracování osobních údajů je vyřízení Vaší objednávky a výkon práv a povinností vyplývajících ze smluvního vztahu mezi Vámi a správcem; při objednávce jsou vyžadovány osobní údaje, které jsou nutné pro úspěšné vyřízení objednávky (jméno a adresa, kontakt), poskytnutí osobních údajů je nutným požadavkem pro uzavření a plnění smlouvy, bez poskytnutí osobních údajů není možné smlouvu uzavřít či jí ze strany správce plnit a zasílání obchodních sdělení a činění dalších marketingových aktivit.
 Ze strany správce dochází k automatickému individuálnímu rozhodování ve smyslu čl. 22 GDPR. S takovým zpracováním jste poskytl/a svůj výslovný souhlas.
 Správce uchovává osobní údaje po dobu nezbytnou k výkonu práv a povinností vyplývajících ze smluvního vztahu mezi Vámi a správcem a uplatňování nároků z těchto smluvních vztahů (po dobu 15 let od ukončení smluvního vztahu) nebo po dobu, než je odvolán souhlas se zpracováním osobních údajů pro účely marketingu, nejdéle .... let, jsou-li osobní údaje zpracovávány na základě souhlasu.
 Příjemci osobních údajů jsou osoby podílející se na dodání zboží / služeb / realizaci plateb na základě smlouvy, zajišťující služby provozování e-shopu (Shoptet) a další služby v souvislosti s provozováním e-shopu, zajišťující marketingové služby.
 Za podmínek stanovených v GDPR máte a) právo na přístup ke svým osobním údajům dle čl. 15 GDPR, b) právo opravu osobních údajů dle čl. 16 GDPR, popřípadě omezení zpracování dle čl. 18 GDPR. c) právo na výmaz osobních údajů dle čl. 17 GDPR. d) právo vznést námitku proti zpracování dle čl. 21 GDPR a e) právo na přenositelnost údajů dle čl. 20 GDPR. f) právo odvolat souhlas se zpracováním písemně nebo elektronicky na adresu nebo email správce uvedený v čl. III těchto podmínek.

type: other


text:
V pochybnostech ve prospěch | Právní prostor
 Státní zástupce v pochybnostech žaluje, soud v pochybnostech zprošťuje. Tato tradiční právnická poučka velmi jednoduše definuje základní rozpor v postavení státního zástupce a soudce při hodnocení shromážděných důkazů. To, že z těchto rozporů občas vzniká pro veřejnost překvapivý zprošťující rozsudek, snad ani není třeba zmiňovat. Mnohem častěji však vede tento jev při zachování totožnosti skutku ke změně právní kvalifikace v rozsudku oproti obžalobě, občas i velmi zásadní.
 Poněkud překvapivý zvrat v použité právní kvalifikaci však můžeme zaregistrovat i u soudu apelačního oproti tomu nalézacímu. A právě takový případ před odvolacím senátem Vrchního soudu v Praze budu popisovat na velmi smutném, tragickém případu.
 Obžalovanou uznal soud prvého stupně vinnou pokusem zločinu vraždy podle § 21 odst. 1 trestního zákoníku k § 140 odst. 1, odst. 3 písm. c) trestního zákoníku, za což ji odsoudil za použití § 58 odst. 1 trestního zákoníku k mimořádně sníženému trestu odnětí svobody v trvání šesti roků se zařazením do věznice s ostrahou.
 Podle skutkových zjištění nalézacího soudu se obžalovaná měla dopustit uvedeného pokusu trestného činu tím, že „v přesně nezjištěné době od 25. června 2015 do 26. června 2015 v 10:00 hodin – 10:30 hodin v místě bydliště, po předchozím utajovaném těhotenství, ve 39. týdnu a počínajícím 40. týdnu těhotenství, bez jakékoli předchozí přípravy na porod a příchod dítěte a bez opatření si základních potřeb pro ošetření novorozence po porodu, poté co v ranních hodinách začala pociťovat první porodní bolesti, vyčkala až její druh odejde do práce a děti do školy, a v koupelně bytu porodila na ručník rozprostřený na podlaze dítě mužského pohlaví nezjištěné váhy a délky, následně vypudila i placentu, pohledem zjistila, že dítě má pupečník omotaný kolem krku, je promodralé, ale teplé a s vědomím, že se mohlo narodit živé, se nesnažila dítě oživit, ošetřit nebo mu přivolat lékařskou pomoc, neboť si narození živého dítěte nepřála, a s vědomím, že novorozené dítě není schopno se o sebe postarat, ho nechala po dobu patnácti až třiceti minut ležet bez ošetření na podlaze na ručníku, sama se vykoupala a převlékla, a poté tělíčko novorozence uložila i s placentou a neodděleným pupečníkem do igelitového pytle na odpadky černé barvy, pytel zabalila do svetru růžové barvy a následovně vše vložila do druhého igelitového pytle, přičemž při manipulaci s tělíčkem novorozence zaznamenala změnu jeho tělesné teploty, neboť bylo studené a mělo také tmavší modrou barvu, přičemž takto zabalené tělíčko novorozence odložila v předsíni, uklidila koupelnu bytu, vyprala použitý ručník se svým ošacením a hadrem na podlahu a následně balíček s tělíčkem odnesla do prázdného kontejneru na tuhý komunální odpad...“
 Možná jste si již nyní všimli jistého rozporu. Skutkový popis by asi většina čtenářů nevěnujících se trestnímu právu posoudila jako vraždu dokonanou, nikoli toliko jako pokus o ní.
 Nicméně i tak se obžalovaná proti rozsudku odvolala. Namítala, že v průběhu celého trestního řízení nebyly sneseny takové důkazy, které by s jistotou umožňovaly dospět k závěru o její vině. Prokázáno s jistotou bylo jen to, že otěhotněla, že těhotenství proběhlo a že


text:
porodila. Správně dle ní také nalézací soud při respektování zásady in dubio pro reo vycházel z toho, že se dítě obžalované narodilo mrtvé, když tuto skutečnost nevyloučil ani znalec z odvětví soudního lékařství, ani znalec z odvětví porodnictví. Obžalovaná je však přesvědčena, že stejně jako nalézací soud respektoval zásadu in dubio pro reo při posouzení, zda obžalovaná porodila dítě živé či mrtvé, měl tuto zásadu shodně použít při posouzení otázky, zda jednání obžalované za tohoto stavu může zakládat její trestní odpovědnost, tedy zda se obžalovaná svým konáním či opomenutím dopustila či nedopustila nezpůsobilého pokusu násilného trestného činu. Obžalovaná nenamítá, že o těhotenství věděla a že je před všemi tajila. Nelze však souhlasit se závěrem nalézacího soudu, že si narození živého dítěte nepřála. Obžalovaná narozené dítě pouze nechtěla vychovávat a starat se o něj, a to především z ekonomických a zdravotně-fyzických důvodů. Zdůraznila, že se rozhodla po porodu dítě odložit do Baby-boxu, když však dospěla k závěru, že novorozeně nežije, vyhodila tělíčko s ostatními důkazy do kontejneru.
 Teď již asi chápete důkazní nouzi, v níž se od počátku orgány činné v trestním řízení ocitly, totiž že tělíčko dítěte nebylo nalezeno, a tak nebylo možné se opřít o ohledání a znalecké zkoumání soudního lékaře.
 Jak se s odvolacími výhradami obžalované, jež bez dalšího nelze odmítnout jako zcela nevěrohodné, poradil odvolací soud?
 Především konstatoval, že nalézací soud vedl dokazování způsobem a v rozsahu předpokládanými v ustanovení § 2 odst. 5 trestního řádu, když důsledně postupoval tak, aby byl zjištěn skutkový stav věci, o němž nejsou důvodné pochybnosti, a při svém rozhodování z takto zjištěného stavu správně vycházel. Ostatně, regulérnost řízení ani rozsah provedených důkazů nebyly obžalovanou v odvolání nijak zpochybňovány.
 Vrchní soud v Praze nicméně dokazování doplnil ještě podrobnějším doplňujícím výslechem obžalované zaměřeným zejména na okamžik porodu a jejích činností po něm následujících.
 Po takto doplněném dokazování dle odvolacího soudu zůstalo nesporným a nezpochybnitelným, že obžalovaná byla těhotná, porodila dítě a jeho ostatky hodila do kontejneru. Shodně s nalézacím soudem má v důsledku zásady in dubio pro reo za to, že dítě se narodilo mrtvé. Náležitým způsobem byly též objasněny podstatné okolnosti mající vliv na posouzení povahy i závažnosti činu, umožňující stanovení následku a týkající se trestní odpovědnosti obžalované. Popis skutku uvedený ve výroku napadeného rozsudku nicméně doznal v rozsudku odvolacího soudu po doplnění dokazování změny, když bylo jednak explicitně vyjádřeno, že obžalovaná porodila mrtvé dítě, jednak došlo k redukci zde vyjádřené subjektivní stránky trestného činu.
 První změna je jen reakcí na samotné odůvodnění prvostupňového rozsudku, ve kterém nalézací soud uvedl, že „nezměnitelným při důsledném respektování zásady in dubio pro reo (tj. v pochybnostech ve prospěch obviněného), v této věci zůstává, že za stávající důkazní situace, která nemůže doznat již žádných změn, není možné vyloučit, že se dítě obžalované narodilo již mrtvé“, aniž by tuto skutkovou okolnost vyjádřil ve výroku.
 Druhá změna se víceméně dotýká i právní kvalifikace, kdy z popisu skutku bylo vypuštěno vyjádření subjektivní stránky činu slovy „s vědomím, že se mohlo narodit živé, se nesnažila dítě oživit, ošetřit nebo mu


text:
přivolat lékařskou pomoc, neboť si narození živého dítěte nepřála, a s vědomím, že novorozené dítě není schopno se o sebe postarat...“, jelikož toto vědomí obžalované se podle odvolacího soudu spolehlivě a v potřebné míře nepodařilo prokázat.
 Podle všech procesně použitelných výpovědí obžalované, a jiné důkazy k této fázi skutkového děje nejsou, tato uvedla, že ihned po vypuzení plodu byla přesvědčená, že dítě je mrtvé a takto k němu i přistupovala. Jestliže tyto její výpovědi byly testovány především znaleckými posudky z odvětví soudního lékařství a porodnictví a znalci neshledali, že by obžalovaná někde a někdy popsala něco, co by ve skutečnosti bylo vyloučeno a co by ukazovalo na účelovost jejího tvrzení, pak je nutno její výpovědi brát za nezpochybnitelné a její obhajobu za nevyvrácenou jinými důkazy.
 Poté se apelační soud vypořádal s první právní námitkou odvolání obžalované. Zdůraznil ve smyslu § 18 trestního zákoníku, že pokus na nezpůsobilém předmětu útoku znamená omyl ve způsobilosti nebo existenci předmětu útoku a současně omyl v existenci nebo zasažitelnosti individuálního objektu trestného činu. V okamžiku útoku konkrétní společenský zájem, na který se útočilo, buď vůbec neexistoval, anebo nebyl takové kvality, jakou si představoval pachatel. Podstatou omylu je tedy rozpor, neshoda vědění určitého subjektu se skutečností, což platí obecně, jakož i v právu samotném. U obžalované ovšem žádná neshoda mezi jejím věděním a skutečným stavem dítěte od vypuzení plodu neexistovala. Obžalovaná byla od první chvíle přesvědčená, resp. z hlediska jejího vnímání nikoli odtrženého od reality věděla, že se dítě narodilo mrtvé a dítě se podle nyní již nezvratného závěru nalézacího soudu i mrtvé narodilo. Přesvědčení obžalované mělo přitom své opodstatnění. Podle jejího tvrzení mělo dítě pupečník omotaný dvakrát kolem krku, nedýchalo a obžalovaná nezjistila ani tlukot srdce. Absenci jakýchkoli životních projevů spolu se škrtidlem mohla obžalovaná ve stavu po absolvovaném porodu důvodně vnímat jako důkaz o narození mrtvého plodu. V tomto směru je nerozhodné, že tělo bylo teplé, neboť dítě se rodí s teplotou matky, a teprve poté začíná rychle chladnout. Vyloučena není ani obžalovanou popisovaná barva dítěte, pokud dítě zemřelo těsně před porodem. Nerozhodnou zůstává i skutečnost, že obžalovaná porodila bez předchozí přípravy na porod a příchod dítěte a bez opatření si základních potřeb pro ošetření novorozence po porodu, neboť jestliže těhotenství tajila po celou dobu i před členy domácnosti, nemohla na sebe opatřováním výbavičky upozorňovat. Skutečnost, že ve snaze utajit porod na sebe nemohla upozorňovat ani po porodu mrtvého dítěte, vysvětluje, proč nepřivolala pomoc a jakým způsobem naložila s ostatky. Rozhodně na základě těchto okolností ale nelze vyvrátit její neměnnou obhajobu v podobě tvrzení, že celou dobu těhotenství dítě chtěla po porodu umístit do Baby-boxu, čemuž navíc nasvědčuje i fakt, že si do koupelny připravila svetřík na jeho zabalení.
 Podle mě přesvědčivý rozbor soudu omezeného ve svých úvahách rozsahem shromážděných důkazů a potažmo i zásadou v pochybnostech ve prospěch obžalovaného.
 Jestliže tedy obžalovaná porodila z hlediska existujících důkazů mrtvé dítě a byla si této skutečnosti ihned po vypuzení plodu vědomá, není možno dle apelačního soudu dovodit její trestní odpovědnost, ať již konáním či opomenutím,


