text:
ze dne 23. 8. 2011. Tuto kasaèní stí3⁄4nost stì3⁄4ovatel podává z dùvodu, 3⁄4e krajský soud jednak nesprávnì posoudil otázku aktivní legitimace 3⁄4alobcù k podání správní 3⁄4aloby, nesprávnì posoudil otázku poru1ení procesních práv 3⁄4alobcù podle § 33 odst. 2 správního øádu a pøekroèil dispozièní zásadu podle § 75 odst. 2 s. ø. s. Podle obsahu kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel namítá stí3⁄4nostní dùvody podle § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s., tedy nezákonnost spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení, podle § 103 odst. 1 písm. c), tedy zmateènost øízení pøed soudem spoèívající v tom, 3⁄4e chybìly podmínky øízení a podle § 103 odst. 1 písm. d), tedy nepøezkoumatelnost spoèívající v nesrozumitelnosti nebo nedostatku dùvodù rozhodnutí, popøípadì v jiné vadì øízení pøed soudem, mohla-li mít taková vada za následek nezákonné rozhodnutí o vìci samé.
 Stì3⁄4ovatel v prvé øadì namítá, 3⁄4e 3⁄4alobci nebyli aktivnì legitimováni k podání správní 3⁄4aloby pro nesplnìní podmínek uvedených v § 70 zákona o ochranì pøírody a krajiny. S touto námitkou stì3⁄4ovatele se krajský soud nevypoøádal správnì, pøièem3⁄4 svùj závìr ani dostateènì nezdùvodnil, co3⁄4 èiní napadený rozsudek nezákonným a nepøezkoumatelným. Aby 3⁄4alobci mohli být aktivnì legitimováni, museli by být nezbytnì oprávnìnými úèastníky správního øízení a jako obèanská sdru3⁄4ení vyhovìt v1em podmínkám úèastenství podle § 70 zákona o ochranì pøírody a krajiny. K tomu, aby se obèanské sdru3⁄4ení mohlo úèastnit správního øízení pøitom musí být splnìny dvì základní podmínky: obèanské sdru3⁄4ení musí (i) pøedem (tj. pøed zahájením správního øízení) po3⁄4ádat pøíslu1ný orgán státní správy o to, aby bylo informováno o v1ech zamý1lených zásazích a zahajovaných správních øízeních, pøi nich3⁄4 mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny (§ 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny) a (ii) do osmi dnù ode dne, kdy mu bylo pøíslu1ným správním orgánem zahájení øízení oznámeno, písemnì oznámit svou úèast v øízení (§ 70 odst. 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny). Uvedené podmínky jsou vzájemnì provázány a musí být splnìny kumulativnì (stì3⁄4ovatel odkazuje na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 19. 6. 2007, sp. zn. 5 As 19/2006).
 K aktivní legitimaci 3⁄4alobce ad a) stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e v øízení pøed krajským soudem namítal, 3⁄4e 3⁄4alobce ad a) nebyl úèastníkem územního øízení, proto3⁄4e 3⁄4ádost o informování o v1ech zahajovaných správních øízeních nepodal pøed zahájením územního øízení, ale a3⁄4 poté (viz odst. 9 podání stì3⁄4ovatele ze dne 14. 7. 2010 a odst. 4 a násl. podání stì3⁄4ovatele ze dne 7. 9. 2010). Stì3⁄4ovatel dále upozornil na pochybnosti v otázce, kdo byl oprávnìn jednat za 3⁄4alobce a) pøed datem 31. 1. 2008 (viz odst. 10 podání stì3⁄4ovatele ze dne 14. 7. 2010). Stì3⁄4ovatel je pøesvìdèen, 3⁄4e podmínky úèastenství 3⁄4alobce ad a) nebyly v pøedmìtném správním øízení splnìny. Stì3⁄4ovatel dále uvádí, 3⁄4e krajský soud se ve svém rozsudku vyjádøil pouze k otázce týkající se pochybností o tom, kdo byl oprávnìn za 3⁄4alobce a) jednat (viz str. 13 rozsudku) a dále uzavøel, 3⁄4e je ve vztahu k 3⁄4alobci a) toho názoru, 3⁄4e v jeho pøípadì byly splnìny zákonné podmínky jeho úèastenství v uvedeném


text:
územním øízení (viz str. 14 rozsudku). Uvedený závìr je v1ak nepøezkoumatelný pro nedostatek dùvodù, nebo» krajský soud neuvádí, na základì jakých skuteèností dospìl k závìru, 3⁄4e byly zákonné podmínky úèastenství ze strany 3⁄4alobce a) splnìny. Krajský soud se také nijak nevypoøádal s námitkou stì3⁄4ovatele, 3⁄4e 3⁄4alobce ad a) nesplnil podmínky úèastenství podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny, nebo» jeho 3⁄4ádost o informování o v1ech zahajovaných správních øízeních byla podána a3⁄4 poté, co bylo pøedmìtné územní øízení zahájeno. I tato skuteènost èiní rozsudek krajského soudu nepøezkoumatelným pro nedostatek dùvodù, nebo» se krajský soud nevypoøádal se v1emi námitkami vznesenými v soudním øízení (odkaz na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 14. 7. 2005, sp. zn. 2 Afs 24/2005). Stì3⁄4ovatel v této souvislosti poukazuje rovnì3⁄4 na pøedchozí zru1ující rozsudek Nejvy11ího správního soudu, podle kterého pokud by úèastníci øízení mìli dal1í pochyby o oprávnìnosti o úèastenství 3⁄4alobce a) v územním øízení, resp. øízení o správní 3⁄4alobì, mohou je vzná1et v øízení pøed krajským soudem-v pøípadì pochybností by pak tyto pochybnosti soud odstraòoval výzvou k dolo3⁄4ení dal1ích skuteèností. Z toho stì3⁄4ovatel usuzuje, 3⁄4e se mìl krajský soud námitkami stì3⁄4ovatele týkajícími se nedostatku aktivní legitimace 3⁄4alobcù zabývat v podrobnostech, co3⁄4 v1ak neuèinil.
 K aktivní legitimaci 3⁄4alobce ad b) stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e v øízení pøed krajským soudem namítal, 3⁄4e 3⁄4alobce ad b) rovnì3⁄4 nebyl úèastníkem pøedmìtného správního øízení, nebo» nesplnil podmínky stanovené § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny, kdy3⁄4 jeho 3⁄4ádost o informování o v1ech zahajovaných správních øízeních ze dne 30. 4. 2004 nesplòovala nezbytné formální nále3⁄4itosti. V 3⁄4ádosti nebyla konkrétnì dolo3⁄4ena právní subjektivita 3⁄4alobce b) ani skuteènost, zda je jeho hlavním posláním ochrana pøírody a krajiny (viz odst. 13 podání stì3⁄4ovatele ze dne 14. 7. 2010 a odst. 1 a násl. podání stì3⁄4ovatele ze dne 14. 7. 2010 a odst. 1 a násl. podání stì3⁄4ovatele ze dne 7. 9. 2010). Ve vztahu k této námitce stì3⁄4ovatele dospìl krajský soud k závìru, 3⁄4e nedolo3⁄4ení poslání obèanského sdru3⁄4ení souèasnì se 3⁄4ádostí podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny by mohlo mít pro takové sdru3⁄4ení negativní dùsledek pouze v pøípadì, 3⁄4e by jej správní orgán o zahajovaném øízení neinformoval. Tyto závìry krajského soudu pova3⁄4uje stì3⁄4ovatel v1ak za nezákonné, nebo» pak by mìlo úèastenství urèitého obèanského sdru3⁄4ení ve správním øízení za urèitých okolností záviset na volném uvá3⁄4ení pøíslu1ného správního orgánu. Podle názoru krajského soudu by tedy mìlo za jistých okolností zále3⁄4et èistì na posouzení správního úøadu, zda bude obèanské sdru3⁄4ení, jeho3⁄4 3⁄4ádost byla vadná, informovat o zahájeném správním øízení a dá mu tak mo3⁄4nost úèastnit se takového správního øízení èi nikoliv. Takový úmysl v1ak zákonodárce zjevnì nemìl, kdy3⁄4 v § 70 zákona o ochranì pøírody a krajiny stanovil jasné podmínky, ze jejich3⁄4 splnìní je obèanské sdru3⁄4ení oprávnìno se úèastnit správních øízení a správní úøad je naopak povinen k obèanskému sdru3⁄4ení jako k úèastníku øízení pøistupovat. Závìry krajského soudu by ostatnì mohly vést té3⁄4 k úplné negaci ustanovení § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny,

type: other


text:
nebo» by se správních øízení prakticky mohla úèastnit i taková obèanská sdru3⁄4ení, která 3⁄4ádost podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny vùbec nepodala a správnímu orgánu pouze pøímo oznámila svoji úèast v øízení podle § 70 odst. 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny. Takový závìr by v1ak byl v rozporu se zákonnou úpravou úèastenství a rovnì3⁄4 vý1e uvedenou rozhodovací praxí Nejvy11ího správního soudu, podle které musí být obì podmínky § 70 odst. 2 a 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny splnìny kumulativnì.
 Krajský soud se tedy s otázkou úèastenství obou 3⁄4alobcù v pøedmìtném øízení a s otázkou jejich aktivní legitimace nevypoøádal dostateènì, co3⁄4 èiní napadený rozsudek nezákonným a nepøezkoumatelným. Krajský soud té3⁄4 dospìl k nesprávnému právnímu závìru ohlednì úèastenství a aktivní legitimace 3⁄4alobcù ad a) a b). Krajský soud se nadto neøídil závazným právním názorem vysloveným ve zru1ujícím rozsudku Nejvy11ího správního soudu, kde bylo uvedeno, 3⁄4e bude na krajském soudu, aby se otázkou naplnìní aktivní legitimace 3⁄4alobce v dal1ím øízení explicitnì zabýval.
 Dal1ími námitkami stì3⁄4ovatel brojí proti závìru krajského soudu, 3⁄4e v odvolacím øízení do1lo k poru1ení procesních práv 3⁄4alobcù podle § 33 odst. 2 správního øádu. Stì3⁄4ovatel namítá, 3⁄4e tento závìr krajského soudu je chybný. Tento závìr vychází z nesprávného pøedpokladu, 3⁄4e 3⁄4alovaný ve svém rozhodnutí z vyjádøení koordinátora ze dne 2. 11. 2005 vycházel jako z podkladu pro rozhodnutí a 3⁄4e toto vyjádøení bylo ve spise zcela novým podkladem. Toto vyjádøení je po vìcné stránce toto3⁄4né s obsahem Výroèní zprávy 2004 vìdeckého týmu Èeské zemìdìlské univerzity pod vedením Ing. C. Krajský soud zcela pøehlí3⁄4í, 3⁄4e obsah písemné pøípravy investora je zcela identický s døíve zalo3⁄4enými doklady stejného autora, ke kterým se 3⁄4alobci v øízení ji3⁄4 døíve vyjadøovali (napø. v odvolání proti rozhodnutí správního orgánu prvního stupnì). Obsah textu vyjádøení koordinátora ze dne 2. 11. 2005 toti3⁄4 nebyl 3⁄4ádnou novotou. Vyjádøení neobsahovalo nic nového ani nic neznámého pro jakéhokoliv úèastníka øízení, tedy i pro 3⁄4alobce. Vyjádøení toliko struènìji sumarizovalo obsah výroèní zprávy, konkrétnì telegraficky uvedlo pøíslu1nou sta» z Výroèní zprávy za rok 2004. Panuje-li zdání, 3⁄4e údaje v rozhodnutí 3⁄4alovaného jsou z vyjádøení citovány, nejedná se o citace údajù obsahovì odli1ných od Výroèní zprávy 2004. Stì3⁄4ovatel je pøesvìdèen, 3⁄4e postup 3⁄4alovaného nebyl v rozporu s ust. § 33 odst. 2 správního øádu a tedy 3⁄4e tento postup nemohl mít za následek nezákonné rozhodnutí ve vìci samé. Správní øád nikde nedefinuje, co se rozumí podkladem rozhodnutí; ustanovení § 33 odst. 2 obsahuje pouhý demonstrativní výèet toho, co mù3⁄4e být pova3⁄4ováno za podklad správního rozhodnutí. Je mo3⁄4no shrnout, 3⁄4e se mù3⁄4e jednat o v1echny druhy informací, které mohou pøispìt ke zji1tìní stavu vìci. Podle stì3⁄4ovatele je rozhodující právì to, 3⁄4e se jedná o urèitou informaci, která je pro pøedmìtné správní øízení relevantní. Vyjádøení koordinátora univerzitního týmu, které krajský soud pova3⁄4uje za nový podklad rozhodnutí, je ve skuteènosti pouhou sumarizací jiného podkladu (Výroèní zprávy 2004 vìdeckého týmu Èeské zemìdìlské univerzity pod vedením Ing. C.), který byl zaøazen do spisu ji3⁄4 v rámci øízení v prvním stupni.


