text:
Šaíba. Vojáci mluvili o častém ostřelování základny raketami. Nechtěli však prozradit podrobnosti, aby zprávy o rostoucím riziku neznepokojily rodiny příslušníků nového kontingentu. Ti, co byli v Iráku podruhé nebo potřetí, však tvrdí, že situace je nyní podstatně horší.
 Ministr obrany: Protiraketová základna v ČR nezvýší bezpečnostní riziko
 Případné umístění americké protiraketové základny v Česku podle ministra obrany Jiřího Šedivého nezvýší bezpečnostní riziko pro naši zemi. Šéf obrany se také domnívá, že o souhlasu s umístěním základny by neměli lidé rozhodovat v referendu. "Referendum v této věci nepovažuji za šťastné řešení, a to přinejmenším ze dvou důvodů. Tím prvním a hlavním je to, že se v žádném případě nejedná o zásadní zásah do suverenity naší země, nebude nutné měnit ústavu, případné základny také nezpůsobí jakýkoliv mimořádný zásah do života našich občanů," uvedl. Druhým důvodem je pak podle něj to, že kvůli technické obtížnosti prý není možné problém zformulovat do jednoduché referendové otázky. S umístěním základny v České republice souhlasí menšinová vláda ODS, proti jsou komunisté a také část sociální demokracie. Nepříliš jasný je postoj Zelených a lidovců.
 Poslanecká sněmovna schválila rozdělení poslanců do jednotlivých odborných výborů. Poslanci již před několika týdny rozhodli, že sněmovna jich bude mít 18. O tom, kdo výbory povede, musí rozhodnout členové každého z nich. Sněmovna pak musí navržené předsedy všech výborů hlasováním potvrdit. Dolní komora se proto sejde již ve středu odpoledne. Nejvíce členů, tedy 22, budou mít výbory rozpočtový a hospodářský. V ostatních bude vždy 18 poslanců.
 Sněmovna má zatím kompletně ustaven jen jeden výbor, a to mandátový a imunitní. Jeho předsedou je sociální demokrat Miloslav Kala. ČSSD si přitom nárokuje i dalších pět výborů, a to rozpočtový, bezpečnostní, zahraniční, sociální a zdravotní. Šest předsednických křesel by mělo připadnout také ODS. Komunisté by mohli vést dva výbory, lidovci a zelení po jednom.
 Rozpočet ministerstva kultury na příští rok počítá s výrazným krácením dotací památkových programů. Památky přitom byly exponovanou oblastí bývalého ministra Vítězslava Jandáka, pod jehož vedením ještě návrh rozpočtu vznikal. I jeho nástupce Martin Štěpánek mezi svými prioritami ochranu nemovitého kulturního dědictví zmínil. Návrh rozpočtu sice nově počítá s 592 miliony korun na nový Program péče o národní kulturní poklad, dlouhodobě fungující dotace památkám by však měly být kráceny skoro o 300 milionů korun. "Poklad" navíc zahrnuje pouze pět institucí, byť mají v názvu slovo "národní". Výrazně je také snížena oblast podpory živého umění, kráceny by měly být i církve.
 ČR dostane na rozvoj venkova 2,8 miliardy eur, nejvíce má Polsko
 Česká republika dostane v letech 2007 až 2013 od Evropské unie na rozvoj venkova 2,815 miliardy eur (asi 80 miliard korun), což je mezi 25 členskými státy desátá nejvyšší částka. Vyplývá to z úterního oznámení Evropské komise, která rozhodla o ročním financování rozvoje venkova v jednotlivých zemích podle nového rozpočtu EU. Největší pomoc dostane Polsko, následují Itálie a Německo.
 Hugo Roldán z tiskového oddělení ministerstva zemědělství ČTK řekl, že schválená částka odpovídá sumě, se kterou počítá program rozvoje venkova na roky 2007 až 2013. Kromě evropských peněz má být na tuto podporu použito


text:
i zhruba 20 miliard korun z národních zdrojů.