text:
žádným z trestných činů proti životu a zdraví, a to ani jeho nezpůsobilým pokusem. V tomto směru tedy odvolání obžalované obstálo v úvahách odvolacího senátu bez dalšího.
 Ale obžalovaná prokazatelně tělíčko novorozence uložila i s placentou a neodděleným pupečníkem do igelitového pytle na odpadky černé barvy, pytel zabalila do svetru růžové barvy a následovně vše vložila do druhého igelitového pytle a balíček s tělíčkem poté odnesla do prázdného kontejneru na tuhý komunální odpad.
 Na základě tohoto skutkového zjištění musel apelační soud při zachování totožnosti skutku, jak byl popsán v usnesení o zahájení trestního stíhání i v obžalobě, pokračovat ve svých právních úvahách. A ty byly následující.
 Podle § 2 písm. a) zák. č. 256/2001 Sb., o pohřebnictví, se pro účely tohoto zákona rozumí tělem zemřelého mrtvé lidské tělo nebo jeho části do pohřbení, pokud není za podmínek stanovených zvláštním právním předpisem použito pro potřeby lékařské vědy, výzkumu nebo k výukovým účelům; tělem zemřelého je i tělo mrtvě narozeného dítěte.
 Podle § 4 odst. 1 písm. e) citovaného zákona s lidskými pozůstatky a s lidskými ostatky musí být zacházeno důstojně a tak, aby nedošlo k ohrožení veřejného zdraví nebo veřejného pořádku; z těchto důvodů je zakázáno trvale uložit lidské pozůstatky nebo je zpopelnit jiným způsobem než uvedeným v § 2 písm. e).
 Podle § 2 písm. e) citovaného zákona pro účely tohoto zákona se rozumí pohřbením uložení lidských pozůstatků do hrobu nebo hrobky na pohřebišti nebo jejich zpopelnění v krematoriu.
 Ano, až k této úrovni právních úvah se musel soud odvolací propracovat. A proto podle § 258 odst. 1 písm. c), d) trestního řádu z podnětu podaného odvolání napadený rozsudek v celém rozsahu zrušil a podle § 259 odst. 3 písm. a) trestního řádu sám znovu rozhodl tak, že obžalovanou uznal vinnou přečinem hanobení lidských ostatků podle § 359 odst. 2 trestního zákoníku.
 Skutkový stav pro porovnání s rozsudkem soudu prvého stupně zněl, po vypuštění pasáží způsobilých identifikovat obžalovanou, takto:
 „... v přesně nezjištěné době od 25. června 2015 do 26. června 2015 v 10:00 hodin – 10:30 hodin v místě bydliště, po předchozím utajovaném těhotenství, ve 39. týdnu a počínajícím 40. týdnu těhotenství, bez jakékoli předchozí přípravy na porod a příchod dítěte a bez opatření si základních potřeb pro ošetření novorozence po porodu, poté co v ranních hodinách začala pociťovat první porodní bolesti, vyčkala až její druh odejde do práce a děti do školy, a v koupelně bytu porodila na ručník rozprostřený na podlaze mrtvé dítě mužského pohlaví nezjištěné váhy a délky, následně vypudila i placentu, pohledem zjistila, že dítě má pupečník omotaný kolem krku, je promodralé, ale teplé, a poté ho nechala po dobu patnácti až třiceti minut ležet bez ošetření na podlaze na ručníku, sama se vykoupala a převlékla, a poté tělíčko novorozence uložila i s placentou a neodděleným pupečníkem do igelitového pytle na odpadky černé barvy, pytel zabalila do svetru růžové barvy a následovně vše vložila do druhého igelitového pytle, přičemž při manipulaci s tělíčkem novorozence zaznamenala změnu jeho tělesné teploty, neboť bylo studené a mělo také


text:
tmavší modrou barvu, přičemž takto zabalené tělíčko novorozence odložila v předsíni, uklidila koupelnu bytu, vyprala použitý ručník se svým ošacením a hadrem na podlahu a následně balíček s tělíčkem odnesla do prázdného kontejneru na tuhý komunální odpad, čímž jednala v rozporu s § 4 odst. 1 písm. e) zák. č. 256/2001 Sb. o pohřebnictví...“
 Pro ty, které zajímá i odvolacím soudem uložený trest, ještě zpravodajská douška. Zatímco soud prvního stupně, vázaný použitou právní kvalifikací, poslal obžalovanou na šest let do vězení, trest odvolacího soudu byl stanoven na základě jiného ustanovení, § 359 trestního zákoníku:
 Podle druhého odstavce citovaného ustanovení tak byla obžalovaná odsouzena k podmíněnému trestu odnětí svobody v trvání šesti měsíců se zkušební dobou dvou let.
 Promiňte autorovi textu ještě jednu poznámku související s tímto případem a s tím, že patřil mezi první propagátory Baby-boxů v naší vlasti a je doposud, jak z internetu zjistil, členem Kolegia společnosti tyto schránky prosazující.
 Od počátku této občanské aktivity jsem čelil desítkám výhrad, že Baby-boxy neodvrátí osobu připravenou novorozence usmrtit od jejího úmyslu. Asi většinou ne. Ale pořád existuje šance, že se k usmrcení dítěte takoví lidé vůbec nerozhodnou, protože vědí o cestě, která je nechtěného potomka zbaví, a přitom není trestná. Ostatně, i „matka“ z této kauzy měla potřebu se Baby-boxem hájit.


text:
ČSSD může přijít o 17 milionů. Altner nebyl sám, peníze chce po straně i jeho kolega | Domov | Lidovky.cz
 Čtvrtek 14. prosince 2017svátek má Lýdie 0 °C Předplatné LN
 29. listopadu 2017 5:16 Lidovky.cz > Zprávy > Domov
 Advokát Zdeněk Altner, ve sporu o Lidový dům mu pomáhal i právník Václav... | foto: Jan Zátorský, MAFRA
 PRAHA S nemalou dávkou nervozity nejspíš vyhlíží ČSSD jednání Městského soudu v Praze, které je naplánované na příští týden. Sociální demokraté se při něm budou snažit uhájit 17 milionů korun, které si po nich nárokuje právník Václav Halbich. Bývalý notář totiž pomáhal advokátu Zdeňku Altnerovi, jemuž se před lety povedlo pro ČSSD vysoudit Lidový dům a soud poté straně nařídil, že musí právníkovi zaplatit 337 milionů. Halbich roky prohlašuje, že za své služby neinkasoval požadovanou odměnu.
 Když Altner v roce 1997 uzavřel s ČSSD kontrakt o právním zastupování ve sporu o Lidový dům, ke smlouvě později přistoupili další dva právníci – Václav Halbich a Zdeněk Hájek. Advokátní tým v roce 2000 pro stranu její sídlo vybojoval, ale mezi ní a právníky vypukla pře o odměnu za odvedenou práci. Altnerovi pražský městský soud loni pravomocně přiřkl zhruba 337 milionů korun, Halbich se pak léta domáhá necelých 17 milionů.
 „Altner vzal jenom tužtičku a podepsal (smlouvu), nesáhl na to prstem,“ řekl už dříve Halbich. Podle něj ve skutečnosti právní bitvu o Lidový dům svedli on se Zdeňkem Hájkem. ČSSD však vyplatila jen Altnera, na rozdělení zbylé částky se měli mezi sebou právníci dohodnout. Ke konsenzu mezi nimi nikdy nedošlo, Halbich se tak rozhodl žalobou vymáhat peníze po straně.
 „Když jsem měl dostat svou třetinu odměny, tak mi řekl (Altner), že mi nedá ani vindru,“ vysvětlil Halbich. Na kýžené peníze dosud nedosáhl, loni na podzim Obvodní soud pro Prahu 1 jeho nároku nevyhověl. Přestože uznal jeho podíl na poskytnutých právních službách, při rozhodování k tomu nepřihlédl. Soud argumentoval stejně jako dříve ČSSD, že vyplacení Halbicha je věcí dohody zbylých právníků. Hájek s Altnerem už jsou ale po smrti.
 ČSSD si Halbichovy práce cenila
 Halbich nyní doufá, že najde zastání u Městského soudu v Praze. Odvolací instance by měla spor o 16,8 milionů korun 6. prosince pravomocně uzavřít. S jakým očekáváním už bývalý notář k soudu půjde, není jasné. LN se ho zastihnout nepodařilo. Lze předpokládat, že jasno bude hned první den jednání. „U odvolacích řízení je to obecně pravděpodobné,“ sdělila LN mluvčí soudu Markéta Puci.
 Už v roce 2005 se přitom zdálo, že Halbich o peníze definitivně přijde. Tehdy Nejvyšší soud rozhodl, že mu požadovaná částka nepřísluší. Jenže právník pomyslné zbraně nesložil, spor dostal až k Ústavnímu soudu. Nejvyšší soudní instance v zemi předchozí verdikty zvrátila. Podle ní zkrátily Halbicha na právu na spravedlivý proces, Ústavní soud tak vrátil jeho žalobu do hry.
 „Z jednání ČSSD nevyplynulo, že by se necítila být stěžovateli (Halbich) za poskytnuté služby zavázána. Ba právě naopak kvalitu práce stěžovatele a JUDr. Hájka podtrhuje, a je tedy zcela absurdní, aby se jim nedostalo odměny,“ rozhodl v listopadu 2009 senát Ústavního soudu v