text:
Ve1keré informace, z nich3⁄4 správní orgán vycházel a které citoval ve svém rozhodnutí byly tedy zcela zjevnì obsa3⁄4eny ve správním spise ji3⁄4 v prùbìhu øízení v prvním stupni a úèastníci øízení mìli mo3⁄4nost se k nim vyjádøit.
 Z toho, 3⁄4e úèastníkùm nebyla dána mo3⁄4nost vyjádøit se k listinì, která je pouhou sumarizací podkladu, k nìmu3⁄4 se úèastníci vyjádøit mohli, nelze dovodit takové poru1ení procesních práv úèastníkù, které by mìlo za následek vydání nezákonného správního rozhodnutí. Krajský soud se pøitom mírou poru1ení procesních práv 3⁄4alobcù a vlivem této skuteènosti na nezákonnost územního rozhodnutí dostateèným zpùsobem nezabýval. V tomto ohledu je tedy právní závìr krajského soudu nepøezkoumatelný a zároveò i z vìcného hlediska nesprávný. Krajský soud se sice na str. 20 svého rozhodnutí v obecné rovinì zabýval tím, zda má tato vada vliv na zákonnost, konkrétní úvahy krajského soudu proè pova3⁄4oval poru1ení § 33 správního øádu za tak záva3⁄4né, v1ak zcela absentují. Není toti3⁄4 zøejmé, proè by výrok územního rozhodnutí nemìl být stejný, i kdyby k pøedlo3⁄4ení vyjádøení Ing. C. ze dne 2. 11. 2005 shrnujícího ji3⁄4 døíve známé informace z Výroèní zprávy ze dne 15. 11. 2004 nedo1lo.
 Stì3⁄4ovatel rovnì3⁄4 podotýká, 3⁄4e si 3⁄4alobci mohli pøedmìtný dokument, který byl souèástí vyjádøení osoby zúèastìné na øízení k podaným odvoláním, které museli 3⁄4alobci jako odvolatelé v návaznosti na výzvu krajského úøadu k vyjádøení k podaným odvoláním oèekávat, opatøit i nahlédnutím do spisu, co3⁄4 v1ak v rozporu se zásadou vigilantibus iura neuèinili. Podle názoru stì3⁄4ovatele mù3⁄4e mít na posouzení, zda poru1ení § 33 správního øádu je takové intenzity, 3⁄4e zpùsobuje nezákonnost územního rozhodnutí, vliv také skuteènost, 3⁄4e odvolatelé byli tøi, pøièem3⁄4 z obsahu jejich odvolání je zøejmé, 3⁄4e jednali ve shodì; tím spí1e si mohli pøíslu1ný podklad rozhodnutí nahlédnutím do spisu obstarat a pøípadnì si jej vzájemnì poskytnout.
 Stì3⁄4ovatel dále poukazuje na to, 3⁄4e krajský soud se povahou vyjádøení Ing. C. vùbec nezabýval a bez dal1ího dospìl k závìru, 3⁄4e absence mo3⁄4nosti úèastníkù øízení vyjádøit se k takovému podkladu zpùsobuje nezákonnost správního rozhodnutí. Tento závìr je v1ak v rozporu s konstantní judikaturou Nejvy11ího právního soudu, podle ní3⁄4 ne ka3⁄4dá vada správního øízení je dùvodem pro zru1ení napadeného správního rozhodnutí. V této souvislosti odkazuje stì3⁄4ovatel na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 15. 6. 2011, sp. zn. 2 As 60/201, v nìm3⁄4 dospìl Nejvy11í správní soud v podobném pøípadì k závìru, 3⁄4e 3⁄4ádný z doplnìných podkladù nemohl mít ani teoreticky vliv na zji1tìní, ke kterým správní orgán dospìl v územním øízení a pøípadná vyjádøení úèastníkù øízení k doplnìným podkladùm rozhodnutí by na zákonnost rozhodnutí v dané vìci nemìla vliv. Tìmito podklady pouze do1lo k potvrzení závìrù, k nim3⁄4 dospìl správní orgán v územním øízení. Napadený rozsudek krajského soudu je tedy nezákonný, nebo» krajský soud nesprávnì posoudil právní otázku, zda zji1tìné vady správního øízení mohly mít v daném pøípadì vliv na zákonnost pøedmìtných správních rozhodnutí, a zároveò nepøezkoumatelný pro nedostatky odùvodnìní v této vìci.
 Stì3⁄4ovatel dále namítá poru1ení dispozièní zásady dle § 75 odst. 2 s. ø. s. Podle tohoto ustanovení soud pøezkoumává napadené výroky správního


text:
rozhodnutí v mezích 3⁄4alobních bodù. Toto ustanovení odrá3⁄4í dispozièní zásadu soudního øízení správního, podle které soud pøezkoumává pouze 3⁄4alobou výslovnì napadené výroky správního rozhodnutí a jen v mezích 3⁄4alobních bodù, z nich3⁄4 musí být patrno, z jakých skutkových a právních dùvodù pova3⁄4uje 3⁄4alobce napadené výroky správního rozhodnutí za nezákonné nebo nicotné (§ 71 odst. 1 písm. d/ s. ø. s.), stì3⁄4ovatel odkazuje na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 30. 1. 2008, sp. zn. 8 As 31/2006. ®alobci pøitom ve své 3⁄4alobì nepøezkoumatelnost rozhodnutí pro nedostatek odùvodnìní vùbec nenamítali. ®alobci uvádìjí pouze 1est konkrétních 3⁄4alobních bodù, pøièem3⁄4 na str. 11 3⁄4aloby ve vztahu k tìmto 3⁄4alobním bodùm uvádìjí, 3⁄4e podle názoru 3⁄4alobcù zakládají v1echny vý1e popsané skuteènosti v pøedcházejících 1esti bodech dùvod ke zru1ení 3⁄4alovaného rozhodnutí pro nepøezkoumatelnost spoèívající v nedostatku dùvodù, pøípadnì proto, 3⁄4e skutkový stav, který vzal správní orgán za základ 3⁄4alovaného rozhodnutí, vy3⁄4aduje rozsáhlé nebo zásadní doplnìní . Podle názoru stì3⁄4ovatele v1ak toto tvrzení 3⁄4alobcù není samostatným 3⁄4alobním bodem, nýbr3⁄4 pouhým shrnutím pøedcházejících 1esti konkrétních 3⁄4alobních bodù. S ohledem na dispozièní zásadu se tedy krajský soud nemohl otázkou nedostateèného odùvodnìní rozhodnutí vùbec zabývat, nebo» dle konstantní judikatury Nejvy11ího správního soudu nesmí dispozièní zásadu poru1it a za 3⁄4alobce sám vyhledávat argumentaci svìdèící o nutnosti zru1ení správního rozhodnutí, proto3⁄4e pokud by tak soud pøesto uèinil a rozhodnutí pøezkoumal se zøetelem k tomu, co v podané 3⁄4alobì uvedeno není, resp. není postaveno na jisto, 3⁄4e je v 3⁄4alobì obsa3⁄4eno, nepostupoval by v takovém pøípadì v souladu s ustanovením § 75 odst. 2 s. ø. s., nebo» by ji3⁄4 ne1lo o pøezkum v rámci 3⁄4alobních bodù (odkaz na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 13. 6. 2007, sp. zn. 5 As 73/2006).
 Stì3⁄4ovatel dále namítá, 3⁄4e i kdyby bylo mo3⁄4no tvrzení 3⁄4alobcù uvedené na str. 11 3⁄4aloby pova3⁄4ovat za samostatný 3⁄4alobní bod, nemohl by se jím krajský soud zabývat, nebo» by se jednalo o zcela obecnou námitku 3⁄4alobce bez bli3⁄41í specifikace a odùvodnìní. Podle ustálené judikatury Nejvy11ího správního soudu (odkaz na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 13. 6. 2007, sp. zn. 5 As 73/2006) pøitom platí, 3⁄4e jenom v pøípadì, 3⁄4e jsou konkrétní 3⁄4alobní body v podané 3⁄4alobì dostateènì podrobnì uvedeny, mù3⁄4e se jimi soud kvalifikovanì zabývat. Míøe konkrétnosti uplatnìných 3⁄4alobních bodù pak nutnì musí korespondovat míra konkrétnosti odùvodnìní soudního rozhodnutí, nebo» pokud má soudní pøezkum probíhat v mezích 3⁄4alobních bodù, nelze z povahy vìci dùvodnost èi nedùvodnost zcela obecné námitky odùvodnit zcela konkrétním zpùsobem, proto3⁄4e nelze pøedjímat, co konkrétnì 3⁄4alobce namítal.
 Dále stì3⁄4ovatel namítá, 3⁄4e napadený rozsudek je nezákonný rovnì3⁄4 z dùvodu, 3⁄4e krajský soud v daném pøípadì aplikoval nesprávný právní pøedpis. V odùvodnìní rozsudku je uvedeno (viz str. 28), 3⁄4e dùvodem pro zru1ení pøedmìtných správních rozhodnutí byly nedostatky v jejich odùvodnìní, konkrétnì nevyhovìní zákonným po3⁄4adavkùm na odùvodnìní správního rozhodnutí podle § 68 odst. 3 správního øádu ve spojení s § 50 odst. 4 správního øádu. Krajský soud tedy zjevnì na správní (územní) rozhodnutí vydaná ve správních øízeních vedených podle starého správního øádu (zákon è. 71/1967 Sb.) aplikoval ustanovení


text:
nového správního øádu (zákon è. 500/2004 Sb.) upravující po3⁄4adavky na odùvodnìní správních rozhodnutí. Ji3⁄4 sama tato skuteènost èiní podle stì3⁄4ovatele rozsudek nezákonným.
 Odùvodnìní napadených správních rozhodnutí nadto bylo podle názoru stì3⁄4ovatele dostateèné a plnì v souladu se správním øádem. Pokud vydané rozhodnutí neobsahuje soupis podkladù a následné písemné hodnocení ka3⁄4dého konkrétního podkladu v textu rozhodnutí, nemù3⁄4e tento formální nedostatek zpùsobit nezákonnost rozhodnutí jako celku. Úèelem odùvodnìní není opisovat obsah spisu, ale struènì a jasnì popsat skutkový stav, oznaèit dùkazy a rozebrat dùvody, které vedly k rozhodnutí ve vìci (odkaz na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 19. 2. 2004, è. j. 5 A 137/2000-37, publikovaný ve Sb. NSS 9/2005 pod èíslem 640). Stì3⁄4ovatel zdùrazòuje, 3⁄4e v textu rozhodnutí správního orgánu prvního stupnì je obsa3⁄4en soupis podkladù, z nich3⁄4 správní orgán vycházel. Správní orgán se nevyjádøil ke ka3⁄4dému z podkladù jednotlivì, nýbr3⁄4 k vyjmenovaným podkladùm souhrnnì a dostateènì srozumitelnì uvedl, 3⁄4e je pøezkoumal a zajistil jejich vzájemný soulad a podmínky vztahující se k územnímu øízení zahrnul do rozhodnutí. Z rozhodnutí je zøejmé, 3⁄4e ve1keré platnou právní úpravou po3⁄4adované podklady pro vydání rozhodnutí byly 3⁄4adatelem dolo3⁄4eny, je rovnì3⁄4 zøejmé, 3⁄4e tyto podklady byly správním orgánem vyhodnoceny jako souladné s navrhovaným umístìním stavby. Není dùvodu ryze formalisticky vy3⁄4adovat zcela vyèerpávající odùvodnìní správního rozhodnutí, ale jistì lze pøipustit jeho výraznì struènìj1í podobu pøi zachování zákonem stanovených nále3⁄4itostí odùvodnìní, jak provedl správní orgán. Po3⁄4adavek krajského soudu, aby správní orgán ve svém rozhodnutí podrobnì rozebral, z jakých konkrétních podkladù vycházel a jaké závìry z jednotlivých podkladù uèinil, je nedùvodný, nebo» z odùvodnìní rozhodnutí vyplývá, 3⁄4e podklady byly ve vzájemném souladu a nebylo tedy tøeba øe1it jejich pøípadný vzájemný nesoulad.
 Stì3⁄4ovatel závìrem uvádí, 3⁄4e opìtovná kasaèní stí3⁄4nost je pøípustná ve vztahu k tìm dùvodùm, které Nejvy11í správní soud v té3⁄4e vìci doposud nevyøe1il. Kasaèní stí3⁄4nost stì3⁄4ovatele tedy není nepøípustná, nebo» v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti proti pøedchozímu rozsudku krajského soudu se Nejvy11í správní soud zabýval pouze otázkou, zda je tøeba zru1it pøezkoumávané rozhodnutí z dùvodù zru1ení rozhodnutí, které soud vyhodnotil jako øetìzící se, a dále otázkou, zda je rozhodnutí o výjimce podle § 56 zákona o ochranì pøírody a krajiny podkladovým rozhodnutím pro územní rozhodnutí o umístìní stavby.
 Ke kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatele ze dne 17. 2. 2011 se vyjádøil 3⁄4alobce ad a) podáním ze dne 19. 4. 2011. K doplnìní kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatele ze dne 23. 8. 2011 se vyjádøil 3⁄4alobce ad a) podáním ze dne 20. 10. 2011.
 Ve svém vyjádøení ze dne 17. 2. 2011 3⁄4alobce ad a) Nejvy11ímu správnímu soudu navrhuje, aby kasaèní stí3⁄4nost pro nedùvodnost zamítl.
 ®alobce ad a) uvádí, 3⁄4e krajský soud se vyjádøil k 3⁄4alobní legitimaci 3⁄4alobce ad a), pøíp. ad b) ve svém rozsudku dostateèným zpùsobem. K tvrzené opo3⁄4dìnosti podání 3⁄4ádosti 3⁄4alobcem ad a) se krajský soud sice konkrétnì nevyjádøil, tento postup v1ak podle názoru 3⁄4alobce ad a) dokládá, 3⁄4e tuto námitku stì3⁄4ovatele je nutné pova3⁄4ovat za podru3⁄4nou, proto3⁄4e jeho výklad o tom, 3⁄4e 3⁄4ádost se má podávat pøed podáním 3⁄4ádosti o vydání správního rozhodnutí, se neopírá o 3⁄4ádné ustanovení