 Pomoc na rozvoj venkova tvoří jen asi čtvrtinu celé zemědělské politiky EU, která stojí ročně asi 44 miliard eur (rozvoj venkova asi 11 miliard) a tvoří skoro polovinu celého rozpočtu unie. Většina připadá na dotace zemědělských produktů a exportu. Na venkově žije asi polovina obyvatel unie.
 Korejci zachrání asi tisícovku stromů v nošovické zóně
 Korejská firma Hyundai Motor Company chce před prosincovým zahájením stavby automobilky v Nošovicích na Frýdecko-Místecku zachránit asi tisícovku stromů z oblasti významných krajinných prvků potoků Řepníka a Pazderůvky. Ačkoli na jejich vykácení dostala povolení, přivedla na místo korejské dělníky ze své sesterské organizace Amco Asset Management Co., kteří v těchto dnech začali stromy stěhovat. Práce by měly být do konce října, do roka se ale stromy vrátí zpět, řekl ČTK Leo Lee, hlavní koordinátor přesunu. Za záchranu stromů Korejci utratí asi 25 milionů korun.
 Některé stromy měří metr, většina je ale vysoká až 30 metrů a jejich stáří je až 60 let. "Dělali jsme průzkum s místními společnostmi, které se zabývají přesazováním stromů, a ty tvrdí, že v našich podmínkách na území republiky je možné přesazovat pouze stromy do pěti let stáří a zhruba do tří až pěti metrů výšky. Korejci doma přesazují vzrostlé stromy, tak se rozhodli všechny stromy zachránit i tady," řekl ČTK Jaromír Brunhofer z pražské firmy Bovis, která dohlíží nad přesunem nošovických stromů, a bude to jedna z firem, které Korejcům budou dělat stavební dozor.
 Leo Lee uvedl, že v Koreji běžně přesazují vzrostlé stromy na horách helikoptérami. V Nošovicích si vystačí s trajlerem, který převeze během hodiny dva až tři dospělé stromy. "Nejdříve ořežeme spodní větve u vzrostlých stromů, aby se snížilo odpařování vody, pak bagrem odkopeme kořenový val a ručně obnažíme celý kořen s hlínou, ten zabalíme do juty, zafixujeme a pak uvolníme strom z původního stanoviště. Velkým jeřábem ho přeložíme na trajler a převezeme necelé dva kilometry na místo budoucí vlečky, kde budou stromy dočasně umístěny," popsal postup prací Leo Lee a tím, že tato aktivita nemá žádnou souvislost s náboženstvím. "Je to výhradně ekologie, jde nám o maximální ochranu životního prostředí," zdůraznil Kim Ok-Čo, šéf budoucí továrny, který na přesun stromů dohlíží.
 Za speciální péče listnaté i jehličnaté stromy přečkají zimu v lokalitě na území staveniště přímo v zóně. Zhruba po roce se většina vrátí na mezi nově postavené budovy v rámci sadových úprav, zbylá část stromů bude využita na zpevnění ochranných valů. Potok Řepník se bude zatrubňovat a překládat.
 Více než dvě třetiny lidí nemají podle průzkumu doma internet
 Více než dvě třetiny obyvatel ČR starších 15 let (přibližně 71 procent) nemají připojení k internetu. Nejčastějším důvodem je to, že doma nemají počítač. Stolní PC nebo notebook má doma 41 procent Čechů. Během následujících tří měsíců plánuje pořízení internetu do domácnosti 15 procent lidí, kteří internet již používají, ale nikoli doma.
 Kabelové televize nabízejí o polovinu rychlejší internet než ADSL
 Kabeloví operátoři v současnosti nabízejí v průměru o polovinu rychlejší připojení k internetu než poskytovatelé ADSL. Zatímco uživatelé kabelového

type: other


text:
internetu se v srpnu připojovali průměrnou rychlostí 1,84 Mbit/s, přes ADSL dosahovala rychlost připojení v průměru 1,18 Mbit/s. Vyplývá to z pravidelného měření odborného serveru DSL.cz. Nejrychlejší mobilní připojení nabízí T-Mobile, u kterého se průměr u služby UMTS 4G pohybovala kolem 512 kbit/s. Připojení přes UMTS u O2 dosahovalo průměrné rychlosti 408 kbit/s a přes CDMA 351 kbit/s.