text:
čele s tehdejší soudkyní Vlastou Formánkovou. Jinými slovy nárok Halbicha není bezpředmětný. Bude zajímavé sledovat, zda se příští týden tohoto rozhodnutí Městský soud v Praze přidrží, nebo potvrdí rozsudek obvodního soudu.
 Pokud by se přiklonil na Halbichovu stranu, znamenalo by to pro ČSSD nepříjemnost. Ačkoliv se zmíněnými 17 miliony nenakládá, uložila je do úschovy, při jejich definitivní ztrátě by v rozpočtu partaje chyběly. Kvůli debaklu ve volbách inkasovala na příspěvku od státu o 183 milionů méně než roku 2013, strana má navíc nabrané úvěry ve výši 258 milionů a do toho všeho nad ní visí kolosální hrozba vyplacení 337 milionů korun Altnerovi.
 O 300 milionech pro Altnera soud ještě nerozhodl
 Astronomický balík mu přiklepl loni v březnu Městský soud v Praze. Jde o stejnou instanci, která rozhoduje o ‚Halbichových‘ milionech. Více než třísetmilionová částka pro Altnera vychází z toho, že mu v roce 2000 ČSSD vyplatila „jen“ 16,8 milionu korun. Advokát trval na větší odměně, v roce 2004 mu Obvodní soud pro Prahu 1 po podané žalobě poukázal dalších 18,5 milionu a sociální demokracii určil smluvní pokutu 0,3 procenta za každý den prodlení.
 Letos v září server iROZHLAS informoval, že se ČSSD s dědici Zdeňka Altnera snaží dosáhnout mimosoudního vyrovnání. Informoval, že rodině nabídla 180 milionů korun.
 „Tak vysokou částku nám nenabídli,“ sdělil však LN advokát Altnerových Václav Veselý. Podle něj jednání o vyrovnání zamrzlo na tom, že sociální demokracie nenabídla dost. „Není tam žádný posun. Pokud oni nechtějí navýšit částku, tak to nemá smysl,“ řekl. Přesnou částku však tají.
 Současně ale upozornil, že částka pro Altnera se kvůli běžícím úrokům stále zvyšuje. Podle něj už nyní dosáhla výše zhruba 350 milionů.
 Protože odvolací instance pravomocně rozhodla při až loni v březnu, částka za uběhlá léta narostla na zmíněných 337 milionů korun. Ačkoliv je tento verdikt pravomocný, sociální demokracie k platbě nepřistoupila. Obrátila se s dovoláním k Nejvyššímu soudu. ČSSD u této instance získala čas. Nejvyšší soud ji zbavil povinnosti zaplatit do doby, než o dovolání rozhodne.
 Kauzu zkomplikovalo úmrtí Zdeňka Altnera, který zemřel loni v listopadu. Protože po sobě nechal i velké dluhy, jeho nejstarší syn se dědictví zřekl. Nyní se rozhoduje, za kým vším tedy advokátovy nároky i závazky jdou. „Dědické řízení je v rozjednaném stadiu. Není ještě známý okruh dědiců,“ sdělil LN rodinný advokát Altnerových Václav Veselý. Nejvyšší soud už avizoval, že dovolání ČSSD vyřeší až po skončení dědického řízení.
 Bývalý člen Ready Kirken čelí obvinění z milionových podvodů. Hrozí mu vězení
 J. Z mnoha Na začátku všechno podělal náš soudruh prezident Zerman. Není divu, že ho ze... 9:42 2.12.2017
 J. Balcr Lhal bych, řekl Halbich:-) 14:15 1.12.2017
 Holcman "Jaký si to uděláš, takový to máš".....Sobotkoví socani si to... 9:52 30.11.2017
 J. Tobby Ten kolaborantskej europionýr už nemá nasráno jen v hlavě, ale i v kalhotech.... 14:15 29.11.2017
 D. Fajt ČSSD už téměř nikoho nezajímá, jejich Sobotka je na popud kkt. Kalouska ,... 12:55 29.11.2017


text:
Obecně závazná vyhláška Obce Pičín č. 1/2015, o místních poplatcích - PDF
 Download "Obecně závazná vyhláška Obce Pičín č. 1/2015, o místních poplatcích"
 1 Obecně závazná vyhláška Obce Pičín č. 1/2015, o místních poplatcích Zastupitelstvo obce Pičín se na svém zasedání dne usnesením č. 7 usneslo vydat na základě 14 odst. 2 zákona č. 565/1990 Sb., o místních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů a v souladu s 10 písm. d) a 84 odst. 2 písm. h) zákona č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění pozdějších předpisů, tuto obecně závaznou vyhlášku (dále jen vyhláška ): ČÁST I. ZÁKLADNÍ USTANOVENÍ Čl. 1 Úvodní ustanovení (1) Obec Pičín zavádí touto vyhláškou tyto místní poplatky (dále jen poplatky ): a) poplatek ze psů, b) poplatek za užívání veřejného prostranství, c) poplatek ze vstupného, (2) Řízení o poplatcích vykonává obecní úřad (dále jen správce poplatku ). 1 ČÁST II. POPLATEK ZE PSŮ Čl. 2 Poplatník a předmět poplatku (1) Poplatek ze psů platí držitel psa. Držitelem je fyzická nebo právnická osoba, která má trvalý pobyt nebo sídlo na území obce Pičín. 2 (2) Poplatek ze psů se platí ze psů starších 3 měsíců odst. 3 zákona č. 565/1990 Sb., o místních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o místních poplatcích ) 2 2 odst. 1 zákona o místních poplatcích 3 2 odst. 2 zákona o místních poplatcích 1
 2 Čl. 3 Vznik a zánik poplatkové povinnosti (1) Poplatková povinnost vzniká držiteli psa v den, kdy pes dovršil stáří tří měsíců, nebo v den, kdy se stal držitelem psa staršího tří měsíců. (2) V případě držení psa po dobu kratší než jeden rok se platí poplatek v poměrné výši, která odpovídá počtu i započatých kalendářních měsíců. Při změně místa trvalého pobytu nebo sídla platí držitel psa poplatek od počátku kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém změna nastala, nově příslušné obci. 4 (3) Poplatková povinnost zaniká dnem, kdy přestala být fyzická nebo právnická osoba držitelem psa (např. úhynem psa, jeho ztrátou, darováním nebo prodejem), přičemž se poplatek platí i za započatý kalendářní měsíc, ve kterém taková skutečnost nastala. Čl. 4 Ohlašovací povinnost (1) Držitel psa je povinen ohlásit správci poplatku vznik své poplatkové povinnosti do 15 dnů ode dne jejího vzniku to znamená ode dne, kdy pes dovršil stáří tří měsíců, nebo dne, kdy nabyl psa staršího tří měsíců. Stejným způsobem je povinen oznámit také zánik své poplatkové povinnosti. (2) Povinnost ohlásit držení psa má i osoba, která je od poplatku osvobozena. (3) Při plnění ohlašovací povinnosti je držitel psa povinen současně sdělit správci poplatku některé další údaje stanovené v čl. 20 této vyhlášky. Čl. 5 Sazba poplatku (1) Sazba poplatku za kalendářní rok činí: a) za prvního psa...50,- Kč, b) za druhého a každého dalšího psa téhož držitele...150,- Kč, c) za psa, jehož držitelem je poživatel invalidního, starobního, vdovského nebo vdoveckého důchodu, který je jeho jediným zdrojem příjmu, anebo poživatel sirotčího důchodu...25,- Kč, d) za druhého a každého dalšího psa téhož držitele, poživatele invalidního, starobního, vdovského nebo vdoveckého důchodu, který je


text:
jeho jediným zdrojem příjmu, anebo poživatele sirotčího důchodu...150,- Kč 4 2 odst. 3 a 4 zákona o místních poplatcích 2
 3 Čl. 6 Splatnost poplatku (1) Poplatek je splatný nejpozději do příslušného kalendářního roku. (2) Vznikne-li poplatková povinnost po datu splatnosti uvedeném v odstavci 1, je poplatek splatný nejpozději do 15. dne měsíce, který následuje po měsíci, ve kterém poplatková povinnost vznikla, nejpozději do konce příslušného kalendářního roku. Čl. 7 Osvobození a úlevy (1) Od poplatku ze psů je osvobozen držitel psa, kterým je osoba nevidomá, bezmocná a osoba s těžkým zdravotním postižením, která je držitelem průkazu ZTP/P podle zvláštního právního předpisu, osoba provádějící výcvik psů určených k doprovodu těchto osob, osoba provozující útulek zřízený obcí pro ztracené nebo opuštěné psy nebo osoba, které stanoví povinnost držení a používání psa zvláštní právní předpis 5. ČÁST III. POPLATEK ZA UŽÍVÁNÍ VEŘEJNÉHO PROSTRANSTVÍ Čl. 8 Předmět poplatku, poplatník (1) Poplatek za užívání veřejného prostranství se vybírá za zvláštní užívání veřejného prostranství, kterým se rozumí provádění výkopových prací, umístění dočasných staveb a zařízení sloužících pro poskytování prodeje a služeb, pro umístění stavebních nebo reklamních zařízení, zařízení cirkusů, lunaparků a jiných obdobných atrakcí, umístění skládek, vyhrazení trvalého parkovacího místa a užívání tohoto prostranství pro kulturní, sportovní a reklamní akce nebo potřeby tvorby filmových a televizních děl. 6 (2) Poplatek za užívání veřejného prostranství platí fyzické i právnické osoby, které užívají veřejné prostranství způsobem uvedeným v odstavci 1. 7 Čl. 9 Veřejné prostranství (1) Poplatek dle této vyhlášky se platí za využívání těchto veřejných prostranství: Střed obce: parc.č. 1037/4, parc.č. 1038/9, parc. č. 1403/1, parc.č. 1403/4 vše k.ú. Pičín Vršek a u hřbitova: parc.č.1279/1, parc.č.1312/3, parc.č.1312/5, parc.č.1316, parc.č.1477, parc.č.1478/1 vše k.ú Pičín 5 2 odst. 2 zákona o místních poplatcích 6 4 odst. 1 zákona o místních poplatcích 7 4 odst. 2 zákona o místních poplatcích 3
 4 Čl. 10 Vznik a zánik poplatkové povinnosti (2) Poplatek se platí od prvého dne, kdy začalo užívání veřejného prostranství, až do dne, kdy toto užívání fakticky skončilo. Čl. 11 Ohlašovací povinnost (1) Poplatník je povinen ohlásit správci poplatku nejpozději 3 dny před zahájením užívání veřejného prostranství předpokládanou dobu, místo, způsob a výměru užívání veřejného prostranství. V případě užívání veřejného prostranství po dobu kratší než 5 dní je povinen splnit ohlašovací povinnost nejpozději v den zahájení užívání veřejného prostranství. Pokud tento den připadne na sobotu, neděli nebo státem uznaný svátek, je poplatník povinen splnit ohlašovací povinnost nejblíže následující pracovní den. (2) Poplatník je dále povinen ohlásit správci poplatku některé další údaje stanovené v čl. 20 této vyhlášky. (3) Po ukončení užívání veřejného prostranství je poplatník povinen ohlásit skutečný stav údajů uvedených v odst. 1 nejpozději do 15 dnů. Čl. 12 Sazba poplatku (1) Sazba poplatku činí za každý i započatý m 2 a každý i započatý den: a) za umístění dočasných staveb a zařízení sloužících pro poskytování služeb...10,-kč b) za umístění dočasných staveb sloužících pro poskytování prodeje...10,-kč c) zařízení sloužících pro poskytování prodeje...10,-kč d) za provádění výkopových prací...10,-kč e) za umístění stavebního zařízení...10,-kč f) za umístění reklamního zařízení...100,-kč


text:
g) za umístění zařízení lunaparků a jiných obdobných atrakcí...10,-kč h) za umístění zařízení cirkusů...10,-kč i) za umístění skládek...10,-kč j) za vyhrazení trvalého parkovacího místa...10,-kč k) za užívání veřejného prostranství pro kulturní akce...10,-kč l) za užívání veřejného prostranství pro sportovní akce...10,-kč m) za užívání veřejného prostranství pro reklamní akce...10,-kč n) za užívání veřejného prostranství pro potřeby tvorby filmových a televizních děl...10,-kč. 4
 5 Čl. 13 Splatnost poplatku (1) Poplatek ve výši stanovené podle čl. 12 odst. 1 je splatný nejpozději v den zahájení užívání veřejného prostranství. Čl. 14 Osvobození a úlevy (1) Poplatek se neplatí: a) za vyhrazení trvalého parkovacího místa pro osobu zdravotně postiženou 8, b) z akcí pořádaných na veřejném prostranství, jejichž výtěžek je určen na charitativní a veřejně prospěšné účely 9. ČÁST IV. POPLATEK ZE VSTUPNÉHO Čl. 15 Předmět poplatku a poplatník (1) Poplatek ze vstupného se vybírá ze vstupného na kulturní, prodejní nebo reklamní akce. (2) Poplatek ze vstupného platí fyzické a právnické osoby, které akci pořádají. 10 Čl. 16 Ohlašovací povinnost (1) Poplatník je nejpozději 15 dnů před konáním akce povinen ohlásit správci poplatku druh akce, datum a hodinu jejího konání, výši vstupného a další údaje podle čl. 20 této vyhlášky. Čl. 17 Sazba poplatku (1) Sazba poplatku činí z vybraného vstupného na: a) kulturní akci... 1%, b) sportovní akci %, c) prodejní akci... 1%, d) reklamní akci... 1%. 8 4 odst. 3 zákona o místních poplatcích 9 4 odst. 1 poslední věta zákona o místních poplatcích 10 6 odst. 2 zákona o místních poplatcích 5
 6 (2) Po dohodě s poplatníkem lze částku stanovit paušálně. Paušální částka činí na: a) kulturní akci... 50,- Kč za akci b) sportovní akci....50,-kč za akci c) prodejní akci....50,-kč za akci d) reklamní akci....50,-kč za akci. Čl. 18 Splatnost poplatku (1) Poplatek je splatný do 5 dnů ode dne skončení akce. Čl. 19 Osvobození a úlevy (1) Poplatek ze vstupného se neplatí z akcí, jejichž celý výtěžek je určen na charitativní a veřejně prospěšné účely. 11 ČÁST V. USTANOVENÍ SPOLEČNÁ A ZÁVEREČNÁ Čl. 20 Společná ustanovení k ohlašovací povinnosti (1) V ohlášení poplatník nebo plátce uvede 12 a) jméno, popřípadě jména, a příjmení nebo název nebo obchodní firmu, obecný identifikátor, byl-li přidělen, místo pobytu nebo sídlo, místo podnikání, popřípadě další adresy pro doručování; právnická osoba uvede též osoby, které jsou jejím jménem oprávněny jednat v poplatkových věcech, b) čísla všech svých účtů u poskytovatelů platebních služeb, včetně poskytovatelů těchto služeb v zahraničí, užívaných v souvislosti s podnikatelskou činností, v případě, že předmět poplatku souvisí s podnikatelskou činností poplatníka nebo plátce, c) další údaje a skutečnosti rozhodné pro stanovení výše poplatkové povinnosti, včetně skutečností zakládajících nárok na úlevu nebo případné osvobození od poplatkové povinnosti. (2) Poplatník nebo plátce, který nemá sídlo nebo bydliště na území členského státu Evropské unie, jiného smluvního státu Dohody o Evropském hospodářském prostoru nebo Švýcarské konfederace, uvede kromě údajů požadovaných v odstavci 2 adresu svého zmocněnce v tuzemsku pro doručování odst. 1 věta poslední zákona o místních poplatcích 12 14a odst. 1 zákona o místních poplatcích 13