text:
§ 70 zákona o ochranì pøírody a krajiny. V tomto ustanovení je pouze uvedeno, 3⁄4e obèanská sdru3⁄4ení mají být informována pøedem o zahájených správních øízeních, co3⁄4 ov1em 3⁄4alobce ad a) i pøíslu1ný správní orgán splnil. Nebylo proto nutné, aby se krajský soud touto úèelovou námitkou podrobnì zabýval. ®alobce také odkazuje na svou repliku è. 2 ze dne 18. 7. 2010, kde na str. 5-6 podrobnì celou vìc osvìtlil a ze které cituje. Výklad stì3⁄4ovatele, 3⁄4e 3⁄4ádost 3⁄4alobce ad a) jako obèanského sdru3⁄4ení podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny musí být podána pøíslu1nému orgánu je1tì pøed podáním jeho 3⁄4ádosti, nemá oporu v 3⁄4ádném zákonì. Podle 3⁄4alobce ad a) je rozhodný jen okam3⁄4ik, kdy se správní orgán chystá zahájení pøíslu1ného øízení buï oznámit písemnì jiným obèanským sdru3⁄4ením (èi kdy øízení zaène jiným úkonem) nebo kdy se toto oznámení chystá vyvìsit na úøední desce. V tomto pøípadì má podle 3⁄4alobce ad a) obèanské sdru3⁄4ení lhùtu 8 dní, do ní3⁄4 mù3⁄4e podat pøihlá1ku do pøíslu1ného øízení, pokud pøedtím ov1em podalo potøebnou 3⁄4ádost pro variantu vyvì1ování veøejné vyhlá1ky o zahájení øízení. Z § 70 odst. 2 a 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny pøitom vyplývá, 3⁄4e plnì postaèí, aby obèanské sdru3⁄4ení sedmý den po vyvì1ení podalo 3⁄4ádost a osmý den se pøihlásilo do øízení, èím3⁄4 plnì splní podmínky úèasti. Stavební úøad zveøejnil zahájení územního øízení na své úøední desce dne 4. 10. 2004, 3⁄4alobce a) podal svou 3⁄4ádost pøed tím tj. 29. 9. 2004 a pak se dne 6. 10. 2004 a pak je1tì dne 11. 10. 2004 písemnì do územního øízení pøihlásil, èím3⁄4 v obou pøípadech splnil lhùtu 8 dní. Je pak logické, 3⁄4e se soud touto úèelovou námitkou stì3⁄4ovatele nemusel ve svém rozsudku vùbec podrobnì zabývat.
 K námitkám stì3⁄4ovatele ohlednì aktivní legitimace 3⁄4alobce ad b) 3⁄4alobce ad a) uvedl, 3⁄4e ze spisu a z rozsudku je mu zøejmé, 3⁄4e 3⁄4alobce ad b) opakovanì na Mìstský úøad Pøelouè na stavební úøad a dal1í odbory podával svou 3⁄4ádost nìkolik let, pøièem3⁄4 obsahovala i kopii stanov. Vzhledem k tomu, 3⁄4e tyto 3⁄4ádosti podával pøímo pøedseda a stanovy byly stále stejné, nebylo logické, aby pøi opakovaných 3⁄4ádostech posílal znovu a znovu tyté3⁄4 dokumenty. Jeho osoba navíc byla úøedníkùm Mìstského úøadu Pøelouè v letech 2000-2004 dostateènì osobnì známa v úèasti 3⁄4alobce ad b) v jiných správních øízeních na Mìstském úøadu. Stavební úøad tedy postupoval v souladu s § 3 správního øádu, podle nìho3⁄4 øízení probíhá v úzké souèinnosti správních orgánù s obèany a jejich organizacemi nijak je nesmí zbyteènì zatì3⁄4ovat. V pøípadì pochybností bylo na stavebním úøadu, aby si od 3⁄4alobce b) vy3⁄4ádal stanovy èi doklad o tom, 3⁄4e zástupce 3⁄4alobce ad b) je stále pøedsedou obèanského sdru3⁄4ení.
 K námitkám stì3⁄4ovatele ohlednì poru1ení § 33 správního øádu 3⁄4alobce ad a) uvádí, 3⁄4e stì3⁄4ovatel se sna3⁄4í dokazovat, 3⁄4e toto vyjádøení bylo ji3⁄4 ve spisu a po vìcné stránce bylo toto3⁄4né s obsahem Výroèní zprávy 2004, tak3⁄4e stanovisko koordinátora ze dne 2. 11. 2005 nebylo novým podkladem. S tímto 3⁄4alobce ad a) nesouhlasí, nebo»


text:
stanovisko koordinátora bylo zcela novým podkladem, k nìmu3⁄4 mìl mít 3⁄4alobce ad a) právo se vyjádøit. Dále 3⁄4alobce ad a) cituje svoji repliku è. 2 ze dne 18. 7. 2010, str. 9-10, kde mimo jiné uvádí, 3⁄4e právo na vyjádøení k podkladùm rozhodnutí je jedním z nejdùle3⁄4itìj1ích práv 3⁄4alobce ve správním øízení a 3⁄4e se jednalo o podklady, ze kterých 3⁄4alovaný odvodil nedùvodnost bodù odvolání 3⁄4alobce. Proto je zmínìné pochybení 3⁄4alovaného záva3⁄4né. V tomto pøípadì jde podle 3⁄4alobce ad a) o analogickou situaci jako v rozsudku Nejvy11ího správního soudu ze dne 21. 4. 2010, è. j. 6 As 46/2009-104, kdy odvolací spis byl doplnìn, ani3⁄4 se mohl 3⁄4alobce ad a) k novým podkladùm dle § 33 odst. 2 správního øádu øádnì vyjádøit. Stanovisko koordinátora ze dne 2. 11. 2005 je zcela novým podkladem nikoliv pøevyprávìním Výroèní zprávy 2004.
 Dále 3⁄4alobce ad a) uvádí, 3⁄4e spoleènì se 3⁄4alobcem ad b) ve svém 3⁄4alobním bodì è. 7 uvedl, 3⁄4e 3⁄4alované rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s § 3 odst. 4 správního øádu, nebo» nevychází ze spolehlivì zji1tìného stavu a není pøesvìdèivé. Krajský soud se s tímto 3⁄4alobním bodem podle názoru 3⁄4alobce ad a) ztoto3⁄4nil, kdy3⁄4 3⁄4alované i prvostupòové rozhodnutí pro tuto zásadní vadu nepøezkoumatelnosti dùvodù uznal a obì rozhodnutí zru1il i z tohoto dùvodu. V rozsudku pak na str. 28-30 podrobnì zdùvodnil, proè se tak rozhodl navzdory tomu, 3⁄4e mylnì odkázal na § 68 odst. 3 zákona è. 500/2004 Sb., správnì mìl pou3⁄4ít § 47 odst. 3 starého správního øádu, které je obdobným ustanovením nového správního øádu. Zároveò není rozhodné, kdy3⁄4 prvostupòové rozhodnutí stavebního úøadu uvede seznam svých podkladù, pøièem3⁄4 souèasnì neuvede, jak s tìmito podklady nalo3⁄4il, jaké èásti a proè pou3⁄4il a proè ne jiné, které byly v rozporu s jinými podklady. Jedním ze základních práv úèastníkù øízení, vèetnì 3⁄4alobce ad a) je vìcnì správné a logické odùvodnìní správních orgánù, proè jsou jejich námitky nesprávné èi irelevantní.
 Ve svém vyjádøení ze dne 20. 10. 2011 k doplnìní kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce ad a) uvedl, 3⁄4e v øadì pøípadù bude odkazovat na své pøedchozí vyjádøení, nebo» v doplnìní kasaèní stí3⁄4nosti dochází k opakování argumentace. ®alobce ad a) upozornil, 3⁄4e 3⁄4alobce ad a) ani 3⁄4alobce ad b) nejsou v pøedmìtném sporu zastupováni Mgr. Luïkem ©ikolou. Dále 3⁄4alobce ad a) oznaèil za mylné tvrzení, 3⁄4e 3⁄4ádost dle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny má být podána pøed podáním 3⁄4ádosti o vydání správního rozhodnutí, nebo» toto ustanovení nic podobného neuvádí. ®alobce ad a) opakuje, 3⁄4e podle jeho názoru je rozhodný okam3⁄4ik, kdy správní orgán chce zahájení øízení oznámit úèastníkùm øízení veøejnou vyhlá1kou nebo pøímo dopisem. Pokud správní orgán do tohoto okam3⁄4iku má 3⁄4ádosti od obèanských sdru3⁄4ení, pak je logické, 3⁄4e pøíslu1ná sdru3⁄4ení splnila svoji povinnost a správní orgán je povinen v1echny informovat o v1ech zahajovaných správních øízeních. ®alobce ad a) opakuje, 3⁄4e 3⁄4ádost o vydání územního rozhodnutí byla podána dne 25. 8. 2004, 3⁄4alobce ad a) podal svoji 3⁄4ádost podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny dne 29.


text:
9. 2004 a stavební úøad na své úøední desce zveøejnil zahájení územního øízení a3⁄4 dne 4. 10. 2004, kdy3⁄4 vìdìl, která sdru3⁄4ení mohou být úèastníky. ®alobce ad a) se pak dne 6. 10. 2004 elektronicky a dne 11. 10. 2004 je1tì i písemnì do územního øízení pøihlásil. Dále 3⁄4alobce ad a) zopakoval svou argumentaci ohlednì úèastenství 3⁄4alobce ad b) ve stavebním øízení.
 K poru1ení § 33 odst. 3 správního øádu 3⁄4alobce opakuje, 3⁄4e jde o nový podklad, nebo» stanovisko koordinátora ze dne 2. 11. 2005 je zcela novým podkladem stejnì jako ka3⁄4dé doplnìní spisu. ®alobce ad a) odkazuje na analogickou situaci øe1ící rozsudky Nejvy11ího správního soudu ze dne 21. 4. 2010, è. j. 6 As 46/ 2009-104 a ze dne 8. 9. 2011, è. j. 1 As 83/2011-565. ®alovaný mìl podle názoru 3⁄4alobce ad a) po obdr3⁄4ení spisu od stavebního úøadu po 7. 12. 2005 vyzvat úèastníky øízení, vèetnì obou 3⁄4alobcù, aby se v rámci odvolacího øízení vyjádøili k doplnìnému spisu, nikoliv ihned dne 14. 12. 2005 odvolání obou 3⁄4alobcù zamítnout. ®alobce ad a) nesouhlasí s argumentací stì3⁄4ovatele, 3⁄4e mìl v mezidobí nahlédnout do spisu, který se po 7. 12. 2005 pohyboval nìkde mezi stavebním úøadem a krajským úøadem a nad rámec svých povinností se v neulo3⁄4ené lhùtì je1tì seznámit s vyjádøením stì3⁄4ovatele a pøilo3⁄4eným stanoviskem koordinátora a podat k nim vyjádøení. Úvahu, 3⁄4e se 3⁄4alobce ad a) mìl domluvit s jinými odvolateli, kteøí by za nìj nahlédli do spisu a obstarali pro nìj vyjádøení stì3⁄4ovatele k odvolání, lze pova3⁄4ovat za dal1í dùkaz nesmyslnosti tohoto stí3⁄4nostního bodu. Ohlednì stì3⁄4ovatelových námitek proti zru1ení napadeného rozhodnutí pro nepøezkoumatelnost opakuje 3⁄4alobce ad a) argumentaci ze svého pøede1lého vyjádøení a závìrem uvádí, 3⁄4e setrvává na svém návrhu, aby Nejvy11í správní soud kasaèní stí3⁄4nost jako nedùvodnou zamítl.
 Nejvy11í správní soud nejprve pøezkoumal formální nále3⁄4itosti kasaèní stí3⁄4nosti a konstatoval, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nost je podána vèas, nebo» byla podána ve lhùtì dvou týdnù od doruèení napadeného rozhodnutí (§ 106 odst. 2 s. ø. s.), a je podána osobou oprávnìnou, nebo» stì3⁄4ovatel byl úèastníkem øízení, z nìho3⁄4 napadené rozhodnutí vze1lo (§ 102 s. ø. s.). Stì3⁄4ovatel je té3⁄4 zastoupen advokátem (§ 105 odst. 2 s. ø. s.).
 Nejvy11í správní soud se nejprve zabýval námitkou stì3⁄4ovatele, 3⁄4e 3⁄4alobci nebyli po právu øádnými úèastníky správního øízení a 3⁄4e se s touto námitkou krajský soud øádnì nevypoøádal. Zdej1í soud pøitom vycházel z toho, 3⁄4e kdyby skuteènì nebyla dána aktivní legitimace 3⁄4alobcù, musel by k této skuteènosti pøihlédnout i zdej1í soud, a to i z úøední povinnosti, nebo» øízení pøed krajským soudem by tak bylo zmateèné (srov. § 109 odst. 3 s. ø. s.). Podle § 103 zákona 99/1963 Sb., obèanský soudní øád, ve spojení s § 64 s. ø. s. pøihlí3⁄4í soud k tomu, zda jsou splnìny podmínky øízení kdykoliv za øízení.
 Stì3⁄4ovatel poukazuje zejména na fakt, 3⁄4e 3⁄4alobce ad a) podal 3⁄4ádost o informování v1ech zahajovaných správních øízeních a3⁄4 poté, co bylo územní øízení zahájeno. Ze správního spisu Nejvy11í správní soud zjistil, 3⁄4e územní øízení bylo zahájeno dne 25. 8.