 Berka: Konkurzy začala policie řešit na politickou objednávku
 Ústecký soudce Jiří Berka, který stojí před soudem kvůli údajně zmanipulovaným konkurzům, tvrdí, že policie začala případ řešit na společensko-politickou objednávku. Berka také v úterý před táborským senátem prohlásil, že někteří politici, státní zástupci a média nectí presumpci neviny a o obžalovaných v kauze předem hovoří jako o vinících. Ze zločinného spolčení a dalších trestných činů se před soudem zpovídá celkem devět lidí. Zmanipulováním deseti konkurzů vznikla podle obžaloby škoda 290 milionů korun.
 Policie podvody s konkurzy odhalila v roce 2003 díky podezřelému konkurzu na Union banku, které předtím nechala Berkova skupina údajně změnit jméno a sídlo z Ostravy do Mostu. Skupinu pak policie obvinila ze zmanipulování dalších konkurzů. Skupina kolem Berky si podle policie vybírala firmy, kterým hrozil bankrot a které byly v regionech, o nichž rozhodoval právě konkurzní soudce Berka. Obžalovaní pak zajistili odkoupení pohledávek věřitelů podniku, Berka na firmu vyhlásil konkurz a dosadil do něj vybraného správce. Skupina se tak údajně dostala ke stamilionovým majetkům, které pak pod cenou rozprodávala.
 Soud zakladatelům Progres Investu uložil několikaleté vězení
 Jeden z nejrozsáhlejších podvodů v zemi potrestal v úterýKrajský soud v Hradci Králové několikaletými tresty vězení. Majitelé společnosti Progres Invest podle obžaloby pod slibem vysokého zhodnocení peněz vylákali od nejméně 21.000 lidí zhruba půl miliardy korun. Zakladatel firmy Vladimír Michek by měl podle soudu být ve vězení devět let. Další zakladatel společnosti, Pavel Dvořák, dostal trest 6,5 roku vězení. Oběma hrozilo až 12 let vězení. Michek je nezvěstný a před soudem nevypovídal. Dvořák uvedl, že ve firmě měl na starosti především technické zázemí a o finanční situaci společnosti neměl přesné informace. Tvrdil, že v roce 1995 chtěl firmu sám opustit, Michek ale údajně jeho odchod oddaloval.
 Velitel zásahu u Krejčíře byl soudem potrestán za jeho útěk
 Velitel domovní prohlídky ve vile podnikatele Radovana Krejčíře Jan Špitálský byl Obvodním soudem pro Prahu - západ potrestán za miliardářův útěk. "Dnes byl vydán trestní příkaz," řekl ČTK soudce Tomáš Jureček. Protože ale ještě verdikt nebyl doručen obžalovanému, nechce soudce sdělit, jaký trest Špitálskému uložil. Rozhodnutí není pravomocné, bývalý policista si může podat odpor a soudce pak bude muset kauzu projednat v hlavním líčení. Trestní příkaz může soudce vydat v případě, že je podle něj skutkový stav spolehlivě prokázán již opatřenými důkazy. V případě Špitálského mohl soudce uložit podmíněný trest odnětí svobody do jednoho roku, zákaz činnosti do pěti let či oboje najednou.
 Špitálský je jediný, kdo byl obviněn za to, že Krejčíř z vily loni v červnu při domovní prohlídce uprchl a podařilo se mu dostat na Seychelské ostrovy, jejichž má občanství. Vyšetřování okolností útěku trvalo téměř rok. Při domovní prohlídce u Krejčíře bylo kromě Špitálského dalších


text:
devět policistů z pražské protikorupční policie. Po Krejčířově útěku byli všichni postaveni mimo službu, po čase se ale vrátili do práce. Někteří však poté od policie odešli. Stěžovali si, že s nimi jejich nadřízení nekomunikují a nevrátili jim jejich rozpracované případy. Kvůli skandálu s Krejčířovým útěkem rezignoval policejní prezident Jiří Kolář, tehdejší ministr vnitra František Bublan odvolal šéfa protikorupční policie a jeho náměstka.