text:
14a odst. 2 zákona o místních poplatcích 6
 7 (3) Dojde-li ke změně údajů či skutečností uvedených v ohlášení, je poplatník nebo plátce povinen tuto změnu oznámit do 15 dnů ode dne, kdy nastala. 14 Čl. 21 Navýšení poplatku (1) Nebudou-li poplatky zaplaceny poplatníkem včas nebo ve správné výši, vyměří mu obecní úřad poplatek platebním výměrem nebo hromadným předpisným seznamem. 15 (2) Včas nezaplacené nebo neodvedené poplatky nebo část těchto poplatků může obecní úřad zvýšit až na trojnásobek; toto zvýšení je příslušenstvím poplatku. 16 Čl. 22 Přechodná a zrušovací ustanovení (1) Na právní vztahy vzniklé přede dnem nabytí účinnosti této vyhlášky se vztahují ustanovení dosavadní obecně závazné vyhlášky. (2) Zrušuje se obecně závazná vyhláška č. 1/2005, o místních poplatcích ze dne Čl. 23 Účinnost Tato obecně závazná vyhláška nabývá účinnosti dnem RNDr. Lenka Kupková, starostka Stanislav Vokurka, místostarosta Vyvěšeno na úřední desce obecního úřadu dne: Sejmuto z úřední desky obecního úřadu dne: a odst. 3 zákona o místních poplatcích odst. 1 zákona o místních poplatcích odst. 3 zákona o místních poplatcích 7


text:
Lamaseo - Ochrana osobních údajů
 1. Ochrana osobních údajů na první pohled
 Následující poznámky poskytují jednoduchý přehled o tom, co se stane s vašimi osobními údaji, když navštívíte naše webové stránky. Osobní údaje jsou jakékoli údaje, které vás osobně identifikují. Podrobné informace o ochraně údajů naleznete v našich Zásadách ochrany osobních údajů.
 Kdo je zodpovědný za sběr dat na těchto stránkách?
 Zpracování dat na této webové stránce provádí provozovatel webu. Jeho kontaktní údaje naleznete v otisku této webové stránky.
 Vaše údaje budou shromážděny na jedné straně, které nám sdělíte. To může být např. obchodním údajům, které zadáte do kontaktního formuláře.
 Další data jsou shromažďována automaticky při návštěvě webové stránky prostřednictvím našich IT systémů. Jedná se především o technická data (např. Internetový prohlížeč, operační systém nebo čas volání stránky). Sběr těchto informací je automatický, jakmile vstoupíte na naše webové stránky.
 Na co používáme vaše data?
 Část údajů je shromažďována, aby bylo zajištěno bezchybné poskytování webových stránek. Další data lze použít k analýze chování uživatele.
 Máte kdykoliv právo získat bezplatné informace o původu, příjemci a účelu uložených osobních údajů. Máte také právo požádat o opravu, zablokování nebo vymazání těchto údajů. Pro tento účel a pro další otázky týkající se ochrany údajů nás můžete kdykoliv kontaktovat na adrese uvedené v otisku. Dále máte právo odvolat se k příslušnému orgánu dohledu.
 Nástroje analýzy a nástroje třetích stran
 Při návštěvě našich webových stránek lze statisticky vyhodnotit chování při surfování. To se děje především u cookies a tzv. Analytických programů. Analýza chování při surfování je obvykle anonymní; chování při surfování nelze sledovat zpět k vám. Proti této analýze můžete vznést námitky nebo jí zabránit použitím určitých nástrojů. Podrobné informace naleznete v následujících zásadách ochrany osobních údajů.
 Proti této analýze můžete vznést námitky. O možnostech námitek vás budeme informovat v této politice ochrany osobních údajů.
 Provozovatelé těchto stránek berou ochranu vašich osobních údajů velmi vážně. S vašimi osobními údaji zacházíme důvěrně a v souladu se zákonnými předpisy o ochraně osobních údajů a těmito zásadami ochrany osobních údajů.
 Používáte-li tuto webovou stránku, budou shromažďovány různé osobní údaje. Osobní informace jsou informace, které vás osobně identifikují. Tyto zásady ochrany osobních údajů vysvětlují, jaké informace shromažďujeme a pro co je používáme. To také vysvětluje, jak a za jakým účelem se to děje.
 Vezměte prosím na vědomí, že přenos dat přes internet (např. Při komunikaci e-mailem) může mít chyby zabezpečení. Úplná ochrana dat před přístupem třetích osob není možná.
 Odpovědná společnost zpracovávající údaje na těchto webových stránkách je:
 Odpovědným subjektem je fyzická nebo právnická osoba, která sama nebo ve shodě s ostatními rozhoduje o účelech a prostředcích zpracování osobních údajů (např. Jména, e-mailové adresy apod.).
 Mnoho operací zpracování dat je možné pouze s vaším výslovným souhlasem. Souhlas můžete kdykoli odvolat. Neformální zpráva e-mailem nám stačí. Zákonnost zpracování zpracovávaných dat až do odvolání zůstává zrušením nedotčena.
 Právo vznést námitky proti shromažďování údajů ve zvláštních případech a přímých zásilkách (článek 21 nařízení o DPH)
 Pokud zpracování dat na základě čl. 6 odst. 1 písm. e nebo f DSGVO máte právo kdykoli vznést námitky


text:
proti zpracování vašich osobních údajů z důvodů, které vyplývají z vaší konkrétní situace; to platí i pro profilování na základě těchto ustanovení. Příslušný právní základ, na kterém je zpracování založeno, lze nalézt v těchto Zásadách ochrany osobních údajů. Pokud vznesete námitky, přestaneme zpracovávat vaše osobní údaje, ledaže bychom mohli poskytnout důkazy o přesvědčivých legitimních důvodech ke zpracování, které převažují nad vašimi zájmy, právy a svobodami nebo zpracováním za účelem vymáhání, prosazování nebo hájení právních nároků ( Námitka podle čl. 21 Abs. 1 DSGVO).
 Pokud jsou vaše osobní údaje zpracovávány k provozování direct mailů, máte právo kdykoli vznést námitky ke zpracování osobních údajů, které se vás týkají, za účelem takové reklamy; to platí i pro profilování, pokud je spojeno s takovou přímou poštou. Pokud vznesete námitky, vaše osobní údaje nebudou dále použity pro účely přímé reklamy (námitky podle čl. 21 odst. 2 zákona o DPH).
 Právo na odvolání k příslušnému orgánu dozoru
 V případě porušení GDPR mají dotčené osoby právo odvolat se k orgánu dohledu, zejména v členském státě svého obvyklého bydliště, místa výkonu práce nebo místa údajného protiprávního jednání. Právo na odvolání není dotčeno jinými správními nebo soudními opravnými prostředky.
 Máte právo, aby údaje, které zpracováváme na základě vašeho souhlasu nebo při plnění smlouvy, byly automaticky, samy nebo třetí straně ve standardním strojově čitelném formátu. Pokud požadujete přímý přenos údajů na jinou odpovědnou osobu, bude to provedeno pouze v technicky proveditelném rozsahu.
 Tyto stránky používají z bezpečnostních důvodů a pro ochranu přenosu důvěrného obsahu, jako jsou objednávky nebo požadavky, které nám zasíláte jako provozovatel webu, SSL nebo. šifrování TLS. Šifrované spojení je indikováno adresním řádkem prohlížeče, který se mění z „http: //“ na „https: //“ a ikonou zámku v panelu prohlížeče.
 Pokud je po uzavření smlouvy na základě poplatků povinen poskytnout nám Vaše platební údaje (např. Číslo účtu pro povolení inkasa), budou tyto údaje vyžadovány pro zpracování plateb.
 Platební transakce prostřednictvím běžných platebních prostředků (Visa / MasterCard, inkaso) jsou prováděny výhradně prostřednictvím šifrovaného spojení SSL nebo TLS. Šifrované spojení je indikováno adresním řádkem prohlížeče, který se mění z „http: //“ na „https: //“ a ikonou zámku v panelu prohlížeče.
 V případě zašifrované komunikace nemohou vaše platební údaje, které nám zašlete, číst třetí strany.
 V rozsahu platných právních předpisů máte právo kdykoli bezplatně poskytnout informace o svých uložených osobních údajích, jejich původu a příjemci a účelu zpracování údajů a v případě potřeby právo tyto údaje opravit, zablokovat nebo odstranit. Pro další informace o osobních údajích nás prosím kdykoliv kontaktujte na adrese uvedené v otisku.
 Internetové stránky částečně využívají tzv. Cookies. Cookies nepoškozují váš počítač a neobsahují viry. Cookies slouží k tomu, aby naše nabídka byla uživatelsky příjemnější, efektivnější a bezpečnější. Cookies jsou malé textové soubory, které jsou uloženy ve vašem počítači a uloženy vaším prohlížečem.
 Většina cookies, které používáme, jsou tzv. "Session cookies". Po skončení vaší návštěvy budou automaticky vymazány. Ostatní soubory cookie zůstanou uloženy v zařízení, dokud je neodstraníte. Tyto cookies nám umožňují rozpoznat váš prohlížeč při vaší další návštěvě.
 Prohlížeč můžete nastavit tak, abyste byli informováni o nastavení cookies