text:
2004 podáním 3⁄4ádosti stì3⁄4ovatele o vydání územního rozhodnutí, pøièem3⁄4 3⁄4ádost 3⁄4alobce ad a) o informace o zahajovaných správních øízeních byla správnímu orgánu první instance podána 29. 9. 2004. Pøípis informující 3⁄4alobce ad a) o zahájeném správním øízení byl doruèen 6. 10. 2004, pøièem3⁄4 pøihlá1ku do správního øízení podal 11. 10. 2004. Osmidenní lhùta pro oznámení úèasti ve správním øízení podle § 70 odst. 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny tedy byla dodr3⁄4ena, nebo» její poèátek se poèítá od okam3⁄4iku, kdy obèanské sdru3⁄4ení obdr3⁄4elo od správního orgánu informaci o zahájení øízení (srov. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 16. 2. 2005, è. j. 3 As 10/2004-72, publikovaný pod è. 659/2005 Sb. NSS).
 Zbývá tedy zodpovìdìt otázku, zda byly podmínky pro úèast ve správním øízení dodr3⁄4eny i v pøípadì, kdy 3⁄4ádost o informace o zahajovaných správních øízeních podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny byla podána správnímu orgánu a3⁄4 po zahájení tohoto øízení. Z rozsudku Nejvy11ího správního soudu ze dne 19. 6. 2007, è. j. 5 As 19/2006-59 se pøitom podává: Ze srovnání plyne, 3⁄4e èeská vnitrostátní úprava umo3⁄4òuje prostøednictvím ustanovení § 70 zákona è. 114/1992 Sb. pøístup dotèené veøejnosti k informacím a do pøíslu1ných správních øízení velmi 1iroce a stanoví pouhou minimalistickou podmínku o tyto informace jednoduchým zpùsobem po3⁄4ádat a do pøedmìtných øízení se po obdr3⁄4ení informace o jejich vedení pøihlásit. Z toho je tøeba dovodit, 3⁄4e podání 3⁄4ádosti o informace o zahajovaných správních øízeních ve smyslu § 70 odst. 2 je podmínkou pro následný vznik úèastenství obèanského sdru3⁄4ení ve správním øízení. Pøitom § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny ve znìní úèinném v dobì podání 3⁄4ádosti 3⁄4alobce ad a) výslovnì stanovil: Místnì pøíslu1ná organizaèní jednotka obèanského sdru3⁄4ení, jeho3⁄4 hlavním posláním podle stanov je ochrana pøírody a krajiny (dále jen "obèanské sdru3⁄4ení"), je oprávnìna, pokud má právní subjektivitu, po3⁄4adovat u pøíslu1ných orgánù státní správy, aby byla pøedem informována o v1ech zamý1lených zásazích a zahajovaných správních øízeních, pøi nich3⁄4 mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny chránìné podle tohoto zákona. Z doslovného znìní zákona tedy nevyplývá, 3⁄4e 3⁄4ádost o informace o zahajovaných správních øízeních by musela být nutnì podána je1tì pøed zahájením øízení. Dikci aby byla pøedem informována je tøeba vykládat v souladu s úèelem zákona o ochranì pøírody a krajiny, kterým je podle jeho § 1 pøispìt k udr3⁄4ení a obnovì pøírodní rovnováhy v krajinì, k ochranì rozmanitostí forem 3⁄4ivota, pøírodních hodnot a krás a k 1etrnému hospodaøení s pøírodními zdroji, pøièem3⁄4 § 70 zaruèuje pøímou úèast veøejnosti, prostøednictvím obèanských sdru3⁄4ení a dobrovolných sborù èi aktivù pøi orgánech ochrany pøírody. Smyslem toho, 3⁄4e mají být obèanská sdru3⁄4ení informována o zahajovaných øízeních pøedem, není omezení úèasti obèanských sdru3⁄4ení v pøístupu do správních øízení, pøi nich3⁄4 mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny, ale v zaji1tìní mo3⁄4nosti efektivní úèasti tìchto obèanských sdru3⁄4ení na celém správním øízení ji3⁄4 od jeho poèátku. Ostatnì kupøíkladu u øízení zahajovaných na 3⁄4ádost není z povahy vìci ani reálné, aby informace o zahájení øízení byla dána obèanskému øízení pøedem,


text:
tj. je1tì pøed zahájením øízení. Hlavním smyslem 3⁄4ádostí o informace o zahajovaných správních øízeních ve smyslu ust. § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny je zajistit, aby obèanská sdru3⁄4ení byla nejprve za stanovených podmínek stanovených zákonem informována správními orgány o øízeních, ve kterých mohou hájit zájmy ochrany pøírody a krajiny, a pak se mohla na základì obdr3⁄4ení této informace pøihlásit písemným oznámením své úèasti podle § 70 odst. 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny, co3⁄4 teprve zalo3⁄4í jejich pøípadné úèastenství v uvedených správních øízeních. Bylo by tedy v rozporu s úèelem právní úpravy, kdyby bylo pøedmìtné ustanovení vykládáno tak, 3⁄4e podmínky pro úèast obèanského sdru3⁄4ení ve správním øízení mohou být splnìny pouze tehdy, kdy3⁄4 3⁄4ádost o informace pøedchází zahájení správního øízení, ve kterém mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny. Pokud jde o stì3⁄4ovatelem namítanou pochybnost, kdo byl oprávnìn jednat za 3⁄4alobce ad a) pøed datem 31. 1. 2008, Nejvy11í správní soud uvádí, 3⁄4e tuto pochybnost nesdílí, nebo» v pøedchozím zru1ujícím rozsudku è. j. 6 As 42/2008-509 Nejvy11í správní soud konstatoval pouze, 3⁄4e Registraèní list zmìna zakládací listiny k 2. 1. 2003 , která byla dolo3⁄4ena správnímu orgánu spolu se 3⁄4ádostí o informace o zahajovaných øízeních, vzbuzuje jisté pochybnosti ohlednì správnosti procedury jejího pøijetí, nebo» je pod ní podepsán pouze místopøedseda Dìtí Zemì a není zøejmé, zda ji vydala Rada, jak stanovily dolo3⁄4ené stanovy. Nejvy11í správní soud v1ak nevyslovil, 3⁄4e by v dobì podání této 3⁄4ádosti nejednala za 3⁄4alobce ad a) oprávnìná osoba a stì3⁄4ovatel ani v øízení pøed krajským soudem konkrétnì nenamítal, proè se domnívá, 3⁄4e za 3⁄4alobce ad a) jednala osoba, která k tomu nebyla oprávnìna. Ve svém podání krajskému soudu ze dne 14. 7. 2010 stì3⁄4ovatel pouze poukázal na znìní rozsudku Nejvy11ího správního soudu a netvrdil 3⁄4ádné konkrétní skuteènosti ohlednì procedury pøijetí uvedeného Registraèního listu, které by bylo tøeba dal1ím dokazováním vyvrátit èi potvrdit. V ostatním Registraèní list svým obsahem dokládá oprávnìní RNDr. P. k jednání jménem 3⁄4alobce ad a). Nejvy11í správní soud tedy uzavírá, 3⁄4e 3⁄4alobce ad a) byl aktivnì legitimován k podání 3⁄4aloby ke krajskému soudu.
 Pokud jde o 3⁄4alobce ad b) poukazuje stì3⁄4ovatel na fakt, 3⁄4e 3⁄4alobce ad b) nedolo3⁄4il ke své 3⁄4ádosti ze dne 30. 4. 2004 svoji právní subjektivitu ani své hlavní poslání-ochranu pøírody a krajiny. Tento fakt pova3⁄4uje stì3⁄4ovatel za nesplnìní formálních nále3⁄4itostí 3⁄4ádosti podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny. Pøednì je tøeba podotknout, 3⁄4e § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny výslovnì nestanoví formální nále3⁄4itosti 3⁄4ádosti. Uvedené ustanovení zákona o ochranì pøírody a krajiny ve znìní úèinném v dobì podání 3⁄4ádosti 3⁄4alobce ad a) výslovnì stanovilo: Místnì pøíslu1ná organizaèní jednotka obèanského sdru3⁄4ení, jeho3⁄4 hlavním posláním podle stanov je ochrana pøírody a krajiny (dále jen "obèanské sdru3⁄4ení"), je oprávnìna, pokud má právní subjektivitu, po3⁄4adovat u pøíslu1ných orgánù státní správy, aby byla pøedem informována o v1ech zamý1lených zásazích a zahajovaných správních øízeních, pøi nich3⁄4 mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny chránìné podle tohoto zákona. Z doslovného znìní


text:
uvedeného ustanovení tak nelze dovozovat, 3⁄4e souèástí 3⁄4ádosti o informace o zahajovaných správních øízeních musí bezpodmíneènì být kopie stanov, kterou by byla prokázána právní subjektivita obèanského sdru3⁄4ení a jeho hlavní cíl. Tyto podmínky jsou podmínkami, za kterých má být obèanské sdru3⁄4ení informováno o zahajovaných øízeních a za kterých se pøípadnì mù3⁄4e stát úèastníkem správního øízení (srov. dikci § 70 odst. 3 zákona o ochranì pøírody a krajiny). Nejvy11í správní soud poukazuje na svou pøedcházející judikaturu, zejména na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 7. 12. 2005, è. j. 3 As 8/2005-118, ze kterého se podává: Obèanskému sdru3⁄4ení pøiznává tedy tento zákon postavení úèastníka øízení, jedná-li se o sdru3⁄4ení, jeho3⁄4 hlavním posláním podle stanov je ochrana pøírody a krajiny a jde-li souèasnì o øízení, pøi nìm3⁄4 mohou být dotèeny zájmy ochrany pøírody a krajiny chránìné podle tohoto zákona; tyto dvì podmínky musí být kumulativnì naplnìny, aby se obèanské sdru3⁄4ení mohlo stát úèastníkem správního øízení. Zda se o takové správní øízení jedná, je na posouzení správního orgánu, u nìho3⁄4 bylo øízení zahájeno, a který musí zjistit okruh úèastníkù øízení; posouzení pøitom závisí v3⁄4dy na konkrétní vìci. Z pøedestøené judikatury je zøejmé, 3⁄4e je na posouzení správního orgánu, který øízení vede, zda obèanské sdru3⁄4ení splòuje podmínky úèasti ve správním øízení. Podle názoru Nejvy11ího správního soudu je tedy zøejmé, 3⁄4e pokud má správní orgán následnì posuzovat podmínky pro úèastenství obèanského sdru3⁄4ení ve správním øízení, je na jeho posouzení také to, zda jsou splnìny podmínky pro to, aby na základì 3⁄4ádosti podle § 70 odst. 2 zákona informoval obèanské sdru3⁄4ení o tom, 3⁄4e øízení je zahajováno. Za situace, kdy zákon výslovnì nestanoví nále3⁄4itosti 3⁄4ádosti o informace o zahajovaných správních øízeních, je na správním orgánu, aby pøed odesláním informací o zahajovaných øízeních vyhodnotil, zda subjekt, který 3⁄4ádost podal, splòuje podmínky podle § 70 odst. 2, tedy zda má právní subjektivitu a jeho hlavním posláním podle stanov je ochrana pøírody a krajiny. Pokud by správní orgán mìl o splnìní tìchto podmínek pochybnosti napø. proto, 3⁄4e by mu jejich splnìní nebylo ji3⁄4 døíve známo z úøední èinnosti, bylo by tøeba je odstranit postupem podle § 19 odst. 3 (starého) správního øádu, tedy výzvou k dolo3⁄4ení stanov obèanského sdru3⁄4ení. Jinými slovy nedolo3⁄4ení stanov obèanského sdru3⁄4ení souèasnì se 3⁄4ádostí podle § 70 odst. 2 zákona o ochranì pøírody a krajiny nemá samo o sobì za dùsledek její formální vadu a nebrání tak dal1í úèasti obèanského sdru3⁄4ení ve správním øízení. Nejvy11í správní soud tedy uzavírá, 3⁄4e i 3⁄4alobce ad b) byl aktivnì legitimován k podání 3⁄4aloby ke krajskému soudu.
 Z vý1e uvedených zji1tìní Nejvy11ího správního soudu tedy vyplývá, 3⁄4e se jak 3⁄4alobce ad a) tak 3⁄4alobce ad b) platnì stali úèastníky správního øízení a byli tak aktivnì legitimováni k podání 3⁄4aloby ke krajskému soudu. Øízení pøed krajským soudem tedy nebylo zatí3⁄4eno vadou, ke které by musel Nejvy11í správní soud pøihlédnout i bez námitky.
 Pokud jde o námitky stì3⁄4ovatele, 3⁄4e se krajský soud øádnì nevypoøádal s jeho námitkami stran 3⁄4alobní legitimace obou 3⁄4alobcù, konstatuje Nejvy11í správní soud, 3⁄4e aktivní legitimace je podmínkou


text:
øízení, kterou krajský soud byl povinen zkoumat i z úøední povinnosti (srov. ust. § 103 zákona è. 99/1963 Sb., obèanský soudní øád ve spojení s ust. § 64 s. ø. s). Z odùvodnìní kasaèní stí3⁄4ností napadeného rozsudku je pøitom zjevné, 3⁄4e krajský soud splnìní této podmínky øízení pøezkoumal, by» se k jejímu splnìní vyjádøil v nìkterých ohledech pouze struènì, kdy3⁄4 konstatoval, 3⁄4e podle obsahu spisu byly podmínky pro úèast podle § 70 zákona o ochranì pøírody a krajiny splnìny a 3⁄4alobci tak mìli mo3⁄4nost namítat v 3⁄4alobì poru1ení svých procesních práv. K jiným aspektùm aktivní legitimace 3⁄4alobcù se pak krajský soud naopak vyjadøuje podrobnì. Napadené rozhodnutí krajského soudu tedy nelze pova3⁄4ovat za nepøezkoumatelné pro nedostatek dùvodù. Nadto splnìní podmínek øízení podrobnì pøezkoumal a v tomto rozsudku osvìtlil Nejvy11í správní soud.
 Stì3⁄4ovatel dále namítal nesprávnost závìru krajského soudu, 3⁄4e v odvolacím øízení do1lo k poru1ení § 33 odst. 2 správního øádu takovou mìrou, 3⁄4e toto poru1ení mohlo mít za následek nezákonné rozhodnutí ve vìci samé. Stì3⁄4ovatel vychází pøedev1ím z toho, 3⁄4e podklady, se kterými se v dùsledku pochybení odvolacího orgánu nemìli 3⁄4alobci mo3⁄4nost seznámit (vyjádøení koordinátora ze dne 2. 11. 2005) byly obsahovì toto3⁄4né s jinými podklady (Výroèní zpráva za rok 2004), ke kterým se 3⁄4alobci v prùbìhu správního øízení ji3⁄4 vyjadøovali.
 Nejvy11í správní soud v1ak nesdílí názor stì3⁄4ovatele, 3⁄4e uvedené vyjádøení koordinátora pouze sumarizuje Výroèní zprávu za rok 2004. Ze správního spisu Nejvy11í správní soud zjistil, 3⁄4e Výroèní zpráva za rok 2004 se zamìøuje na botanická sledování, výskyt 3⁄4ábrono3⁄4ky, výskyt obratlovcù a luèní management. Uvedené vyjádøení koordinátora se zcela zamìøuje na výskyt mravencù rodu Formica a Myrmica a hodnocení vlivu stavby na tyto mravence, mo3⁄4ností jejich ochrany pøi realizaci stavby a dùvody nadbyteènosti vy3⁄4adování výjimky z jejich ochrany. Pøitom Výroèní zpráva za rok 2004 se zabývá pouze výskytem mravencù rodu Formica a Myrmica a to jenom struènì, kdy3⁄4 konstatuje jejich výskyt v souvislosti s výskytem modráskù. Pøesto3⁄4e vyjádøení koordinátora z uvedené výroèní zprávy bezesporu vychází ve své úvodní èásti týkající se výskytu druhù mravencù Formica a Myrmica na sledované lokalitì z Výroèní zprávy za rok 2004, nelze jej v 3⁄4ádném pøípadì pova3⁄4ovat za obsahovì toto3⁄4né s Výroèní zprávou za rok 2004 èi za sumarizaci Výroèní zprávy, nebo» se druhy mravencù Formica a Myrmica zabývá v mnohem 1ir1í míøe, detailnìji a té3⁄4 ji3⁄4 se zcela zøejmým zamìøením na odvolací námitky 3⁄4alobcù. Je nepochybné, 3⁄4e 3⁄4alovaný z uvedeného vyjádøení koordinátora vycházel jako z podkladu pro rozhodnutí a na jeho základì vyhodnotil odvolací námitku 3⁄4alobcù jako neopodstatnìnou (str. 14 rozhodnutí 3⁄4alovaného). Právo vyjádøit se k podkladùm rozhodnutí je pøitom jedním ze základních práv úèastníka správního øízení. To vyplývá i z judikatury-srov. napø. nález Ústavního soudu ze dne 3. 3. 2005, sp. zn. II. ÚS 329/04, ze kterého se podává: Je poru1ením principu právního státu, který je zakotven v èl. 1 Ústavy ÈR, a práva na soudní ochranu a na soudní pøezkum, vyplývajícího z èl. 36 odst. 1 a 2 Listiny, pokud správní orgán nedá úèastníku øízení mo3⁄4nost vyjádøit se k podkladùm rozhodnutí a