 Soudkyně podmíněně zastavila stíhání matky Matěje Chrásteckého
 Matka pětiletého Matěje Chrásteckého z Olomouce, který se v polovině června zabil po pádu z vlaku, před soud nepůjde. Soudkyně, která má případ na starosti, se rozhodla podmíněně zastavit její trestní stíhání. Sedmatřicetiletou matku vyšetřovatel stíhal za ublížení na zdraví. Důvodem byl fakt, že nechala chlapce ve vlaku odejít samotného na toaletu, a neměla jej tak pod dohledem.
 "Podmíněně jsem zastavila trestní stíhání. Zkušební doba byla stanovena na jeden rok. Rozhodnutí ještě není pravomocné, je zde třídenní lhůta na stížnost. Podat ji může státní zástupce i obviněná," řekla dnes ČTK soudkyně olomouckého okresního soudu Šárka Haltufová. Uvedla, že pro podmíněné zastavení byly splněny všechny podmínky. Matějova matka byla stíhána pro trestný čin se sazbou do pěti let a k činu se doznala. Navíc škoda je podle soudkyně v tomto případě nevyčíslitelná a nedá se nijak nahradit. "Soud má za to, že lze tímto způsobem věc skončit. Obviněná je osobou bezúhonnou a tato věc má pro ni nejbolestivější následky v celé společnosti, toto řešení případu je podle mne správné," doplnila soudkyně.
 Pětiletý chlapec se matce ztratil v jedoucím vlaku ve směru ze Zábřehu na Šumpersku do Olomouce, když odešel sám na toaletu. Tělo chlapce nalezli policisté až týden poté nedaleko obce Střeň na Olomoucku, když v rojnici prohledávali přibližně dvacetikilometrový úsek po obou stranách vlakového kolejiště směrem od Štěpánova do Moravičan. Malý Matěj si kousek před stanicí Střeň zřejmě otevřel dveře a z jedoucího vlaku vypadl. Podle soudní pitvy chlapec zemřel po pádu z vlaku na následky mnohočetných poranění.
 Policisté ženu obvinili za to, že nechala odejít syna samotného na toaletu v jedoucím vlaku, a neměla jej tak pod dohledem. Matěj byl bez dozoru a podle svědků byl viděn, jak zavírá a otevírá dveře vagonu na zastávce Červenka. Matka syna začala shánět, až se vlak blížil do železniční stanice Olomouc hlavní nádraží. Vinu na straně Českých drah policisté během vyšetřování vyloučili.
 Restituent: Hrad Kokořín nečekají v příštím roce zásadní změny
 Noví vlastníci hradu Kokořín na Mělnicku, kteří památku získali v restituci, nechystají pro příští sezonu žádné zásadní změny. Není ovšem dosud jasné, v jakém rozsahu zde bude moci zůstat současný mobiliář náležící státu. Hrad ovšem i po převzetí provozu restituenty zůstane v roce 2007 přístupný návštěvníkům a nemělo by se ani nijak výrazně měnit současné vstupné. ČTK to řekl jeden z restituentů Jarmil Špaček. Nejistý je zatím osud hradního mobiliáře, který patří státu. Jednání památkářů s restituenty na toto téma začne ve druhé polovině září. "Jsme před jednáním o pravděpodobné zápůjčce mobiliáře. Jsme schopni za podmínek, které dává památkový zákon, jim zapůjčit téměř vše, co pochází z Kokořína," řekl ČTK Jan


text:
Frýdl ze středočeské pobočky Národního památkového ústavu. Nelze ovšem podle něj zapůjčit novým vlastníkům vše, protože některé věci sem byly zapůjčeny v minulých desetiletích z jiných památek, kam se budou opět vracet. Přípravu jednání podle něj dosud komplikoval mimo jiné fakt, že hrad má nyní více vlastníků z několika států.