text:
a cookies pouze v jednotlivých případech, aby bylo možné přijímat cookies pro určité případy nebo obecně vyloučit a aktivovat automatické mazání cookies při zavření prohlížeče. Zakázání cookies může omezit funkčnost této webové stránky.
 Soubory cookie potřebné k provedení procesu elektronické komunikace nebo poskytování určitých funkcí, které požadujete (např. Funkce nákupního košíku), jsou zpracovávány na základě čl. 6 odst. 1 písm. f DSGVO uložen. Provozovatel webové stránky má oprávněný zájem na ukládání cookies pro technicky správné a optimalizované poskytování svých služeb. Pokud jsou uloženy další soubory cookie (například soubory cookie pro analýzu chování při procházení), budou v těchto zásadách ochrany osobních údajů zpracovávány odděleně.
 Poskytovatel stránek automaticky shromažďuje a ukládá informace do tzv. Souborů protokolu serveru, které nám prohlížeč automaticky předává. Jsou to:
 Adresa URL odkazujícího uživatele
 Název hostujícího počítače
 Tato data nejsou sloučena s jinými zdroji dat.
 Sběr těchto údajů vychází z čl. 6 odst. 1 písm. f DSGVO. Provozovatel webové stránky má oprávněný zájem na technicky bezchybné prezentaci a optimalizaci svých webových stránek - za tímto účelem musí být zaznamenány soubory protokolu serveru.
 Pokud nám zašlete dotazy prostřednictvím kontaktního formuláře, budou vaše údaje z dotazníku, včetně kontaktních údajů, které jste tam uvedli, uloženy za účelem zpracování žádosti a v případě následných otázek. Tyto informace nebudeme sdílet bez vašeho souhlasu.
 Zpracování údajů zadaných do kontaktního formuláře probíhá výhradně na základě Vašeho souhlasu (čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO). Tento souhlas můžete kdykoli odvolat. Neformální zpráva e-mailem nám stačí. Zákonnost operací zpracování dat, která byla provedena do odvolání, není zrušením dotčena.
 Informace, které uvedete v kontaktním formuláři, zůstanou s námi, dokud nás nepožádáte o jejich odstranění, zrušení vašeho souhlasu s uložením nebo smazání účelu ukládání dat (například po zpracování žádosti). Povinná zákonná ustanovení - zejména retenční lhůty - zůstávají nedotčena.
 Na našich webových stránkách se můžete zaregistrovat a používat další funkce na webu. Používáme pouze data zadaná za účelem použití příslušné nabídky nebo služby, pro kterou jste se zaregistrovali. Povinné informace požadované při registraci musí být uvedeny v plném znění. V opačném případě registraci zamítneme.
 Pro důležité změny, například v rozsahu nabídky nebo v případě technicky nezbytných změn, používáme e-mailovou adresu uvedenou při registraci, abychom Vás tímto způsobem informovali.
 Zpracování údajů zadaných při registraci probíhá na základě Vašeho souhlasu (čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO). Souhlas můžete kdykoli odvolat. Neformální zpráva e-mailem nám stačí. Zákonnost již zpracovaného zpracování dat není odvoláním dotčena.
 Data shromážděná během registrace budou uložena u nás, pokud jste registrováni na našich webových stránkách a následně budou vymazáni. Právní retenční lhůty zůstávají nedotčeny.
 Funkce komentářů na těchto webových stránkách
 Kromě komentáře bude funkce komentáře na této stránce obsahovat také informace o tom, kdy byl komentář vytvořen, e-mailovou adresu a, pokud nejste anonymní, uživatelské jméno, které jste si vybrali.
 Naše funkce komentáře ukládá IP adresy uživatelů, kteří psali komentáře. Protože před aktivací nekontrolujeme komentáře na našich stránkách, potřebujeme tato data, abychom mohli v případě porušení předpisů, jako jsou urážky či propaganda, jednat proti autorovi.
 Doba skladování připomínek
 Komentáře a související údaje (např. Adresa IP) jsou uloženy a zůstávají na


text:
našich webových stránkách, dokud není komentovaný obsah zcela smazán nebo komentáře z právních důvodů (např. Urážlivé komentáře).
 Poznámky jsou uloženy na základě Vašeho souhlasu (čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO). Souhlas můžete kdykoli odvolat. Neformální zpráva e-mailem nám stačí. Zákonnost již dokončených operací zpracování dat není tímto zrušením dotčena.
 Zpracování dat (údaje o zákazníkovi a smlouvě)
 Osobní údaje shromažďujeme, zpracováváme a používáme pouze do té míry, do jaké jsou nezbytné pro založení, obsah nebo úpravu právního vztahu (akciové údaje). To se provádí na základě čl. 6 odst. 1 písm. b DSGVO, který umožňuje zpracování údajů pro plnění smlouvy nebo předsmluvních opatření. Osobní údaje o používání našich internetových stránek (uživatelská data) shromažďujeme, zpracováváme a používáme pouze v rozsahu, který je nezbytný k tomu, aby uživatel mohl službu využívat nebo účtovat.
 Shromážděná zákaznická data budou vymazána po dokončení objednávky nebo ukončení obchodního vztahu. Právní retenční lhůty zůstávají nedotčeny.
 Přenos dat při uzavření smlouvy pro internetové obchody, prodejce a expedice zboží
 Osobní údaje předáváme pouze třetím osobám, pokud je to v průběhu smlouvy nezbytné, například společnostem pověřeným dodávkou zboží nebo bance odpovědné za zpracování platby. Další přenos dat se neuskuteční nebo pouze pokud jste s přenosem výslovně souhlasili. K přenosu vašich dat třetím stranám bez výslovného souhlasu, například pro reklamní účely, nedochází.
 Základem pro zpracování dat je čl. 6 odst. 1 písm. b DSGVO, který umožňuje zpracování údajů pro plnění smlouvy nebo předsmluvních opatření.
 Tato webová stránka využívá funkce služby Google Analytics pro webovou analýzu. Poskytovatelem je Google Ireland Limited ("Google"), Gordon House, Barrow Street, Dublin 4, Irsko.
 Google Analytics používá tzv. „Cookies“. Jedná se o textové soubory, které jsou uloženy ve vašem počítači a které umožňují analýzu používání webových stránek vámi. Informace generované souborem cookie o vašem používání této webové stránky se obvykle přenášejí na server Google v USA a tam se ukládají.
 Ukládání cookies Google Analytics a použití tohoto analytického nástroje jsou založeny na čl. 6 odst. 1 písm. f DSGVO. Provozovatel webové stránky má oprávněný zájem analyzovat chování uživatelů s cílem optimalizovat jak webovou stránku, tak její reklamu.
 Na této stránce jsme aktivovali anonymizaci funkce IP. Výsledkem bude zkrácení adresy IP společností Google v rámci členských států Evropské unie nebo jiných smluvních stran Dohody o Evropském hospodářském prostoru před odesláním do Spojených států. Pouze ve výjimečných případech bude plná adresa IP odeslána na server Google v USA a tam zkrácena. Společnost Google bude tyto informace jménem provozovatele těchto webových stránek používat k vyhodnocení vašeho používání webových stránek, k sestavování zpráv o činnosti na webových stránkách ak poskytování dalších služeb souvisejících s činností webových stránek a používání internetu provozovateli webu. Adresa IP poskytovaná službou Google Analytics jako součást služby Google Analytics nebude sloučena s jinými informacemi Google.
 Ukládání cookies můžete zabránit odpovídajícím nastavením vašeho prohlížečového softwaru; upozorňujeme však, že v tomto případě nemusíte být schopni plně využívat všechny funkce této webové stránky. Kromě toho můžete zabránit tomu, aby společnost Google shromažďovala data generovaná souborem cookie a související s používáním webové stránky (včetně vaší adresy IP) a zpracováním těchto údajů společností Google


text:
stažením zásuvného modulu prohlížeče, který je k dispozici pod následujícím odkazem. a nainstalujte: https://tools.google.com/dlpage/gaoptout?hl=cs.
 Opozice vůči shromažďování údajů
 Sběr dat ze služby Google Analytics můžete zabránit kliknutím na následující odkaz. Soubor cookie pro odhlášení bude nastaven tak, aby zabránil shromažďování údajů o budoucích návštěvách těchto stránek: zakažte službu Google Analytics.
 Další informace o způsobu zpracování uživatelských dat ve službě Google Analytics naleznete v zásadách ochrany osobních údajů Google: https://support.google.com/analytics/answer/6004245?hl=cs.
 Se společností Google jsme uzavřeli smlouvu o zpracování smluv a plně využíváme přísných požadavků německých orgánů pro ochranu údajů při používání služby Google Analytics.
 Data Google a uživatelská úroveň související s cookies, ID uživatelů (např. ID uživatelů) nebo propagačními ID (např. Cookies DoubleClick, ID inzerce Android) budou anonymizovány po 14 měsících nebo smazáno. Podrobnosti naleznete na následujícím odkazu: https://support.google.com/analytics/answer/7667196?hl=cs
 5. Poskytovatel plateb
 Na našich webových stránkách nabízíme u.a. Platba přes PayPal. Poskytovatelem této platební služby je PayPal (Europe) S.à.r.l. et Cie, S.C.A., 22-24 Boulevard Royal, L-2449 Luxembourg (dále jen „PayPal“).
 Pokud se rozhodnete platit přes PayPal, zadané platební údaje budou odeslány na PayPal.
 Přenos vašich údajů do systému PayPal vychází z čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO (souhlas) a čl. 6 odst. 1 písm. b DSGVO (zpracování ke splnění smlouvy). Máte možnost kdykoli svůj souhlas se zpracováním dat odvolat. Zrušení nemá vliv na účinnost operací zpracování historických dat.
 Na našich webových stránkách nabízíme u.a. Platba kreditní kartou přes Novalnet. Poskytovatelem této platební služby je Novalnet AG, Zahlungsinstitut (ZAG), Gutenbergstr. 2, 85737 Ismaning, Německo (dále jen "Novalnet").
 Pokud se rozhodnete platit kreditní kartou, údaje o platbě, které zadáte, budou odeslány do Novalnetu.
 Vaše data jsou předávána Novalnetu na základě čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO (souhlas) a čl. 6 odst. 1 písm. b DSGVO (zpracování ke splnění smlouvy). Máte možnost kdykoli svůj souhlas se zpracováním dat odvolat. Zrušení nemá vliv na účinnost operací zpracování historických dat.
 Na našich webových stránkách nabízíme u.a. Platba "Sofortüberweisung". Poskytovatelem této platební služby je společnost Sofort GmbH, Theresienhöhe 12, 80339 Mnichov (dále jen "Sofort GmbH").
 Pomocí postupu "Sofortüberweisung" dostáváme v reálném čase potvrzení platby od společnosti Sofort GmbH a můžeme okamžitě začít plnit své závazky.
 Pokud jste se rozhodli použít způsob platby "Sofortüberweisung", zašlete prosím PIN a platný TAN společnosti Sofort GmbH, se kterou se můžete přihlásit na svůj online bankovní účet. Sofort GmbH automaticky zkontroluje zůstatek na účtu po přihlášení a převede peníze na nás pomocí TAN, který jste odeslali. Poté nám neprodleně zašle potvrzení transakce. Po přihlášení se automaticky zkontroluje i prodej, úvěrová linka úvěru a existence dalších účtů, jakož i jejich stavů.
 Kromě PIN a TAN budou Vámi zadané platební údaje a osobní údaje předány společnosti Sofort GmbH. Osobní údaje jsou jméno a příjmení, adresa, telefonní číslo, e-mailová adresa, IP adresa a případně další údaje potřebné pro zpracování plateb. Přenos těchto údajů je nezbytný k tomu, aby byla vaše identita nepochybná a aby se zabránilo podvodům.
 Přenos vašich dat do Sofort GmbH vychází z čl. 6 odst. 1 písm. DSGVO (souhlas) a čl. 6 odst. 1 písm. b DSGVO (zpracování ke splnění smlouvy). Máte


text:
Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 5 Tdo 760/2002 | Judikatura | Pravo4u.cz - služby pro právníky
 Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 5 Tdo 760/2002
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v neveřejném zasedání dne 13. listopadu 2002 o dovoláních obviněných 1. P. F., a 2. J. P., proti rozsudku Vrchního soudu v Olomouci ze dne 4. 3. 2002, sp. zn. 4 To 25/2002, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci pod sp. zn. 28 T 5/2000, t a k t o :
 Podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. ř. se dovolání obviněného P. F. o d m í t á .
 Rozsudkem Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci ze dne 20. 12. 2001, sp. zn. 28 T 5/2000, byl obviněný P. F. uznán vinným trestným činem loupeže podle § 234 odst. 1, 3 tr. zák. a byl odsouzen podle § 234 odst. 3 tr. zák. k trestu odnětí svobody v trvání čtrnácti roků nepodmíněně a podle § 39a odst. 2 písm. d) tr. zák. byl pro výkon trestu zařazen do věznice se zvýšenou ostrahou. Obviněný J. P. byl tímto rozsudkem uznán vinným pomocí k trestnému činu loupeže podle § 10 odst. 1 písm. c) tr. zák. k § 234 odst. 1, 3 tr. zák. a za tento trestný čin byl odsouzen podle § 234 odst. 3 tr. zák. k trestu odnětí svobody v trvání třinácti roků nepodmíněně, pro jehož výkon byl podle § 39a odst. 2 písm. d) tr. zák. zařazen do věznice s ostrahou. Dále bylo rozhodnuto podle § 228 odst. 1 tr. ř. a § 229 odst. 2 tr. ř. o nároku poškozené Č. p., s. p., O. 9, P. 3, o. z. s. M., P. 20, O. 1, na náhradu škody. Rozsudkem Vrchního soudu v Olomouci ze dne 4. 3. 2002, sp. zn. 4 To 25/2002, byl výše uvedený rozsudek z podnětu odvolání obviněných P. F., J. P. (a dále obviněného M. R.) podle § 258 odst. 1 písm. e), odst. 2 tr. ř. částečně zrušen ve výrocích o trestech uložených těmto obviněným. Podle § 259 odst. 3 tr. ř. v návaznosti na nezrušený výrok o vině byl obviněný P. F. odsouzen podle § 234 odst. 3 tr. zák. k trestu odnětí svobody na dvanáct let a obviněný J. P. podle § 234 odst. 3 tr. zák. k trestu odnětí svobody na jedenáct let. Oba obvinění byli pro výkon trestů podle § 39a odst. 2 písm. d) tr. zák. zařazeni do věznice se zvýšenou ostrahou.
 Proti tomuto rozsudku Vrchního soudu v Olomouci podali obvinění P. F. a J. P. dovolání.
 Obviněný P. F. dovolání opírá o důvod uvedený v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., a namítá, že jeho jednání mělo být kvalifikováno jako trestný čin podílnictví podle § 251 odst. 1 písm. a), odst. 2 tr. zák., a nikoliv jako trestný čin loupeže podle § 234 odst. 1, 3 tr. zák., protože rozsudkem Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci ze dne 17.