text:
ke zpùsobu jejich zji1tìní ve smyslu § 33 odst. 2 správního øádu, a soud v rámci pøezkumu správních rozhodnutí k této okolnosti nepøihlédne. Odkaz stì3⁄4ovatele na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 15. 6. 2011, è. j. 2 As 60/2011-101 se pøitom jeví v této souvislosti jako nepøípadný, nebo» v uvedené vìci Nejvy11í správní soud dospìl k závìru, 3⁄4e vliv na zákonnost rozhodnutí v odvolacím øízení nemohlo mít, pokud nebyl poskytnut úèastníkùm odvolacího øízení prostor k vyjádøení ke stanoviskùm pouze potvrzujícím závìry, ke kterým dospìl správní orgán ji3⁄4 v územním øízení. Tato situace je s ohledem na vý1e uvedené skutkovì odli1ná od projednávané vìci. V projednávané vìci má Nejvy11í správní soud za to, 3⁄4e uvedené vyjádøení koordinátora bylo podkladem rozhodnutí, který byl v øízení nový (a to i obsahovì) a navíc konkrétnì reagoval na odvolací námitky 3⁄4alobcù. Proto neposkytnutí prostoru 3⁄4alobcùm k vyjádøení k tomuto podkladu mohlo mít vliv na výsledek øízení a tím pádem mohlo mít za následek nezákonné rozhodnutí ve vìci. Krajský soud tedy nepochybil, pokud napadené rozhodnutí zru1il z dùvodu poru1ení § 33 odst. 2 správního øádu.
 Stì3⁄4ovatel té3⁄4 namítal poru1ení dispozièní zásady v øízení pøed krajským soudem, resp. vyboèení pøezkumu provedeného krajským soudem z intencí § 75 odst. 2 s. ø. s. Z rozsudku krajského soudu pøitom vyplývá, 3⁄4e krajský soud se zabýval nepøezkoumatelností napadeného správního rozhodnutí a rozhodnutí orgánu první instance nikoliv k 3⁄4alobní námitce ale z úøední povinnosti. Krajský soud výslovnì uvedl, 3⁄4e se v rámci výjimek z dispozièní zásady musel zabývat tím, zda 3⁄4alované rozhodnutí netrpí vadou zahrnující nepøezkoumatelnost pro nedostatek dùvodù èi pro nesrozumitelnost (§ 76 odst. 1 písm. a/ s. ø. s.). V této souvislosti Nejvy11í správní soud poukazuje na svou pøedcházející judikaturu zejména na usnesení roz1íøeného senátu Nejvy11ího správního soudu ze dne 8. 3. 2011, è. j. 7 Azs 79/2009-84, ze kterého se podává, 3⁄4e krajský soud je oprávnìn zru1it rozhodnutí správního orgánu pro vady øízení, by» by nebyly 3⁄4alobcem výslovnì namítány, pokud tyto vady brání pøezkoumání rozhodnutí v rozsahu 3⁄4alobních bodù. Dále v odùvodnìní tohoto rozhodnutí se uvádí, 3⁄4e výklad v tomto usnesení provedený není oporou názoru, 3⁄4e k vadám podle § 76 odst. 1 s. ø. s. pøihlí3⁄4í soud v3⁄4dy z moci úøední, jak dovodil první senát. Soud tak sice mù3⁄4e uèinit, ale jen za urèitých podmínek. Tìmi jsou právì pøípady, kdy rozhodnutí vùbec není schopno pøezkumu z hlediska 3⁄4alobních námitek. Tato vadnost a nemo3⁄4nost podrobit rozhodnutí zkoumání musí být zjevná buï ze spisu (èi z jeho absence), nebo z rozhodnutí samého, pokud bude postrádat srozumitelnost èi dùvody v takové míøe, 3⁄4e vyluèuje zkoumání dùvodnosti 3⁄4aloby, anebo ji soud sezná na základì jiných rozhodných skuteèností, je3⁄4 se dostanou do jeho sféry. Smìøují-li tedy 3⁄4alobní námitky proti vadám podøaditelným ustanovení § 76 odst. 1 s. ø. s., soud podle tohoto ustanovení rozhodnutí zru1í bez jednání. V takovém pøípadì není projednání tøeba a je nadbyteèné zji1»ovat souhlas úèastníkù s rozhodnutím bez jednání. Nesmìøují-li v1ak 3⁄4alobní námitky proti takovým objektivnì existujícím vadám, mù3⁄4e tak soud uèinit, pouze pokud vady brání pøezkumu


text:
v mezích 3⁄4alobních bodù, jinak by dispozièní zásada ztrácela smysl. Bez výslovné 3⁄4alobní námitky tedy mù3⁄4e krajský soud zru1it správní rozhodnutí pro nepøezkoumatelnost, brání-li nepøezkoumatelnost pøezkumu v rozsahu 3⁄4alobních bodù.
 V projednávané vìci se krajský soud zabýval nepøezkoumatelností obou správních rozhodnutí bez výslovné 3⁄4alobní námitky a ani3⁄4 by nepøezkoumatelnost správních rozhodnutí bránila jejich pøezkumu v rámci 3⁄4alobních námitek. Krajský soud tedy pochybil, kdy3⁄4 nad rámec 3⁄4alobních námitek vyboèil z intencí § 75 odst. 2 s. ø. s., proto3⁄4e za daných okolností nebyl k tomuto vyboèení dán dùvod. Tento postup zvolil krajský soud také v rozporu s právním názorem Nejvy11ího správního soudu vysloveným ve zru1ujícím rozsudku ze dne 25. 2. 2010, è. j. 6 As 42/2008-509, kde se (na è. l. 524) Nejvy11í správní soud podrobnì vyjádøil k výjimkám z dispozièní zásady, kdy3⁄4 s odkazem na rozsudky roz1íøeného senátu Nejvy11ího právního soudu ze dne 23. 10. 2007, è. j. 9 Afs 86/2007-161 a ze dne 15. 1. 2008, è. j. 2 As 34/2006-73 upozornil, 3⁄4e pøípady uvedené v ustanovení § 76 odst. 1 s. ø. s. jsou dùvodem ke zru1ení správního rozhodnutí ale to neznamená, 3⁄4e se takové zru1ení mù3⁄4e stát bez námitky. Za této situace se ji3⁄4 Nejvy11í správní soud nezabýval námitkou stì3⁄4ovatele, 3⁄4e krajský soud aplikoval (pravdìpodobnì omylem) na posouzení pøezkoumatelnosti zru1ovaných správních rozhodnutí ustanovení nového správního øádu, kdy3⁄4 správní øízení v prvním i druhém stupni probíhalo je1tì za úèinnosti starého správního øádu.
 V této èásti je tedy kasaèní stí3⁄4nost dùvodná a Nejvy11í správní soud tak podle § 110 odst. 1 vìta prvá s. ø. s. zru1il kasaèní stí3⁄4ností napadený rozsudek krajského soudu v èásti, ve které se vztahoval na zru1ení rozhodnutí správního orgánu první instance, proto3⁄4e k nìmu do1lo pouze z dùvodu nepøezkoumatelnosti tohoto rozhodnutí, která byla zkoumána krajským soudem nesprávnì bez námitky. Proto3⁄4e v1ak nepøichází v úvahu, aby ve zru1ené èásti rozsudku pokraèoval krajský soud v øízení, nebyla vìc souèasnì krajskému soudu vrácena k novému øízení.
 V dal1í èásti týkající se zru1ení rozhodnutí 3⁄4alovaného rozsudek krajského soudu napadený kasaèní stí3⁄4ností v1ak obstojí, proto v této èásti Nejvy11í správní soud kasaèní stí3⁄4nost zamítl podle § 110 odst. 1 poslední vìta s. ø. s.
 Pøi úvaze o povinnosti k náhradì nákladù øízení vycházel Nejvy11í správní soud z premisy, 3⁄4e v dané vìci úèastníky kasaèního øízení nejsou pouze 3⁄4alobce a 3⁄4alovaný, kteøí jimi jsou v3⁄4dy (srov. § 105 odst. 1 s. ø. s.), ale i osoba zúèastnìná na øízení ad 1) Øeditelství vodních cest Èeské republiky, která podala kasaèní stí3⁄4nost (stì3⁄4ovatel). Z tohoto dùvodu proto bylo nutno i v pøípadì stì3⁄4ovatele rozhodnout o nákladech øízení o kasaèní stí3⁄4nosti podle obecného principu procesní úspì1nosti ve smyslu ustanovení § 60 odst. 1 vìty první s. ø. s. ve spojení s ustanovením § 120 s. ø. s.
 Ve vztahu k 3⁄4alobci a 3⁄4alovanému je v tomto pøípadì nutno uvá3⁄4it, èí pozici kasaèní stí3⁄4nost stì3⁄4ovatele fakticky podporovala (srov. k tomu rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 19. 1. 2010, èj. 2 As 15/2009-242, publikovaný pod è. 2020/2010 Sb. NSS). Svou kasaèní stí3⁄4ností se stì3⁄4ovatel


text:
do3⁄4adoval zru1ení rozsudku krajského soudu, kterým bylo vyhovìno 3⁄4alobcùm ad a) a b) a 3⁄4alobou napadené správní rozhodnutí 3⁄4alovaného zru1eno. Nelze proto dospìt k jinému závìru, ne3⁄4 3⁄4e v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel podporoval 3⁄4alovaného proti 3⁄4alobcùm ad a) a b). Pøitom 3⁄4alovaný ve vìci úspìch nemìl, kdy3⁄4 bylo zru1eno jeho rozhodnutí. Stì3⁄4ovatel tedy nebyl v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti úspì1ný, proto mu právo na náhradu nákladù øízení nenále3⁄4í, naopak je povinen nahradit náklady øízení 3⁄4alobcùm. Takté3⁄4 3⁄4alovaný nebyl v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti úspì1ný, nemá tedy právo na náhradu nákladù øízení a je naopak povinen nahradit náklady øízení 3⁄4alobcùm. ®alobcùm v1ak 3⁄4ádné náklady v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti nevznikly, Nejvy11í správní soud proto rozhodl, 3⁄4e se jim náhrada nákladù øízení nepøiznává.
 Pøi rozhodování o nákladech øízení ve vztahu k osobì zúèastnìné na øízení ad 2) Mìsto Pøelouè vycházel Nejvy11í správní soud z ust. § 60 odst. 5 s. ø. s., podle nìho3⁄4 osoba zúèastnìná na øízení má právo na náhradu jen tìch nákladù, které jí vznikly v souvislosti s plnìním povinnosti, kterou jí soud ulo3⁄4il. Z dùvodù zvlá1tního zøetele hodných mù3⁄4e jí soud na návrh pøiznat právo na náhradu dal1ích nákladù øízení. V projednávané vìci této osobì zúèastnìné na øízení soud 3⁄4ádnou povinnost neulo3⁄4il, proto jí nárok na náhradu nákladù øízení v souvislosti s plnìním povinnosti ulo3⁄4ené soudem nevznikl. Souèasnì také tato osoba zúèastnìná na øízení nepo3⁄4adovala náhradu nákladù øízení s ohledem na dùvody hodné zvlá1tního zøetele. Proto Nejvy11í správní soud rozhodl, 3⁄4e osoba zúèastnìná na øízení ad 2) nemá právo na náhradu nákladù øízení.