 Brněnská vila Tugendhat stále nemá jisté peníze na opravu
 Brněnská vila Tugendhat, zapsaná na seznamu světového kulturního dědictví UNESCO, stále nemá jisté peníze na zásadní opravu. Brněnské zastupitelstvo odložilo rozhodnutí, zda do obnovy památky investuje potřebných 200 milionů korun z městské pokladny. Bod byl z jednání stažen i přesto, že částku minulý týden schválili brněnští radní.
 Vilu Tugendhat v brněnských Černých Polích navrhl v roce 1928 světoznámý německý architekt Ludwig Mies van der Rohe. Stavba je unikátní prostorovou koncepcí, výběrem materiálu i zařízením interiéru. Po řadě peripetií a využívání k nejrůznějším účelům se dostalo unikátnímu objektu zadostiučinění - v roce 2001 byl zapsán na seznam UNESCO.
 Unikátní poštovní známka se představí o víkendu
 O víkendu si budou moci lidé poprvé po 38 letech prohlédnout pravděpodobně nejvzácnější a nejdražší československou poštovní známku. Přetisk rakouské známky z roku 1919, který se podle filatelistů zachoval v jediném exempláři, jeho majitel v úterý představil novinářům. Počátkem 90. let známku restituovali potomci někdejšího majitele z Poštovního muzea v Praze, od nichž známku koupil sběratel Ludvík Pytlíček v roce 1996. Součástí kupní smlouvy bylo desetileté embargo na vystavení známky. To vypršelo právě teď a Pytlíček známku představí od 15. do 17. září na pražském Veletrhu Sběratel v Průmyslovém paláci. Známka je pojištěna na deset milionů korun.
 Letošní pohádkový festival v Jičíně je věnován strašidlům
 Centrum Jičína se po roce opět proměnilo v říši pohádek a her. Letošnímu šestnáctému ročníku festivalu dali pořadatelé podtitul Strašidla, strašáci a strašpytlové. Během šesti festivalových dní je zejména pro děti a další návštěvníky města připraveno na 150 různých kulturních a zábavních akcí, informovali ČTK organizátoři. Letošní festival je také věnován spisovateli Václavu Čtvrtkovi, který by se letos dožil 95 let. Čtvrtek je stvořitelem slavného loupežníka Rumcajse. Patronem festivalu je herec Jiří Lábus. Jeho úkolem, mimo jiné, bude ve čtvrtek ráno vypravit z nádraží Praha Braník pohádkový parní expres do Jičína. Ve čtvrtek se budou moci děti například těšit na program Michala Malátného, v pátek přijede Jitka Molavcová. Sobotní celodenní program na Valdštejnově náměstí oživí Dan Bárta. Součástí festivalu jsou tradičně dětské tvůrčí dílny, kterých je letos připraveno téměř 40. Program festivalu skončí v neděli odpoledne symbolickým vrácením klíčů od města zpět radnici.
 V Nepomuku zazní poprvé barokní oratorium o Janu Nepomuckém
 V Nepomuku na Plzeňsku zazní 23. září unikátní nové nastudování skladby vídeňského skladatele Antonia Caldara Oratorio di San Giovanni Nepomuceno. Oratorium o českém světci Janu Nepomuckém přednese při příležitosti 270. výročí úmrtí skladatele soubor barokní hudby Hofmusici, řekl ČTK manager cestovního ruchu v Nepomuku Petr Brož. Dílo vzniklo na objednávku pro vysvěcení kaple v Rakousku v roce 1726, v českých zemích prý nikdy nezaznělo, takže kromě obnovené premiéry bude nepomucký koncert zároveň českou premiérou díla.