text:
9. 2001, sp. zn. 28 T 5/2000, bylo jeho jednání při stejných skutkových zjištěních kvalifikováno jako trestný čin podílnictví podle § 251 odst. 1 písm. a), odst. 3 tr. zák., ve znění před novelou trestního zákona. Obviněný proto navrhl, aby Nejvyšší soud České republiky napadené rozhodnutí zrušil a přikázal soudu, aby věc v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl.
 Obviněný J. P. podal dovolání z důvodu uvedeného v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., protože podle jeho názoru napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku, z něhož následně vyplývá nesprávný výrok o vině a trestu. Obviněný zpochybnil právní kvalifikaci skutku podle § 10 odst. 1 písm. c) tr. zák. k § 234 odst. 1, 3 tr. zák. s poukazem na odůvodnění rozsudku Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci ze dne 20. 12. 2001, sp. zn. 28 T 5/2000, na str. 51. Nesouhlasil s tím, že jednal v nepřímém úmyslu podle § 4 písm. b) tr. zák., jak uvedl ve svém rozhodnutí Vrchní soud v Olomouci, protože od počátku tvrdil, že poskytl radu k provedení krádeže peněz. Dále namítl, že mu bylo nesprávně přičítáno srozumění s násilím, přičemž krajský soud opomněl, že i násilí nebo pohrůžka bezprostředního násilí může být součástí skutkové podstaty trestného činu krádeže podle § 247 odst. 1 písm. c) tr. zák. a prohlásil, že si je vědom, že by u něj přicházela kvalifikace skutku, jako trestného činu krádeže podle § 247 odst. 4 tr. zák. Obviněný proto navrhl, aby Nejvyšší soud České republiky podle § 265k odst. 1, 2 tr. ř. napadené rozsudky zrušil ve výroku o vině i trestu, jakož i ve výroku o náhradě škody, a aby podle § 265l odst. 1 tr. ř. poté přikázal Krajskému soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci, aby věc v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl.
 Nejvyšší státní zastupitelství se do dne vydání tohoto rozhodnutí k podaným dovoláním nevyjádřilo.
 Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 265c tr. ř.) především zkoumal, zda jsou v podaných dovoláních uvedeny všechny obsahové i formální náležitosti, zda obě dovolání byla podána včas a oprávněnými osobami a zda dovolání poskytují podklad pro věcné přezkoumání napadeného rozhodnutí, či zda tu nejsou důvody pro odmítnutí dovolání. Přitom dospěl k následujícím závěrům:
 Podle § 265a odst. 1 tr. ř. lze dovoláním napadnout pouze pravomocné rozhodnutí soudu ve věci samé, jestliže soud rozhodl ve druhém stupni a zákon to připouští. V posuzovaném případě je napadeným rozhodnutím rozsudek odvolacího soudu, kterým byl částečně zrušen rozsudek soudu prvního stupně ve výrocích o trestech uložených oběma obviněným, a byly jim při nezměněných výrocích o vině uloženy nové tresty [265a odst. 2 písm. a) tr. ř.]. Proti takovému rozhodnutí je dovolání přípustné. Obviněný P. F. podal dovolání prostřednictvím své obhájkyně JUDr. J. X. dne 19. 7. 2002 a obviněný J. P. dovolání podal prostřednictvím svého obhájce JUDr. V. K. dne 3. 7. 2002. Dovolání proto byla podána oprávněnými osobami podle § 265d odst. 1 písm. b), odst. 2 tr. ř. Protože dovolání byla podána u Krajského soudu


text:
v Ostravě - pobočka v Olomouci, byla podána v místě a vzhledem k datu podání dovolání i ve lhůtě uvedené v § 265e odst. 1 tr. ř.
 V dovolání musí být uvedeno, který výrok rozhodnutí, v jakém rozsahu i z jakých důvodů je napadán, a čeho se dovolatel domáhá, včetně konkrétního návrhu na rozhodnutí dovolacího soudu s odkazem na zákonné ustanovení § 265b odst. 1 písm. a) až l) tr. ř. nebo § 265b odst. 2 tr. ř., o které se dovolání opírá. Oba obvinění odkazují v dovolání na důvod uvedený v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., tedy na to, že rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném nesprávném hmotně právním posouzení. Nejvyšší soud především podotýká, že dovolání jako mimořádný opravný prostředek, není určeno k přezkumu skutkových zjištění učiněných soudy prvního a druhého stupně, což vyplývá z ustanovení § 265b odst. 1 tr. ř. Nesprávné skutkové zjištění soudu nemůže být důvodem dovolání, protože takový důvod není uveden mezi důvody dovolání v § 265b odst. 1 tr. ř. Dovolací soud je v řízení o dovolání vázán skutkovým stavem, který byl zjištěn na základě provedených důkazů soudem prvního a druhého stupně a je vyjádřen v popisu skutku ve výroku o vině rozsudku Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci ve spojení s usnesením Vrchního soudu v Olomouci jako soudu odvolacího.
 Konkrétní argumenty uvedené v dovolání obviněného P. F. se týkají právní kvalifikace skutku. Tuto námitku však obviněný uplatnil již v odvolání proti rozsudku Krajského soudu v Ostravě - pobočka v Olomouci ze dne 17. 9. 2001, sp. zn. 28 T 5/2000, a odvolací soud k ní uvedl v odůvodnění napadeného rozhodnutí na str. 21, že jde o opakování obhajoby obviněného před soudem prvního stupně, který se s ní náležitě vypořádal, přičemž obviněný žádný nový argument v odvolání neuvedl (str. 29 až 30 odůvodnění napadeného rozhodnutí). Protože při posuzování oprávněnosti tvrzení o existenci dovolacího důvodu uvedeného v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. je dovolací soud vázán konečným skutkovým zjištěním, které ve věci učinily soudy prvního a druhého stupně, je pro dovolací soud rozhodující skutkové zjištění, podle nějž obviněný P. F. spáchal skutek tak, jak je popsán ve výroku o vině v rozsudku soudu prvního stupně, přičemž skutkové závěry soudu prvního stupně potvrdil i odvolací soud. Takto popsanému skutkovému stavu odpovídá právní závěr vyjádřený v posouzení skutku jako trestného činu loupeže podle § 234 odst. 1, 3 tr. zák. Rozhodnutí napadené dovoláním obviněného P. F. proto nespočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo na jiném nesprávném hmotně právním posouzení, a proto dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. není dán, a dovolání obviněného, které vytýká údajnou nesprávnou právní kvalifikaci skutku, je zjevně neopodstatněné.
 Obviněný J. P. ve svém dovolání napadá skutková zjištění soudu prvního i druhého stupně a následně zpochybňuje právní kvalifikaci skutku. Vrchní soud v Olomouci v odůvodnění napadeného rozhodnutí uvedl, že obviněný v odvolání opakoval již dříve uplatněnou obhajobu. Právní kvalifikací skutku se zabýval na str. 32 odůvodnění a


text:
poukázal na to, že soud prvního stupně tuto kvalifikaci podrobně odůvodnil na str. 47 až 48 a na str. 51 až 52 napadeného rozsudku, přičemž odvolací soud shledal posouzení skutku správným. Je tedy zřejmé, že obviněný J. P. v dovolání namítl údajnou nesprávnost skutkových zjištění, což není důvodem dovolání podle § 265b tr. ř. Dovolací soud však nemůže přezkoumávat správnost skutkových zjištění, neboť není třetí soudní instancí zaměřenou na přezkoumávání rozhodnutí soudu druhého stupně a samotnou správnost a úplnost skutkových zjištění nemůže posuzovat už jen z toho důvodu, že není oprávněn bez dalšího jinak hodnotit již provedené důkazy, aniž by je mohl podle zásad ústnosti a bezprostřednosti v řízení o dovolání sám provádět a opakovat, neboť dokazování lze provádět podle § 265r odst. 7 tr. ř. v řízení o dovolání jen v omezeném rozsahu.
 Nejvyšší soud z výše uvedených důvodů odmítl podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. ř. jako zjevně neopodstatněné dovolání obviněného P. F. a podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř. odmítl dovolání obviněného J. P., neboť bylo podáno z jiného důvodu, než je uveden v § 265b tr. ř. O dovoláních obviněných rozhodl podle § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř. v neveřejném zasedání.
 V Brně dne 13. listopadu 2002
 Vydáno: 13. November 2002


text:
8 As 41/2011 - 83 — Nejvyšší správní soud — Iudictum.cz
 8 As 41/2011 - 83
 7 As 98/2010 - 67
 Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedy JUDr. Michala Mazance a soudců Mgr. Davida Hipšra a JUDr. Jana Passera v právní věci v právní věci žalobce: D. T., zastoupen Mgr. Petrem Václavkem, advokátem se sídlem Václavské náměstí 21, Praha 1, proti žalované: Policie České republiky, Ředitelství služby cizinecké policie, se sídlem Olšanská 2, Praha 3, proti rozhodnutí žalované ze dne 4. 12. 2009, čj. CPR-13998-1/ČJ-2009-9CPR-V234, v řízení o kasační stížnosti žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 11. 11. 2010, čj. 10 Ca 428/2009 – 53,
 Rozsudek Městského soudu v Praze ze dne 11. 11. 2010, čj. 10 Ca 428/2009 – 53, se zrušuje a věc se vrací tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Policie České republiky, Oblastní ředitelství služby cizinecké policie Ústí nad Labem, inspektorát cizinecké policie Chomutov (dále též „inspektorát cizinecké policie“) rozhodnutím ze dne 2. 9. 2009, čj. CPUL-1985-44/ČJ-2009-044061-HONS, uložila žalobci správní vyhoštění podle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3. zákona č. 326/1999 Sb., o pobytu cizinců na území České republiky a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o pobytu cizinců“) a dobu, po kterou žalobci nelze umožnit vstup na území České republiky, stanovila na jeden rok. Současně neshledala důvody, které by žalobci znemožňovaly vycestování dle § 179 téhož zákona.
 Žalovaná rozhodnutím ze dne 4. 12. 2009, čj. CPR-13898-1/ČJ-2009-9CPR-V234, zamítla odvolání žalobce proti výše uvedenému správnímu rozhodnutí.
 Rozhodnutí žalované napadl žalobce žalobou, v níž uvedl, že správní řízení bylo zahájeno po zákonné lhůtě pro zahájení správního řízení z moci úřední, kterou lze analogicky odvodit z § 80 odst. 2 zákona č. 500/2004 Sb., správního řádu (dále jen „správní řád“). Sdělení o výsledku kontroly ze dne 11. 9. 2008 je důkazem, který byl získán v rozporu s právními předpisy, proto jej nelze s ohledem na § 51 správního řádu použít. Úřad práce v Mostě (dále jen „úřad práce“) neumožnil zástupci žalobce nahlédnout do spisového materiálu, proto nemohl ověřit, zda tento správní orgán postupoval v souladu se zákonem č. 552/1991 Sb., o státní kontrole. Žalobou napadené rozhodnutí žalované je podle žalobce nepřezkoumatelné, neboť z něj není zřejmé, jakého jednání se měl žalobce podle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců dopustit, tedy zda se dopustil výkonu nelegální práce nebo zda provozoval činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu.
 Správní orgán měl podle žalobce provést výslechy osob z agentury práce nebo společnosti, ve které mělo docházet k předmětnému jednání. Během kontroly nebyla řádně zjištěna totožnost žalobce, neboť mu nebyly sejmuty otisky prstů. Úřad práce s žalobcem nikdy nevedl řízení o přestupku dle § 139 odst. 4 zákona č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti a ani jej za něj neuznal pravomocně vinným. Naopak, konstatoval, že by rozhodnutí o přestupku bylo neefektivní. Stejně tak je podle žalobce neefektivní i řízení o správním vyhoštění, které již trvá více než rok od doby, kdy došlo k jednání, pro které