text:
Železný neuspěl se stížností, dvouletá podmínka platí - Aktuálně.cz
 Bývalý ředitel televize Nova je obviněn z krácení daně při dovozu obrazů z USA
 Bývalý ředitel TV Nova Vladimír Železný | Foto: Tomáš Adamec, Aktuálně.cz
 Brno - Ústavní soud (ÚS) odmítl stížnost někdejšího ředitele televize Nova Vladimíra Železného v kauze krácení daní při dovozu obrazů ze zahraničí.
 Dvouletý trest vězení se stejně dlouhým podmíněným odkladem tak definitivně platí. Soudci rozhodli koncem října bez veřejného jednání a stížnost označili za zjevně neopodstatněnou.
 Obhajoba ve stížnosti argumentovala například tím, že Železný daň sám zaplatil, a to ještě předtím, než byl dluh oficiálně vyměřen.
 Podle ústavních soudců ale Železný už tehdy dobře věděl, že se o případ zajímají státní orgány. Měl za sebou jednání s pracovníkem celní správy a kontaktovala jej policie.
 Clo zaplatil, až když hrozilo stíhání
 Podle ÚS tak Železný zaplatil až pod bezprostřední hrozbou trestního stíhání, které začalo hned následující den.
 Případ se vleče řadu let. Nejvyšší soud jej projednával dvakrát. Napoprvé zrušil odsuzující verdikt nad Železným. Vrchní soud v Praze ale Železného znovu odsoudil, jen zkrátil zkušební lhůtu. Napodruhé pak Nejvyšší soud již verdikt potvrdil.
 Spoluobžalovaný Čechoameričan George Novotný byl už v minulosti pravomocně odsouzen k dvouletému trestu s podmíněným odkladem na čtyři roky.
 Kauza se týká dvou transakcí z roku 1998. V prvním případě Železný podle spisu koupil v londýnské aukční síni několik obrazů od Emila Filly, Andreje Nemese a Alfreda Justitze.
 Po dohodě se Železným je ale do Česka dopravil Novotný jako svůj osobní majetek, který dováží při stěhování do ČR. Stát tak neměl nárok na clo a daně spojené s dovozem.
 Železný: obrazy jsem platil až v Česku
 Ve druhém případě jde o obraz Jákobův žebřík od Marka Chagalla, který Železný získal za 750 000 dolarů v americké galerii a uložil ho v depozitáři ve Švýcarsku. Novotný i tentokrát podle pravomocného verdiktu předstíral, že jde o jeho majetek, který si veze do Česka.
 Bývalý šéf Novy obžalobu odmítal. Již dříve tvrdil, že v prvním případě obrazy v cizině vydražil Novotný, on prý díla zaplatil až po koupi v Česku převodem z účtu.
 V druhém případě pak prý o obraz časem ztratil zájem, a s Novotným se proto dohodl na výměně za jiná díla. Při dovozu Chagalla do ČR byl podle Železného jeho majitelem Novotný.
 Železný stál před soudem také v jiných kauzách. Vrchní soud v Praze jej letos zprostil obžaloby z pokusu o poškozování věřitele - společnosti Central European Media Enterprises (CME).
 Bývalý šéf Novy se podle obžaloby naoko zbavoval majetku, aby CME nemusel splatit pohledávku. Už dříve jej vrchní soud zprostil také obžaloby z mnohamilionového krácení daní při převodu obchodních podílů ve společnosti CET 21.
 Soud zprostil Vladimíra Železného obžaloby v kauze CME
 Soud osvobodil Železného v kauze podílů v CET 21
 Železný dostal dvouletou podmínku za krácení daní
 domácí Aktuálně.cz společnost zprávy Krátce Vladimír Železný CME ústavní stížnost obraz Emil Filla Marc Chagall Ústavní soud Pavel Rychetský


text:
Živnost koncesovaná pro fyzické osoby s bydlištěm na území ČR | BusinessInfo.cz
 Živnost koncesovaná pro fyzické osoby s bydlištěm na území ČR
 Návod, jakým způsobem mají fyzické osoby s bydlištěm na území ČR podat žádost o koncesi. Koncesí se rozumí státní povolení k provozování živnosti u činností vymezených živnostenským zákonem. Pro získání koncese je zapotřebí prokázat odbornou způsobilost a v některých případech splnit i další podmínky.
 Živností je ve smyslu § 2 živnostenského zákona soustavná činnost provozovaná samostatně, vlastním jménem, na vlastní odpovědnost, za účelem dosažení zisku a za podmínek stanovených živnostenským zákonem. V případech vymezených živnostenským zákonem je vyžadováno státní povolení k provozování živnosti (dále jen „koncese“). Podnikatel (případně odpovědný zástupce) musí splňovat všeobecné (§ 6 ŽZ) a zvláštní podmínky provozování živnosti, tj. odbornou způsobilost (§ 7 ŽZ), u podnikatele (případně jeho odpovědného zástupce) nesmí trvat žádná z překážek provozování živnosti (§ 8 ŽZ) a musí být splněny další podmínky uvedené v živnostenském zákoně. Koncesované živnosti jsou uvedeny v příloze č. 3 živnostenského zákona.
 Subjekty oprávněné k podání žádosti o koncesi jsou v tomto případě fyzické osoby s bydlištěm na území České republiky. Bydlištěm na území České republiky se pro účely živnostenského zákona rozumí trvalý pobyt na jejím území.
 Odborná způsobilost pro koncesované živnosti je stanovena přílohou č. 3 k tomuto zákonu nebo je upravena zvláštními právními předpisy uvedenými v uvedené příloze.
 Občan České republiky nebo jiného členského státu Evropské unie, jakož i osoby uvedené v § 70 odst. 1 živnostenského zákona, mohou prokázat odbornou způsobilost dokladem o uznání odborné kvalifikace vydaným uznávacím orgánem podle zákona č. 18/2004 Sb., o uznávání odborné kvalifikace, jímž je pro živnosti Ministerstvo průmyslu a obchodu.
 Odbornou způsobilost může občan České republiky nebo jiného členského státu Evropské unie (jakož i osoby uvedené v § 70 odst. 1 živnostenského zákona) prokázat též doklady o odborné kvalifikaci uvedenými v § 7 odst. 5 živnostenského zákona, které osvědčují, že předmětnou činnost vykonával v jiném členském státě Evropské unie. Při posuzování odborné způsobilosti se použije zákon o uznávání odborné kvalifikace.
 U podnikatele případně ani u jeho odpovědného zástupce (§11 odst. 3 ŽZ) nesmí trvat žádná z překážek provozování živnosti uvedených v ustanovení § 8 živnostenského zákona (například soudem či jiným správním orgánem uložený trest nebo sankce zákazu činnosti týkající se provozování živnosti v oboru nebo v příbuzném oboru po dobu trvání tohoto trestu).
 Žádost o koncesi je možné podat osobně u kteréhokoliv obecního živnostenského úřadu – centrálního registračního místa (CRM) nebo zaslat kterémukoliv obecnímu živnostenskému úřadu poštou nebo elektronicky (se zaručeným elektronickým podpisem nebo do datové schránky tohoto úřadu). Dále je možno žádost podat osobně prostřednictvím kontaktního místa veřejné správy (Czech POINT).
 Žádost o koncesi lze podat u kteréhokoliv obecního živnostenského úřadu na území ČR nebo příp. prostřednictvím kontaktního místa veřejné správy (Czech POINT).
 Fyzická osoba, která má povolení k trvalému pobytu na území České republiky, prokazuje bezúhonnost výpisem z evidence Rejstříku trestů, který si obstará živnostenský úřad sám. Je-li však ustanoven odpovědný zástupce, který je občanem jiného členského státu EU nebo osobou uvedenou v § 70 odst.


text:
1 živnostenského zákona, předkládá výpis z evidence trestů nebo rovnocenný doklad vydaný příslušným soudním nebo správním orgánem státu, jehož je občanem, nebo členského státu posledního pobytu (je-li členským státem posledního pobytu Česká republika, živnostenský úřad si sám vyžádá výpis z evidence Rejstříku trestů), případně výpis z evidence Rejstříku trestů s přílohou obsahující informace, které jsou zapsané v evidenci trestů členského státu, jehož je občanem, nebo členského státu posledního pobytu. Pokud stát takový výpis nebo doklad nevydává, předkládá čestné prohlášení o bezúhonnosti učiněné před notářem nebo orgánem státu, jehož je občanem, nebo před notářem nebo orgánem členského státu posledního pobytu (doklady nesmí být starší než 3 měsíce). Doklad může být nahrazen dokladem o uznání odborné kvalifikace, pokud prokazuje i splnění podmínky bezúhonnosti.
 „Jednotný registrační formulář pro fyzické osoby“ (JRF), prostřednictvím kterého lze učinit na obecním živnostenském úřadě podání i k dalším úřadům, a to ke správě sociálního zabezpečení, zdravotní pojišťovně a k úřadu práce. Na obecním živnostenském úřadě je možné podat přihlášku k registraci nebo oznámení určené pro finanční úřad, avšak za předpokladu, že osoba nemá zákonem uloženu povinnost podávat tato podání správci daně v elektronické podobě. Podání určené finančnímu úřadu je nutno učinit na formuláři Ministerstva financí. Formuláře lze získat na jakémkoliv obecním živnostenském úřadu, příp. jsou volně dostupné na internetových stránkách Ministerstva průmyslu a obchodu www.mpo.cz, obsahová sekce Podpora podnikání.
 Jméno a příjmení, příp. obchodní firmu, je-li fyzická osoba zapsaná v obchodním rejstříku.
 Předmět podnikání uvedený v úplném nebo v částečném rozsahu podle přílohy č. 3.
 Zjistí-li živnostenský úřad, že nejsou splněny náležitosti žádosti o koncesi, vyzve žadatele k odstranění závad. Ve výzvě stanoví přiměřenou lhůtu k jejich odstranění a současně může řízení přerušit. Jsou-li k tomu závažné důvody, může živnostenský úřad na základě žádosti žadatele lhůtu i opakovaně prodloužit. Odstraní-li žadatel závady ve stanovené nebo prodloužené lhůtě, živnostenský úřad zahájí projednání žádosti. Neodstraní-li žadatel závady, živnostenský úřad řízení zastaví. Nesplňuje-li žadatel všeobecné a zvláštní podmínky pro provozování živnosti, nebo pokud trvá překážka provozování živnosti nebo nesouhlasí-li s udělením koncese příslušný orgán státní správy, živnostenský úřad žádost o koncesi zamítne. Nedoloží-li zahraniční osoba, které byl vydán výpis pro účely řízení o povolení k pobytu, doklad o povolení k pobytu ve lhůtě 3 pracovních dnů ode dne ohlášení místa pobytu na území ČR, má se za to, že nesplnila podmínky pro vznik živnostenského oprávnění, Živnostenský úřad tuto skutečnost poznamená do spisu a zapíše do živnostenského rejstříku. Stejně tomu tak bude i v případě, že uvedená osoba nedoložila doklad o povolení k pobytu ve lhůtě 6 měsíců ode dne doručení výpisu. Živnostenský úřad z předložených dokladů uvedených v § 46 odst. 7 živnostenského zákona (např. dokladu prokazujícího právní důvod pro užívání prostor, v nichž má právnická osoba své sídlo) vytvoří elektronické kopie, které uloží do živnostenského rejstříku. V budoucnu pak není podnikatel povinen doklady uložené v živnostenském rejstříku opětovně při ohlášení živnosti, podání žádosti o koncesi nebo oznámení změny svých údajů dokládat, pokud skutečnosti, které doklady osvědčují, zůstaly beze změny.
 Tel.: +420 224 85 2665


text:
Soukromé osoby | Lari CZ hygienické systémy
 obchodní podmínky > Soukromé osoby
 1.1. Tyto obchodní podmínky (dále jen „obchodní podmínky“) společnosti LARI CZ s.r.o., IČ 26823365, se dílem Šenov u Nového Jičína, Dukelská 400, PSČ 742 42, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Krajským soudem v Ostravě, oddíl C, vložka 26773 (dále jen „prodávající“) upravují v souladu s ustanovením § 1751 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen „občanský zákoník“) vzájemná práva a povinnosti smluvních stran vzniklé v souvislosti nebo na základě kupní smlouvy (dále jen „kupní smlouva“) uzavírané mezi prodávajícím a jinou fyzickou osobou (dále jen „kupující“) prostřednictvím internetového obchodu prodávajícího. Internetový obchod je prodávajícím provozován na webové stránce umístněné na internetové adrese www.lari.cz (dále jen „webová stránka“), a to prostřednictvím rozhraní webové stránky (dále jen „webové rozhraní obchodu“).
 2.5. Před zasláním objednávky prodávajícímu je kupujícímu umožněno zkontrolovat a měnit údaje, které do objednávky kupující vložil, a to i s ohledem na možnost kupujícího zjišťovat a opravovat chyby vzniklé při zadávání dat do objednávky. Objednávku odešle kupující prodávajícímu kliknutím na tlačítko „potvrdit objednávku“. Údaje uvedené v objednávce jsou prodávajícím považovány za správné. Prodávající neprodleně po obdržení objednávky toto obdržení kupujícímu potvrdí elektronickou poštou, a to na adresu elektronické pošty kupujícího uvedenou v objednávce (dále jen „elektronická adresa kupujícího“).
 - bezhotovostně převodem na účet prodávajícího č. 1773700329/0800, vedený u společnosti Česká spořitelna, a.s. (dále jen „účet prodávajícího“).
 - standardně si dopravné účtujerme v rámci ČR ve výši 100 Kč přepravné a balné, 40Kč dobírečné (ceny jsou uvedené bez DPH), částku 165 Kč bez DPH si účtujeme při přepravě na Slovenskou republiku, při hodnotě objednávky nad 2.000 Kč bez DPH je dopravné zdarma (v rámci ČR, SR).
 3.3. Prodávající může požadovat od kupujícího úhradu zálohy či jinou obdobnou platbu. Strany si sjednávají, že lhůta dle článku 5.1 těchto obchodních podmínek počíná běžet až okamžikem, kdy je záloha uhrazena prodávajícímu. Zbytek kupní ceny uhradí kupující prodávajícímu nejpozději při dodání zboží či v jiném dohodnutém termínu. Tímto není dotčeno ustanovení čl. 5.1. obchodních podmínek ohledně povinnosti uhradit kupní cenu zboží předem.
 3.8. Je-li to v obchodním styku obvyklé nebo je-li tak stanoveno obecně závaznými právními předpisy, vystaví prodávající ohledně plateb prováděných na základě kupní smlouvy kupujícímu fakturu. Prodávající je plátcem daně z přidané hodnoty. Fakturu vystaví prodávající po uzavření kupní smlouvy. Faktura je kupujícímu dodávána společně se zbožím.
 4.2. Nejedná-li se o případ uvedený v čl. 4.1. či o jiný případ, kdy nelze od kupní smlouvy odstoupit, má kupující v souladu s ustanovením § 1829 odst. 1 občanského zákoníku právo od kupní smlouvy odstoupit, a to do čtrnácti (14) dnů od převzetí zboží, přičemž v případě, že předmětem kupní smlouvy je několik druhů zboží nebo dodání několika částí, běží tato lhůta ode dne převzetí poslední dodávky zboží. Odstoupení od kupní smlouvy musí být prodávajícímu odesláno ve lhůtě uvedené v předchozí větě. Pro odstoupení od kupní smlouvy může kupující využit vzorový formulář poskytovaný prodávajícím, jenž tvoří přílohu obchodních podmínek. Odstoupení od kupní smlouvy může kupující zasílat písemně na adresu sídla prodávajícího.
 4.3.