 Caldara, ač pocházel z Benátek


text:
a byl místokapelník vídeňské dvorní kapely, zkomponoval řadu děl pro českou šlechtu. Jeho oratorium čerpá námět z legendy o českém světci Janu Nepomuckém. Skladba vznikla tři roky před tím, než byl Jan Nepomucký v roce 1729 svatořečen. Caldara ji zřejmě napsal na objednávku příslušníka české šlechty Františka Antonína Harracha, jenž byl v té době arcibiskupem v Salcburku. "Od doby svého vzniku nebylo dílo dosud zveřejněno tiskem a v novější době nebylo ani provedeno," uvedl Brož.
 Pražské děti mohou vědcům pomoci monitorovat veverky
 Přiblížit městským dětem přírodu se pokusí v novém školním roce projekt "Pražská veverka" sdružení Ornita. Zhruba 10.000 dětí se v něm bude moci zapojit do mapování výskytu veverek na území hlavního města, výsledky sledování mají pomoci zoologům při studiu ohroženého druhu.
 Veverka obecná byla kdysi běžnou obyvatelkou českých lesů a městských parků. Už je tomu ale řada desetiletí, co se stala vzácností. O vážnosti situace svědčí fakt, že se ocitla vedle bobra, vydry, sysla, orlů, sokola i v Červené knize ohrožených druhů zvířat. Vědci navíc nevědí, co je důvodem úbytku veverek.
 Pražská zoo čeká další gorilí mládě, mámou bude veteránka Kamba
 Zoologická zahrada v Praze očekává koncem ledna nebo začátkem února příštího roku narození dalšího gorilího mláděte. Opakované testy březosti potvrdily, že svého prvního potomka by se měla dočkat čtyřiatřicetiletá samice Kamba, nejstarší členka pražské gorilí skupiny. ČTK o tom informoval ředitel zoo Petr Fejk. Chloubou trojské zahrady je dvacetiměsíční gorilí slečna Moja, kterou samice Kijivu přivedla na svět v prosinci 2004. Bylo to první gorilí mládě narozené v České republice a velký chovatelský úspěch. Otcem Moji i očekávaného mláděte Kamby je samec Richard.
 Nastávající maminka Kamba je jedna z posledních goril v evropských zoo narozených ještě ve volné přírodě. Odchycena byla jako mládě a většinu života strávila v Zoo Lipsko. Před příchodem do Prahy žila osm let ve Dvoře Králové. Její pobyt v gorilí skupině nebyl jednoduchý. Do hlavního města přišla v roce 2001 se samcem Tadaem, po roce se však za dramatických okolností museli oba stěhovat zpátky kvůli ničivým povodním, které zdevastovaly velkou část pražské zoo. Po obnově gorilího pavilonu se chovatelé rozhodli, že Tadea, který neplnil roli vůdčího samce ani nedokázal zajistit rozmnožení skupiny, nahradí mladým samcem Richardem z Anglie. A Richard nezklamal a záhy s Kijivu zplodil Moju. Až do letošního ledna Kamba zůstávala ve Dvoře Králové, ale vzhledem k vysokému věku každým rokem ztrácela naději na vlastního potomka. Úspěšný otec Richard byl její poslední šancí na mateřství, proto se zahrady v Praze a Dvoře Králové rozhodly dále nečekat a přestěhovaly Kambu zpátky do pražského pavilonu, do nově složené skupiny s Kijivu, Shindou, Richardem a Mojou. Příchod Kamby mohla v přímém internetovém přenosu sledovat i veřejnost v projektu Odhalení rozhlasové stanice Českého rozhlasu Leonardo. "Kamba si musela svou pozici v nové skupině tvrdě vybojovat, ale zvládla to na svůj věk velmi dobře," uvedl Fejk.
 Horváth se vrací z Japonska do Sparty, kde s ligou začínal
 Nový trenér sparťanských fotbalistů Michal Bílek splnil slib, že do klubu přivede ještě jednoho středního záložníka. Novým hráčem pražského


text:
klubu se stal někdejší reprezentant Pavel Horváth, který v posledních dvou letech oblékal dres japonského Kóbe.