text:
bylo žalobci uloženo správní vyhoštění. Takový postup je v rozporu s principem právní jistoty i principy správního řízení.
 Městský soud v Praze žalobu zamítl rozsudkem ze dne 11. 10. 2010, čj. 10 Ca 428/2009 - 53.
 Jako nedůvodnou posoudil námitku, že řízení bylo zahájeno po uplynutí lhůty pro zahájení řízení z moci úřední. Třicetidenní lhůta ve smyslu § 80 odst. 2 správního řádu sice nebyla v daném řízení dodržena, nicméně je tato lhůta pouze lhůtou pořádkovou. Jelikož se nejedená ani o lhůtu promlčení ani prekluzívní, nelze podle městského soudu pouze z jejího nedodržení dovozovat nezákonnost rozhodnutí. To, že žalobce nebyl sankcionován za přestupek podle zákona o zaměstnanosti, neznamená, že řízení o správním vyhoštění je nezákonné. Aplikace § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců není podmíněna existencí pravomocného výroku o vině v rámci rozhodnutí správního úřadu se zcela odlišnou kompetencí v přestupkovém řízení. Orgány policie jsou oprávněny samy si učinit závěr o tom, zda byly v konkrétním případě naplněny podmínky pro zahájení řízení o správním vyhoštění. Sdělení o výsledku kontroly, které bylo podkladem pro rozhodování inspektorátu cizinecké policie, samo o sobě nepředstavuje zákonnou překážku rozhodnutí o vyhoštění jen proto, že úřad práce nezahájil přestupkové řízení.
 Tím, že úřad práce neumožnil zástupci žalobce nahlédnout do spisu vedeného ve věci kontroly se společností EUROMONTEC CZ, s. r. o., nedošlo podle městského soudu k porušení procesních práv žalobce. Tato skutečnost nemohla mít vliv na výrok o správním vyhoštění. Při ústním jednání konaném dne 29. 4. 2009 byl žalobce seznámen jak s obsahem vyjádření úřadu práce ze dne 25. 2. 2009, tak i se všemi jím postoupenými podklady, které se ho týkaly (smlouva o dílo, faktura apod.). Městský soud odmítl i žalobcovy námitky stran zjišťování jeho totožnosti. Žalobcovo obecné tvrzení, že se za něj mohla vydávat jiná osoba, nepostačí k vyvrácení závěru, že skutečně vykonával práci ve výrobních halách v K.
 V rozsudku ve věci vedené pod sp. zn. 11 Ca 235/2009 městský soud vyslovil nepřezkoumatelnost správního rozhodnutí, jelikož ze správního rozhodnutí nebylo patrné, zda protiprávnost jednání měla spočívat v tom, že se účastník řízení dopustil výkonu nelegální práce podle § 5 písm. e) zákona o zaměstnanosti nebo v tom, že provozoval činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu. V nyní projednávané věci městský soud tento důvod pro zrušení správního rozhodnutí neshledal. Žalovaná totiž správně uzavřela, že postačuje, aby byla naplněna i jedna ze čtyř podmínek uvedených v § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců. Správní orgán prvého stupně dostatečně prokázal, že žalobce v srpnu 2008, v místě, kde vykonávala činnost společnost EUROMONTEC CZ s. r. o., provozoval dani podléhající výdělečnou činnost, aniž k tomu měl oprávnění podle zvláštního právního předpisu, neboť v době kontroly neměl živnostenské oprávnění a nebyl zapsán v obchodním rejstříku. Formálně vystupoval jako dodavatel shora uvedené společnosti a za plnění k datu 31. 8. 2008 fakturoval částku 6400 Kč, proto tedy formálně provozoval dani podléhající výdělečnou činnost bez příslušného oprávnění. Přitom však, aniž by mu bylo uděleno povolení k zaměstnávání, fakticky


text:
byl v postavení zaměstnance, neboť byl na území zaměstnán bez povolení, ačkoliv je toto povolení podmínkou výkonu zaměstnání. Je tedy zřejmé, že důvodem pro vyhoštění byl jak první, tak i druhý z uvedených důvodů, neboť žalobce nedostál tomu, aby mohl být považován za legálního zaměstnance a ani tomu, aby mohl být pokládán za osobu samostatně výdělečně činnou.
 Žalobce (stěžovatel) podal proti rozsudku městského soudu kasační stížnost, v níž požádal, aby byl kasační stížnosti přiznán odkladný účinek. Uvedl, že kasační stížnost podává z důvodu podle § 103 odst. 1 písm. b) s. ř. s. Má nadále za to, že správní řízení o jeho vyhoštění bylo zahájeno v rozporu s právními předpisy a po zákonem stanovené třicetidenní lhůtě. Domnívá se, že napadená rozhodnutí správních orgánů jsou nepřezkoumatelná pro nesrozumitelnost. Správní vyhoštění podle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců lze uložit za celkem čtyři skutkové podstaty jednání, které jsou svojí povahou odlišné, přičemž je logické, že se stěžovatel nemohl kumulativně dopustit všech těchto jednání. Stěžovatel s odkazem na rozhodnutí Nejvyššího správního soudu v totožné věci ze dne 9. 12. 2010, čj. 1 As 70/2010 - 99, konstatoval, že již výrok rozhodnutí, v němž není dostatečně srozumitelně a určitě uvedeno, kterého konkrétního jednání se měl účastník řízení dopustit, je nepřezkoumatelný. Z rozhodnutí správního orgánu nelze dovodit, zda se stěžovatel dopustil výkonu nelegální práce ve smyslu § 5 písm. e) bodu 2 zákona o zaměstnanosti, nebo provozoval činnost bez oprávnění podle zvláštního předpisu. Tím je minimalizována možnost účinné obrany proti právnímu hodnocení jeho postavení. K tvrzenému porušení § 5 písm. e) bodu 2 zákona o zaměstnanosti stěžovatel konstatoval, že správní orgán nehodnotil právní relevanci dohody o dočasném přidělení. Tato dohoda je vůči stěžovateli nejenom nezávazná, ale i absolutně neplatná, jelikož je v rozporu s § 2 odst. 5 zákoníku práce. Naopak bylo prokázáno, že žalobce uzavřel, pokud vůbec byla nějaká smlouva uzavřena, smlouvu o dílo, na kterou se však výše uvedené ustanovení nevztahuje.
 Stěžovatel v kasační stížnosti dále namítl, že ve správním řízení došlo k porušení jeho základního procesního práva nahlížet do spisu, jakož i aktivně se účastnit dokazování ve smyslu § 52 správního řádu. I přes opakované výzvy a námitky se nemohl seznámit s výsledky kontroly, jakož i se způsobem jejího provádění. Odmítl argumentaci žalované, že je prokázané, že se popsaného jednání dopustil a že mu nelze klást za vinu, že jiný správní orgán neumožnil zástupci stěžovatele nahlédnout do jím vedeného spisu. Podklady úřadu práce související s výsledkem kontroly nebyly součástí spisu, proto ani inspektorát cizinecké policie nemohl znát a neznal postup, který tomuto výsledku předcházel.
 Žalovaná nevyužila svého práva se vyjádřit ke kasační stížnosti.
 Nejvyšší správní soud přezkoumal napadený rozsudek městského soudu z hlediska uplatněných stížních bodů, jakož i ve smyslu § 109 odst. 3 s. ř. s.
 Stěžovatel žalované především vytkl, že z jeho rozhodnutí není jednoznačně seznatelné, z jakého důvodu mu správní orgán uložil správní vyhoštění, a sice zda se dopustil nelegální závislé práce, nebo nelegální nezávislé výdělečné činnosti. Nejvyšší správní soud shledal tuto námitku


text:
důvodnou.
 Podle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3. zákona o pobytu cizinců policie vydá rozhodnutí o správním vyhoštění cizince, který pobývá na území přechodně, s dobou, po kterou nelze cizinci umožnit vstup na území, až na 5 let, je-li cizinec na území zaměstnán bez povolení k zaměstnání, ačkoli je toto povolení podmínkou výkonu zaměstnání, nebo na území provozuje dani podléhající výdělečnou činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu (zákon zde v poznámce pod čarou odkazuje např. na zákon č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání, ve znění pozdějších předpisů) anebo bez povolení k zaměstnání cizince zaměstnal nebo takové zaměstnání cizinci zprostředkoval.
 Výkladem tohoto ustanovení se Nejvyšší správní soud zabýval v rozsudku ze dne 27. 1. 2011, čj. 7 As 98/2010 - 67, všechna rozhodnutí tohoto soudu jsou dostupná na www.nssoud.cz, a to v skutkově obdobné věci (rovněž v souvislosti se společnou kontrolou správních orgánů zaměřenou na výkon nelegální práce ve výrobních halách v K.). Nejvyšší správní soud v daném rozhodnutí vyslovil, že z rozhodnutí o správním vyhoštění cizince podle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců musí být jednoznačně seznatelné, zda byl cizinec a) zaměstnán bez povolení k zaměstnání, ačkoli je toto povolení podmínkou výkonu zaměstnání, nebo b) provozoval dani podléhající výdělečnou činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu, nebo c) bez povolení k zaměstnání cizince zaměstnal, nebo d) takové zaměstnání cizinci zprostředkoval, případně že svým jednáním naplnil několik z těchto skutkových podstat zároveň.
 Aby mohl správní orgán uložit cizinci správní vyhoštění, je třeba, aby řádně zjistil skutkový stav věci, tedy aby bylo zřejmé, že se cizinec dopustil jednání, kterým naplnil některou (jednu či více) ze skutkových podstat vymezených v § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců. Dále je třeba, aby zjištění správního orgánu a právní kvalifikace jednání účastníka řízení byla srozumitelně a jednoznačně vtělena do správního rozhodnutí, a to tak, aby z něj bylo možno učinit jednoznačný závěr, kterou ze skutkových podstat uvedených v předmětném ustanovení zákona o pobytu cizinců naplnilo jednání stěžovatele.
 Správní orgán tedy musel vyhodnotit charakter vykonávaných prací a na základě toho vyslovit, zda stěžovatel pracoval bez povolení k zaměstnání, nebo na území provozoval dani podléhající výdělečnou činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu, případně, zda jeho jednání naplnilo obě skutkové podstaty. Právní kvalifikaci jednání nemůže správní orgán nahradit prostým popisem skutku. Popis skutku je předpokladem k tomu, aby konkrétní jednání stěžovatele bylo podřazeno pod některou ze skutkových podstat stanovených v § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců a aby tak bylo prověřeno, zda a případně jaké z nich stěžovatel svým jednáním naplnil. Jak připomněl Nejvyšší správní soud ve shora uvedeném rozhodnutí, skutečnost, zda se cizinec dopustil ilegální závislé práce nebo ilegální nezávislé výdělečné činnosti, a za jakých okolností se tak stalo, může mít vliv na to, na jak dlouhou dobu nebude cizinci umožněn vstup na území České republiky.
 Nejvyšší správní soud konstatuje, že shora vymezené požadavky nesplňuje ani rozhodnutí inspektorátu cizinecké policie ani rozhodnutí žalované. Inspektorát cizinecké policie uložil