text:
V případě odstoupení od kupní smlouvy dle čl. 4.2. obchodních podmínek se kupní smlouva od počátku ruší. Zboží musí být prodávajícímu vráceno do čtrnácti (14) dnů od odstoupení smlouvy prodávajícímu. Odstoupí-li kupující od kupní smlouvy, nese kupující náklady spojené s navrácením zboží prodávajícímu, a to i v tom případě, kdy zboží nemůže být vráceno pro svou povahu obvyklou poštovní cestou.
 4.8. Zákazníci ze Slovenska a EU hradí přepravné a balné dle platného ceníku a tarifu přepravní společnosti GLS, který určuje jeho výši v závislosti na hmotnosti zásilky.
 5.1. Prodávající se zavazuje dodat kupujícímu zboží v termínu určeném v kupní smlouvě, nejpozději však do 14 dnů od uzavření kupní smlouvy, nedohodnou-li se strany jinak. Kupující bere na vědomí, že termín dodání uvedený ve webovém rozhraní obchodu je pouze orientační.
 5.2. Obsahuje-li nabídka ve webovém rozhraní obchodu možnost volby způsobu dodání zboží, prodávající a kupující si mohou sjednat místo pro vyzvednutí, resp. dodání, zboží.
 5.2.1. Vyzvednutí na adrese sídla prodávajícího: Zboží bude připraveno k vyzvednutí na adrese provozovny prodávajícího, a to v termínu určeném prodávajícím, kdy o tomto bude prodávající kupujícího informovat; kupující je povinen zboží vyzvednout neprodleně poté, co se dozvěděl o připravenosti zboží na provozovně a o možnosti zboží vyzvednout, pokud se strany nedohodnou jinak. Nevyzvedne-li si kupující zboží po dobu 5 dnů od oznámení o možnosti jej vyzvednout a neučiní-li tak ani v náhradním termínu určeném prodávajícím, který nesmí být kratší než 30 dnů, je prodávající oprávněn kupujícímu účtovat skladné a účelně vynaložené náklady související se skladováním zboží ve výši 100 Kč za den, a to počínaje prvním dnem po uplynutí náhradní lhůty. Náklady související s dopravou zboží z provozovny prodávajícího na adresu kupujícího hradí kupující na své náklady.
 5.2.2. Dodání do místa určeného kupujícím: O termínu doručení zboží na místo určené kupujícím (dodací adresa) bude prodávající, resp. jeho přepravce, e-mailem nebo SMS zprávou informovat kupujícího při expedici zboží ze skladu. Doručení zboží provede příslušný dopravce prodávajícího, zvolený na základě výběru typu dopravy kupujícím ve webovém rozhraní obchodu a v termínu uvedeném v e-mailu (zpravidla se jedná o následující pracovní den po expedici zboží). Nejpozději v den dodání zboží informuje dopravce prodávajícího kupujícího o dodání zboží. V případě, že kupující zboží v dohodnutém termínu nepřevezme nebo není možné je z důvodů na straně kupujícího doručit, a to ani opakovaně v náhradním termínu, je zboží vráceno zpět Prodávajícímu.
 5.4. Kupující je povinen objednané zboží převzít a při převzetí zboží řádně prohlédnout a zkontrolovat. Převzetí zboží potvrdí kupující písemně na dodacím dokladu, čímž potvrzuje zejména shodu v množství a druhu převzatého zboží s údaji uvedenými v dodacím dokladu. Není-li možné zboží prohlédnout při jeho převzetí, je tak kupující povinen učinit neprodleně poté a oznámit zjištěné vady prodávajícímu v souladu s článkem VII. těchto obchodních podmínek
 6.5. Práva z vadného plnění uplatňuje kupující u prodávajícího na adrese jeho sídla, v níž je přijetí reklamace možné s ohledem na sortiment prodávaného zboží, případně i v sídle nebo místě podnikání. Za okamžik uplatnění reklamace se považuje okamžik, kdy prodávající obdržel od kupujícího reklamované zboží.


text:
Zlatá síň slávy - Zlatý oříšek
 Jan Smigmator
 Marek Mráz
 Profesionální zpěvák a vítěz Zlatého oříšku 2000
 Jazzový a swingový zpěvák, dnes i dramaturg a moderátor vlastního hudebního pořadu Klub Evergreen na vlnách Dvojky Českého rozhlasu.
 Jakého svého úspěchu si nejvíce ceníš od vítězství ve Zlatém oříšku?
 Od roku 2000, kdy jsem získal Zlatý oříšek, uplynulo už hodně času a úspěchů se od té doby dostavila celá řada. Ze všeho nejvíc si ale vážím toho, že jsem úspěšně absolvoval Pražskou konzervatoř a mohu dnes dělat to, co je mému srdci opravdu nejbližší – tedy muziku.
 Věděl jsi vždy, že se chceš zpěvu věnovat profesionálně?
 Když mi byly čtyři roky, začal jsem zpívat ve folklórním souboru Kvíteček v mateřské školce v Telči a už tehdy paní učitelka říkala, že z toho kluka jednou bude zpěvák. Táta navíc na Vysočině pořádal jazzový festival, dobrou muziku jsem tak doma slýchával od narození a vlastně možná ještě dřív:-) Jako desetiletý jsem si už začal prozpěvovat jazzové a swingové evergreeny a tak nějak přirozeně se zpěvu začal intenzivně věnovat. Když rodiče viděli, jak mě to baví a že si zpívám téměř pořád, začali mě dost podporovat, za což jsem jim velmi vděčný. Pak přišla možnost přihlásit se na mezinárodní festival dětských jazzových zpěváků v Litvě a už tehdy jsem věděl, že se chci muzice věnovat celý život! Festival „Baby Sing Jazz“ jsem vyhrál a za svoje úspěchy na mezinárodním hudebním poli jsem byl nominován na Zlatý oříšek.
 Jak ti pomohl úspěch v soutěži Zlatý oříšek v dalším rozvoji nadání, se kterým ses do soutěže přihlásil?
 Zlatý oříšek pomůže především v tom, že se mladý talent ukáže širší veřejnosti, a v případě hudebníků je určitá popularita samozřejmě velmi důležitá. Navíc já jsem cenu přebíral z rukou tehdejšího ministra kultury pana Pavla Dostála, který měl jazz a swing moc rád, a shodou okolností se tehdy v brněnské televizi objevil saxofonista a dirigent Felix Slováček, kterému o mně Pavel Dostál okamžitě pověděl a za pár týdnů jsem už s Big Bandem Felixe Slováčka zpíval na veřejné nahrávce Českého rozhlasu v pražském hotelu Jalta. A zajímavých lidí, kteří mě dodnes provázejí mou hudební cestou, jsem tehdy potkal samozřejmě víc. Za to patří Zlatému oříšku velký dík.
 Myslíš, že ti soutěž pomohla i v jiné činnosti, studiu apod.?
 Vítězství ve Zlatém oříšku mě především hodně motivovalo a také bylo určitým závazkem, který jsem si už tehdy jako malý kluk velmi uvědomoval. A je pravdou, že když jsem pak za pár let dělal přijímací zkoušky na Pražskou konzervatoř, komise o Zlatém oříšku dobře věděla a možná k tomu i trochu přihlédla. :-)
 Sleduješ Zlatý oříšek i dnes, zaujal tě někdo ze soutěžících?
 Zlatý oříšek patří od dob mého vítězství k neodmyslitelné součásti každého Nového roku. Celá naše rodina vždycky usedne k televizi a se zájmem sledujeme, jaký talent bude oceněn. Obecně mám vždycky radost z malých muzikantů, ale velice obdivuji multitalenty, kteří se věnují hned několika činnostem a ve všech vynikají.
 Co bys doporučil úspěšným dětem a kolektivům, které se do


text:
Zlatého oříšku hlásí?
 Všem dětem bych moc rád vzkázal, aby si šly za svými sny, ve svých oblíbených činnostech, v nichž vynikají, se stále zdokonalovaly, ale hlavně aby při tom všem nazapomínaly být dětmi. Z vlastní zkušenosti totiž mohu potvrdit, že nejkrásnější věcí je, když se člověk může v životě profesionálně věnovat tomu, co má nejradši. Takže zpívejte, malujte, sportujte, pište knihy, chovejte zvířata a hlavně z toho mějte radost! Zlatý oříšek si vás určitě všimne!
 Jednotlivec a jednotlivec v páru - Celostátní kolo
 (i) Nadační fond Zlatý oříšek
 (ii) Jméno a příjmení dítěte:
 (dále jen "Soutěžící“)
 (A) Organizátor je nadačním fondem zřízeným za účelem všestranné podpory nadaných, úspěšných, aktivních a cílevědomých dětí a dětských kolektivů České republiky a za tímto účelem mj. organizuje soutěž „Zlatý oříšek“, v rámci které jsou odbornou komisí vybírány nejúspěšnější a nejtalentovanější děti a kolektivy (dále jen „Soutěž“);
 (B) Soutěžící se do Celostátního kola Soutěže přihlásil dobrovolně;
 (C) Soutěžící byl Organizátorem vybrán mezi nominované kandidáty pro účast ve finále Celostátního kola Soutěže;
 (D) Smluvní strany mají zájem si upravit vzájemná práva a povinnosti v souvislosti se Soutěží a účastí Soutěžícího na dalších doprovodných akcích, které se budou konat v průběhu Celostátního kola Soutěže či v souvislosti s ním, zejména tiskové konference, poskytování rozhovorů a další formy prezentace výsledků Celostátního kola Soutěže, setkání Soutěžících Celostátního kola Soutěže s médii, sponzory a dalšími obdobnými subjekty, kteří na Soutěž přispívají či ji jinak podporují (dále jen „Doprovodné aktivity“);
 1.1 Předmětem této Smlouvy je úprava vzájemných práv a povinností Smluvních stran v souvislosti s organizací Celostátního kola Soutěže a Doprovodných aktivit ze strany Organizátora a účasti Soutěžícího v Celostátním kole Soutěže a na Doprovodných aktivitách včetně udělení souhlasů k související a následné propagaci Soutěže, Soutěžícího a nakládání s osobními údaji Soutěžícího.
 2.1 Organizátor je povinen Soutěžícího informovat o termínu konání Doprovodných aktivit, kterých se má Soutěžící účastnit, a to zpravidla deset (10) dnů předem.
 2.2 Organizátor je dále povinen Soutěžícího informovat o všech změnách (včetně změny termínů), které se Soutěží nebo Doprovodnými aktivitami souvisí, pokud se tyto změny Soutěžícího dotýkají.
 3.1 Soutěžící je povinen umožnit Organizátorovi nebo pověřeným či s ním spolupracujícím osobám pořídit fotografie, audio a audiovizuální záznamy Soutěžícího sloužící k prezentaci Soutěžícího, jeho talentu a k hodnocení Soutěžícího. Soutěžící tímto potvrzuje, že s pořízením takových fotografií, audio a audiovizuálních záznamů souhlasí. Termíny pořizování záznamů známé již v době uzavření této Smlouvy jsou uvedeny v příloze č. 1 této Smlouvy.
 3.2 Soutěžící je povinen se zejména účastnit:
 (a) finále Celostátního kola Soutěže, které se bude konat ve studiu České televize Brno, Trnkova 117, Brno, dne [...], případně v jiný den, který Organizátor Soutěžícímu předem oznámí; a
 (b) dalších Doprovodných aktivit.
 3.3 Soutěžící souhlasí s tím, že z finále a akcí uvedených v čl. 3.2 této Smlouvy budou Organizátorem nebo jím pověřenými či s ním spolupracujícími osobami pořízeny fotografie a audio a audiovizuální záznamy.
 3.5 Soutěžící tímto uděluje Organizátorovi bezúplatně:
 (a) Nevýhradní oprávnění (licenci) k užití Soutěžního příspěvku za účelem jeho účasti v Soutěži a podpory a propagace Soutěžícího,