text:
stěžovateli správní vyhoštění, neboť podle něj bylo spolehlivě zjištěno, že stěžovatel v období od srpna do září 2008 pracoval v K. bez uzavřeného platného pracovněprávního vztahu nebo jiné smlouvy a bez povolení k zaměstnání a bez platného oprávnění k provozování dani podléhající výdělečné činnosti dle zvláštního právního předpisu. Tím se dopustil výkonu nelegální práce ve smyslu § 5 písm. e) bodu 2 zákona o zaměstnanosti. Z tohoto konstatování nelze podle Nejvyššího správního soudu jednoznačně určit právní kvalifikaci skutku a jednoznačné podřazení pod jednu či více ze skutkových podstat vymezených v § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3. zákona o pobytu cizinců.
 Uvedenou nejednoznačnost neodstranila ve svém rozhodnutí ani žalovaná. Na str. 4 rozhodnutí uvádí, že stěžovatel byl na území České republiky zaměstnán bez povolení k zaměstnání, ačkoliv je toto povolení podmínkou výkonu zaměstnání. Na str. 6 rozhodnutí žalovaná konstatovala, že stěžovatel v uvedeném objektu v měsíci srpnu 2008 provozoval dani podléhající výdělečnou činnost, aniž by k tomu měl oprávnění podle zvláštního právního předpisu, neboť v době kontroly nebyl zapsán v obchodním rejstříku. Zároveň bylo zjištěno, že stěžovatel vykonával pracovní činnost, aniž by mu bylo uděleno povolení úřadem práce. Žalovaná ve svém rozhodnutí uzavřela, že nalézací správní orgán dostatečně prokázal, že stěžovatel v měsíci srpnu 2008 na území České republiky provozoval dani podléhající výdělečnou činnost bez oprávnění podle zvláštního právního předpisu a zároveň bylo zjištěno, že pracovní činnost vykonával, aniž by mu bylo uděleno povolení k zaměstnání.
 Jak již uvedl Nejvyšší správní soud v rozsudku ze dne 9. 12. 2010, čj. 1 As 70/2010 - 99, týkajícím se jiného, skutkově obdobného, případu, toto nejednoznačné „přecházení“ mezi dvěma skutkovými podstatami má svůj původ již ve zmiňovaném sdělení úřadu práce. Úřad práce totiž na jednu stranu popisuje vztah mezi společností Euromontec CZ s. r. o. a společností Maurice Ward & Co., s. r. o. jako vztah mezi agenturou práce a uživatelem, na druhou stranu hovoří o tom, že některé z kontrolovaných osob (mezi nimi i stěžovatel) neměly platné živnostenské oprávnění. V případě, že určitá osoba vykonává svou činnost na základě smlouvy o dílo dle obchodního zákoníku, se však zjevně jedná o jinou formu činnosti, než je agenturní zaměstnávání vymezené v § 2 odst. 5 zákona č. 262/2006 Sb., zákoníku práce.
 V tomto směru je tak možné uzavřít, že v posuzovaném případě správní orgány určitě a přesně nevymezily skutkovou podstatu, a tím pádem nedostatečně kvalifikovaly jednání účastníka řízení. Městský soud ve svém rozsudku uvedl, že je zřejmé, že důvodem pro vyhoštění byl jak první, tak i druhý z předmětných důvodů. Ačkoliv rozsudek městského soudu obsahuje právní kvalifikaci jednání stěžovatele, a to jak z formálního, tak i faktického hlediska, Nejvyšší správní soud konstatuje, že posouzení splnění podmínek pro uložení správního vyhoštění dle § 119 odst. 1 písm. b) bodu 3 zákona o pobytu cizinců měl především učinit správní orgán, který ve věci rozhodoval, popř. tuto otázku upřesnit žalovaná. I s ohledem na již existující judikaturu v obdobných věcech proto dospěl Nejvyšší správní soud k závěru, že městský soud neměl chybějící jednoznačnou právní kvalifikaci jednání


text:
cizince nahradit vlastní, byť kompetentní úvahou, neboť není další instancí v rámci správního řízení, ale soudem vykonávajícím přezkum rozhodnutí správního orgánu. Za nastalé situace měl proto městský soud rozhodnutí žalované zrušit pro nepřezkoumatelnost.
 Stěžovatel nezákonnost správního rozhodnutí spatřoval rovněž v okamžiku samotného zahájení správního řízení. Namítal, že se tak stalo až po uplynutí třicetidenní lhůty stanovené pro zahájení správního řízení z úřední povinnosti. Tato námitka není důvodná. Nejvyšší správní soud předně konstatuje, že i k této námitce se jednoznačně vyjádřil již ve zmiňovaném rozhodnutí sp. zn. 7 As 98/2010, na jehož celé odůvodnění vztahující se k dodržování lhůt v řízení zahajovaném z moci úřední lze odkázat i ve vztahu k nyní posuzované věci. Nezahájí-li příslušný správní orgán řízení ve lhůtě třiceti dnů ode dne, kdy se dozvěděl o skutečnostech odůvodňujících zahájení řízení z moci úřední, učiní nadřízený správní orgán ve smyslu § 80 správního řádu opatření proti nečinnosti. Z toho však nelze dovozovat subjektivní právo osoby, která by měla být účastníkem takového řízení, aby řízení, jež nebylo zahájeno v třicetidenní lhůtě a u něhož nebyla v tomto smyslu zjednána náprava ani nadřízeným orgánem, již vůbec nebylo zahajováno, nebo aby bylo zahájeno, avšak poté muselo být zastaveno bez rozhodnutí o správním vyhoštění, ačkoliv by jinak bylo na místě o správním vyhoštění rozhodnout. Takový právní důsledek ze správního řádu pro zahájení řízení z úřední povinnosti neplyne. Nejvyšší správní soud tímto přirozeně nepopírá povinnost správního orgánu vyřizovat věci bez zbytečných průtahů, a to bez ohledu na to, zda se jedná o řízení zahajované z moci úřední nebo na návrh účastníka řízení. Rovněž ani netvrdí, že je zcela na libovůli správního orgánu, kdy řízení zahájí.
 Nejvyšší správní soud proto uzavírá, že uvedeným postupem správního orgánu nedošlo k porušení procesních práv stěžovatele a tento postup nemohl založit ani nezákonnost napadeného správního rozhodnutí.
 Třetí okruh kasačních námitek se týkal tvrzení stěžovatele, že ve správním řízení došlo k porušení jeho procesních práv tím, že úřad práce neumožnil jeho zástupci nahlédnout do spisu a aktivně se účastnit dokazování. Nejvyšší správní soud ani zde neshledal, že by postup inspektorátu cizinecké policie a žalované měl za následek nezákonné rozhodnutí ve věci. Jak již bylo uvedeno výše, nezákonnost správního rozhodnutí spočívá v nedostatečné právní kvalifikaci jednání stěžovatele, nikoliv však v procesním postupu obou orgánů cizinecké policie.
 Podmínkou pro vydání rozhodnutí o uložení správního vyhoštění podle § 119 odst. 1 písm. a) bodu 3 zákona o pobytu cizinců není předchozí vyřešení otázky, zda protiprávním jednáním cizince, které je důvodem pro jeho vyhoštění, byl či nebyl spáchán přestupek podle zákona o zaměstnanosti. Povaha i účel řízení o uložení správního opatření – vyhoštění je rozdílná oproti řízení o přestupku (k tomu obdobně viz rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 26. 3. 2009, čj. 9 As 32/2008 - 57).
 Tímto ovšem Nejvyšší správní soud nezpochybňuje závěry vyslovené v rozhodnutí tohoto soudu pod sp. zn. 1 As 70/2010, v němž soud vyloučil, že by řízení vedené cizineckou policií bylo zcela nezávislé na řízení vedeném úřadem práce. Tak tomu v posuzované věci ani nemůže být, neboť inspektorát


text:
cizinecké policie primárně vycházel právě z podkladů shromážděných úřadem práce.
 Nejvyšší správní soud v rozhodnutí sp. zn. 1 As 70/2010, dále dospěl k závěru, že pokud v řízení o správním vyhoštění cizinecká policie vychází z poznatků zjištěných v rámci kontroly prováděné úřadem práce a účastník řízení zpochybňuje zákonnost této kontroly, pak mu musí být v přiměřeném rozsahu umožněn přístup ke spisovému materiálu, který se uvedené kontroly týká. Znemožnění takového přístupu představuje porušení práva účastníka řízení vyjádřit se ve své věci ke všem prováděným důkazům, garantované čl. 38 odst. 2 Listiny základních práv a svobod. Oním přiměřeným rozsahem je třeba rozumět umožnění přístupu ke spisovému materiálu v takovém rozsahu, ze kterého vycházel samotný orgán cizinecké policie. Skutečnost, zda je tento rozsah pro samotné správní rozhodnutí dostačující a zda následně bude toto rozhodnutí přezkoumatelné, je otázkou jinou.
 Zdejší soud se proto ztotožnil s městským soudem v tom, že podklady, jež sloužily správnímu orgánu pro rozhodnutí o správním vyhoštění, a to bez ohledu na to, že je nepřezkoumatelné pro chybějící řádnou právní kvalifikaci jednání cizince, byly součástí správního spisu a stěžovatel se s nimi mohl seznámit a vyjádřit se k nim během ústního jednání dne 29. 4. 2009.
 Stěžovatel v kasační stížnosti uvedl, že podklady související s výsledkem kontroly nebyly součástí správního spisu. Tato námitka je ovšem toliko obecná, neboť z ní neplyne, jaké konkrétní listiny nebyly ve správním spisu obsaženy, proto se k ní Nevyšší správní soud nemohl blíže vyjádřit. Vycházel-li však stěžovatel z věci vedené u městského soudu pod sp. zn. 11 Ca 235/2009 (a posléze u Nejvyššího správního soudu pod sp. zn. 1 As 70/2010), pak Nejvyšší správní soud uvádí, že oproti této věci je v nyní posuzovaném případě ve správním spisu obsažena jak příloha k Dohodě o dočasném přidělení zaměstnanců (stěžovatele) č. 2008/1, ze dne 4. 8. 2008 (uzavřené mezi společnostmi Euromontec CZ s. r. o. a Maurice Ward & Co., s. r. o.), tak i faktura vyčíslující počet žalobcem odpracovaných hodin.
 K rovněž obecné námitce, že správní orgán (patrně míněn úřad práce) nepostupoval v souladu se zákonem o státní kontrole, Nejvyšší správní soud konstatuje, že stěžovatel v tomto směru poukazoval zejména na nesprávný postup při identifikaci osob přítomných během kontroly v K. S otázkou totožnosti a identifikace stěžovatele se městský soud dostatečně a správně zabýval na str. 8 svého rozhodnutí.
 Jelikož Nejvyšší správní soud shledal důvodnou kasační námitku stran nepřezkoumatelnosti rozhodnutí žalované, Nejvyšší správní soud zrušil napadený rozsudek městského soudu a věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení (§ 110 odst. 1 s. ř. s.). Městský soud je v dalším řízení vázán právním názorem vysloveným Nejvyšším správním soudem v tomto rozsudku. O návrhu na odkladný účinek kasační stížnosti Nejvyšší správní soud samostatně nerozhodoval, neboť o kasační stížnosti samotné rozhodl bezodkladně po předložení věci a po vykonání nezbytných procesních úkonů v řízení.
 V novém rozhodnutí městský soud rozhodne rovněž o náhradě nákladů řízení o této kasační stížnosti (110 odst. 2 s. ř. s.).
 Zdroj: Rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 7. 7. 2011, sp. zn. 8 As 41/2011 -


text: Datum: 18.12.2018 · Sbírkové č.: 29/2020 · Sp. zn.: 21 Cdo 682/2018 · Typ: Usnesení (Rc) · Pramen: Sb.NS · Autor: Nejvyšší soud - senát · Vydání: 2/2020 · Strana: 386 · Vztah k předpisu: 262/2006 Sb.: §1a odst.1 písm.a); 262/2006 Sb.: §20 odst.3; 262/2006 Sb.: §40 odst.3; 262/2006 Sb.: §50 odst.1; JUD105756CZ Pl. ÚS 83/06 - 1; JUD9299CZ 2 Cdon 833/96; JUD24060CZ 25 Cdo 176/99; JUD104062CZ 29 Odo 965/2006; JUD145297CZ 29 Odo 965/2006; JUD140846CZ 29 Cdo 1971/2008; JUD240530CZ 21 Cdo 2186/2012; JUD421316CZ 21 Cdo 4573/2018;