text:
Soutěže a Organizátora, a to ke všem způsobům užití uvedeným v zákoně č. 121/2000 Sb., o právu autorském, o právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „autorský zákon“) (zejména pak k rozmnožování, rozšiřování originálu nebo rozmnoženiny díla, sdělování veřejnosti – provozováním díla ze záznamu, přenosem provozování díla, vysíláním díla rozhlasem či televizí, přenosem rozhlasového či televizního vysílání) v rozsahu územně a množstevně neomezeném po dobu trvání majetkových práv k Soutěžnímu příspěvku. Organizátor je oprávněn licenci nevyužít. Organizátor je oprávněn spojit Soutěžní příspěvek s jinými díly, zařadit Soutěžní příspěvek do díla souborného či provádět jeho úpravy a/nebo změny. Organizátor je oprávněn udělit podlicenci k užití Soutěžního příspěvku za podmínek licence udělené v tomto odstavci třetí osobě bez souhlasu Soutěžícího. Soutěžící se zavazuje zajistit, že užitím Soutěžního příspěvku v rozsahu poskytnuté licence nebudou dotčena jakákoliv práva třetích osob.
 (b) Nevýhradní oprávnění (licenci) k užití výkonu výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku a/nebo vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži, jak je specifikováno v čl. 3.1 a 3.2 Smlouvy, za účelem jeho účasti v Soutěži a podpory a propagace Soutěžícího, Soutěže a Organizátora, a to ke všem způsobům užití uměleckého výkonu uvedeným v autorském zákoně (zejména pak k vysílání a jinému sdělování živého výkonu veřejnosti, k záznamu živého výkonu, k rozmnožování zaznamenaného výkonu, k rozšiřování rozmnoženin zaznamenaného výkonu, ke sdělování zaznamenaného výkonu veřejnosti), v rozsahu územně a množstevně neomezeném po dobu trvání majetkových práv k uměleckému výkonu. Organizátor je oprávněn licenci nevyužít. Organizátor je oprávněn spojit výkon výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku a/nebo vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži s jinými autorskými díly a uměleckými výkony, k jeho zařazení do souboru děl nebo výkonů, k jeho úpravě a editaci nutné pro užití výkonu v souladu s touto Smlouvou a k jeho užití jak v původní, tak upravené podobě (vcelku i po částech). Soutěžící se zavazuje zajistit, že užitím výkonu výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku/vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži, v rozsahu poskytnuté licence, nebudou dotčena jakákoliv práva třetích osob. Součástí licence udělené dle tohoto odstavce je také oprávnění Organizátora udělit třetí osobě bez souhlasu Soutěžícího podlicenci ve shodném rozsahu s poskytnutou licencí.
 3.6 Soutěžící dále souhlasí s tím, že fotografie a audio a audiovizuální záznamy dle článků 3.1, 3.3 a 3.5 této Smlouvy (dále jen „Díla“) mohou být Organizátorem, jím pověřenými osobami a osobami spolupracujícími s Organizátorem použity k propagaci Soutěžícího, Soutěže a/nebo Organizátora prostřednictvím sdělovacích prostředků včetně sociálních sítí, internetu, tiskových zpráv, prezentací určených sponzorům, jiným podporovatelům a dalším subjektům a orgánům veřejné správy a veškerými dalšími formami (včetně těch, které k datu uzavření této Smlouvy neexistují). Tato propagace ovšem nesmí poškozovat důstojnost Soutěžícího.
 3.7 Soutěžící bere na vědomí a souhlasí, že Díla budou archivována pro účely historické evidence výsledků Celostátního kola Soutěže a z těchto důvodu mohou být mj. veřejně dostupná na internetových stránkách Organizátora, Soutěže a/nebo jiných či s ním spolupracujících osob.
 3.8 Soutěžící je povinen nezveřejňovat žádnou ze skutečností týkajících se umístění v Soutěži. Tato povinnost


text:
mlčenlivosti zaniká okamžikem odvysílání televizní premiéry Soutěže. Soutěžící v případě porušení povinnosti nezveřejnit umístění v Soutěži před odvysíláním televizní premiéry Soutěže dle tohoto odstavce Smlouvy týkající se umístění v Soutěži podle tohoto článku uhradí Organizátorovi smluvní pokutu ve výši 20.000 Kč. Pro vyloučení všech pochybností platí, že výše specifikovaná povinnost mlčenlivosti se nevztahuje na zveřejnění informací o účasti v Soutěži Soutěžícím.
 4.1 Soutěžící bere na vědomí, že v rámci plnění dle této Smlouvy dochází ze strany Organizátora ke zpracovávání osobních údajů Soutěžícího ve smyslu článku 4 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) („GDPR“), (dále jen „Osobní údaje“).
 4.2 Soutěžící dle ustanovení článku 9 odst. 2 písm. a) GDPR souhlasí, že Organizátor může uveřejnit také Osobní údaje zvláštních kategorií (zejména etnikum, hendikep) Soutěžícího za účelem plnění této Smlouvy.
 4.3 Organizátor se zavazuje zpracovávat a uchovávat Osobní údaje Soutěžícího tak, aby neporušil žádné ustanovení GDPR či jiného právního předpisu nebo nezpůsobil skutečnost, která by znamenala porušení GDPR či jiného právního předpisu.
 4.4 Soutěžící dále bere na vědomí a souhlasí, že Osobní údaje (zejména jméno, příjmení, věk, rok narození, město, kraj, obor, výsledky, email, telefon) je Organizátor oprávněn uveřejňovat na veřejně dostupných internetových stránkách Organizátora a/nebo Soutěže spolu s Díly za účelem propagace Soutěžícího, Soutěže, Organizátora a/nebo jiných či s nimi spolupracujících osob pro účely historické evidence výsledků Celostátního kola Soutěže.
 4.5 Soutěžící bere na vědomí, že Organizátor je oprávněn předat Osobní údaje členům výběrové komise Soutěže, osobám podílejícím se na přípravě a průběhu finále Celostátního kola Soutěže, osobám podílejícím se na přípravě a průběhu Doprovodných aktivit a soutěží, které na Celostátní kolo Soutěže navazují nebo je-li to nezbytné či vhodné za účelem zajištění přípravy a průběhu dalších aktivit týkajících se či souvisejících s Celostátním kolem Soutěže.
 4.6 Organizátor může dále předat Osobní údaje dalším osobám, pokud bude ze strany těchto dalších osob osloven a takové předání Osobních údajů souvisí nebo by mohlo vést k propagaci činnosti Soutěžícího.
 5.1 Soutěžící ani Organizátor nemají nárok na žádnou odměnu či jiné obdobné plnění, včetně plnění za udělení jednotlivých souhlasů a zřízení práv ze strany Soutěžícího, s výjimkou toho, co Soutěžící případně vyhraje v rámci finále Celostátního kola Soutěže.
 6. SMLUVNÍ POKUTA
 6.1 Soutěžící bere na vědomí, že Organizátor vynakládá značné úsilí a peněžní prostředky na organizaci Celostátního kola Soutěže a propagaci úspěšných Soutěžících Celostátního kola Soutěže, a zajišťuje jejich prezentaci prostřednictvím širokého spektra aktivit a z tohoto důvodu se Soutěžící zavazuje, že v případě porušení kterékoli ze svých povinností dle článků 3.1 a 3.2 této Smlouvy, uhradí Organizátorovi smluvní pokutu ve výši 20.000 Kč.
 6.2 Za porušení povinností dle této Smlouvy se nepovažuje předem řádně oznámené neposkytnutí součinnosti ze strany Soutěžícího z důvodů závažného a zdraví ohrožujícího stavu Soutěžícího (např. vážný úraz, hospitalizace), které bude řádně doloženo písemnou lékařskou zprávou.
 7.1 Tato Smlouva nabývá platnosti a účinnosti okamžikem jejího podpisu


text:
všemi Smluvními stranami.
 7.2 Tato Smlouva se uzavírá na dobu určitou, a to třiceti (30) let. Účinnost této Smlouvy se automaticky prodlužuje na dalších pět (5) let (a to i opakovaně) v případě, že nejpozději dvanáct (12) měsíců před uplynutím doby účinnosti této Smlouvy žádná ze Smluvních stran nedoručí ostatním Smluvním stranám oznámení o ukončení této Smlouvy. Tato Smlouva může být předčasně ukončena pouze dohodou Smluvních stran nebo z důvodů, které stanoví kogentní právní předpisy. Smluvní strany vylučují aplikaci jakýchkoli dalších ustanovení, které umožňují předčasné ukončení této Smlouvy, na smluvní vztah založený touto Smlouvou. Ukončení účinnosti této Smlouvy nemá vliv na trvání a rozsah licence udělené Organizátorovi dle této Smlouvy.
 7.3 Vzájemná práva a povinnosti Smluvních stran podle této Smlouvy se řídí právním řádem České republiky, zejména Občanským zákoníkem. Tato smlouva není uzavřena adhezním způsobem. Tímto Smluvní strany vylučují aplikaci ustanovení týkajících se smluv uzavíraných adhezním způsobem (§ 1799 a § 1800 Občanského zákoníku).
 7.4 Smluvní strany jsou povinny v případě vzájemného sporu vyplývajícího z této Smlouvy nebo vzniklého v souvislosti s touto Smlouvou vyvinout přiměřené úsilí k jeho smírnému řešení. Pokud nedojde ke smírnému vyřešení sporu, budou všechny spory, které vzniknou z této Smlouvy nebo v souvislosti s ní, řešeny před věcně a místně příslušnými soudy České republiky.
 7.5 Smluvní strany si nepřejí, aby nad rámec výslovných ustanovení této Smlouvy byla jakákoliv práva a povinnosti dovozována z dosavadní či budoucí praxe zavedené mezi Stranami či zvyklostí zachovávaných obecně či v odvětví týkajícím se předmětu plnění této Smlouvy, ledaže je v této Smlouvě výslovně sjednáno jinak. Vedle shora uvedeného si Smluvní strany potvrzují, že si nejsou vědomy žádných dosud mezi nimi zavedených obchodních zvyklostí či praxe.
 7.6 Tuto Smlouvu lze měnit nebo doplňovat pouze na základě písemné dohody Smluvních stran, přičemž Smluvní strany ve smyslu ustanovení § 564 Občanského zákoníku výslovně vylučují možnost její změny nebo doplnění méně přísnou formou. Nejméně písemná forma je nezbytná i pro právní jednání směřující k ukončení Smlouvy, jakož i pro vzdání se požadavku na písemnou formu.
 7.7 Každá ze Smluvních stran se zavazuje přijmout rizika spojená se změnou okolností ve smyslu § 1765 odst. 2 Občanského zákoníku.
 7.8 Nestanoví-li tato Smlouva jinak, žádná ze Smluvních stran není oprávněna postoupit tuto Smlouvu nebo jakákoli práva či povinnosti z této Smlouvy na třetí osobu bez výslovného předchozího písemného souhlasu druhé Smluvní strany.
 7.9. Tato smlouva je vyhotovena ve dvou (2) vyhotoveních; každá smluvní strana obdrží po jednom (1) vyhotovení.
 [podpisy organizátora a zákonných zástupců]
 Kolektiv - Celostátní kolo
 (ii) Jméno a příjmení zmocněnce:
 jednající svým jménem a současně na základě zmocnění a v zastoupení všech členů kolektivu „[Název kolektivu]“, jejichž seznam je přílohou této Smlouvy.
 (A) Organizátor je nadačním fondem zřízeným za účelem všestranné podpory nadaných, úspěšných, aktivních a cílevědomých dětí a dětských kolektivů České republiky a za tímto účelem mj. organizuje soutěž „Zlatý oříšek“, v rámci které jsou odbornou komisí vybrány nejúspěšnější a nejtalentovanější děti a kolektivy (dále jen „Soutěž“);
 3.1 Soutěžící je povinen umožnit Organizátorovi nebo pověřeným či spolupracujícím osobám pořídit fotografie, audio a


text:
audiovizuální záznamy Soutěžícího sloužící k prezentaci Soutěžícího, jeho talentu a hodnocení Soutěžícího v termínu stanoveném po dohodě s Soutěžícím. Soutěžící tímto potvrzuje, že s pořízením takových fotografii, audio a audiovizuálních záznamů souhlasí. Termíny pořizování záznamů známé již v době uzavření této Smlouvy jsou uvedeny v příloze č. 1 této Smlouvy.
 3.3 Soutěžící, za každého ze svých členů samostatně, souhlasí s tím, že z finále a akcí uvedených v čl. 3.2 této Smlouvy budou Organizátorem nebo pověřenými či spolupracujícími osobami pořízeny fotografie a audio a audiovizuální záznamy.
 3.5 Soutěžící, za každého ze svých členů samostatně, tímto uděluje Organizátorovi bezúplatně:
 (a) Nevýhradní oprávnění (licenci) k užití Soutěžního příspěvku za účelem jeho účasti v Soutěži a podpory a propagace Soutěžícího, Soutěže a Organizátora, a to ke všem způsobům užití uvedeným v zákoně č. 121/2000 Sb., právu autorském, o právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „autorský zákon“) (zejména pak k rozmnožování, rozšiřování originálu nebo rozmnoženiny díla, sdělování veřejnosti – provozováním díla ze záznamu, přenosem provozování díla, vysíláním díla rozhlasem či televizí, přenosem rozhlasového či televizního vysílání) v rozsahu územně a množstevně neomezeném po dobu trvání majetkových práv k Soutěžnímu příspěvku. Organizátor je oprávněn licenci nevyužít. Organizátor je oprávněn spojit Soutěžní příspěvek s jinými díly, zařadit Soutěžní příspěvek do díla souborného či provádět jeho úpravy a/nebo změny. Organizátor je oprávněn udělit podlicenci k užití Soutěžního příspěvku za podmínek licence udělené v tomto odstavci třetí osobě bez souhlasu Soutěžícího. Soutěžící se zavazuje zajistit, že užitím Soutěžního příspěvku v rozsahu poskytnuté licence nebudou dotčena jakákoliv práva třetích osob.
 (b) Nevýhradní oprávnění (licenci) k užití výkonu výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku a/nebo vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži, jak je specifikováno v čl. 3.1 a 3.2 Smlouvy, za účelem jeho účasti v Soutěži a podpory a propagace Soutěžícího, Soutěže a Organizátora, a to ke všem způsobům užití uměleckého výkonu uvedeným v autorském zákoně (zejména pak k vysílání a jinému sdělování živého výkonu veřejnosti, k záznamu živého výkonu, k rozmnožování zaznamenaného výkonu, k rozšiřování rozmnoženin zaznamenaného výkonu, ke sdělování zaznamenaného výkonu veřejnosti), v rozsahu územně a množstevně neomezeném po dobu trvání majetkových práv k uměleckému výkonu. Organizátor je oprávněn licenci nevyužít. Organizátor je oprávněn spojit výkon výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku a/nebo vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži s jinými autorskými díly a uměleckými výkony, k jeho zařazení do souboru děl nebo výkonů, k jeho úpravě a editaci nutné pro užití výkonu v souladu s touto Smlouvou a k jeho užití jak v původní, tak upravené podobě (vcelku i po částech). Soutěžící se zavazuje zajistit, že užitím výkonu výkonného umělce zaznamenaného v Soutěžním příspěvku/vytvořeného v rámci účasti Soutěžícího v Soutěži, v rozsahu poskytnuté licence, nebudou dotčena jakákoliv práva třetích osob. Součástí licence udělené dle tohoto odstavce je také oprávnění Organizátora udělit, třetí osobě bez souhlasu Soutěžícího podlicenci ve shodném rozsahu s poskytnutou licencí.
 3.6 Soutěžící dále, za každého ze svých členů samostatně, souhlasí s tím, že fotografie a audio a audiovizuální záznamy dle článků 3.1,