 Letenský kouč Michal Bílek je s novou posilou spokojen. "Je to středový záložník, který okamžitě může naskočit do sestavy a bude posilou. Mám zprávy o jeho působení v Japonsku a podle mých informací je na tom velmi dobře. Je to posila, kterou jsme chtěli," řekl Bílek. Jednatřicetiletý Horváth je sparťanským odchovancem, v rudém dresu také před třinácti lety absolvoval první ligový start. Pak však odešel do Jablonce, následovala angažmá ve Slavii, Sportingu Lisabon, Galatasarayi Istanbul a v Teplicích, kde byl i kapitánem mužstva. Z Teplic před dvěma lety odešel do Japonska, když souhlasil s nabídkou trenéra Ivana Haška z Kóbe.
 Ve středu očekávají meteorologové opět slunečno, ráno s možností mlh. Teploty 21 až 25 stupňů, na horách kolem 18ti stupňů Celsia. Vát by měl mírný jihovýchodní vítr.


text:
Archives for Červen 2013 | Alfa Software s.r.o.
 Alfa Software s.r.o. > 2013 > Červen
 Zveřejněno 26.6.2013 autor Iveta Liskova
 Zaměstnavatel je povinen podle ustanovení § 196 zákoníku práce poskytnout rodičovskou dovolenou matce dítěte po skončení mateřské dovolené a otci od narození dítěte, a to kdykoliv na jejich žádost a v rozsahu, o jaký požádají. Rodičovskou dovolenou lze však čerpat nejdéle do doby, kdy dítě dosáhne věku 3 let. Po dosažení tohoto věku již není zaměstnavatel povinen poskytnout rodiči pracovní volno.
 Zveřejněno 17.6.2013 autor Mirka Heidlbergerova
 Zaručenou mzdou se zabývá ZP § 112, který stanoví, že zaručenou mzdou je mzda nebo plat, na kterou zaměstnanci vzniklo právo podle tohoto zákona, smlouvy, vnitřního předpisu, mzdového výměru nebo platového výměru (§ 113 odst. 4 a § 136 ZP).
 Nejnižší úroveň zaručené mzdy nesmí být nižší než částka, kterou stanoví ZP v § 111 odst. 2 jako základní sazbu minimální mzdy.
 Sazby nejnižších úrovní zaručené mzdy stanoví vláda nařízením. Konkrétní sazby jsou stanoveny v § 3 odst. 1 nařízení vlády č. 567/2006 Sb., o minimální mzdě, o nejnižších úrovních zaručené mzdy, o vymezení ztíženého pracovního prostředí a o výši příplatku ke mzdě za práci ve ztíženém pracovním prostředí. I zde byly zvláštní (nižší) sazby nejnižších úrovní zaručené mzdy pro některé kategorie zaměstnanců zrušeny, a to nařízením vlády č. 246/2012 Sb., s účinností od 1. 1. 2013. Z toho vyplývá, že sazby zaručené mzdy jsou stejné pro všechny zaměstnance bez rozdílu.
 Stejně jako při posuzování minimální mzdy, zákoník práce stanoví, že pro účely porovnání s příslušnou nejnižší sazbou zaručené mzdy se do mzdy (platu) zaměstnance nezahrnuje mzda (plat) za práci přesčas, příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí, příplatek za práci v noci, příplatek za práci ve svátek a příplatek za práci v sobotu a v neděli.
 To znamená, že v případě, kdy mzda (plat) zaměstnance nedosáhne nejnižší úrovně zaručené mzdy, je zaměstnavatel povinen poskytnout zaměstnanci doplatek a v § 112 odst. 3 ZP se stanoví pravidla pro určení formy tohoto doplatku.
 Zatímco minimální mzda se vztahuje na všechny zaměstnance bez ohledu na formu základního pracovněprávního vztahu a na způsob odměňování (mzda, plat, odměna z dohody o pracovní činnosti a odměna z dohody o provedení práce), zaručená mzda se uplatní pouze u zaměstnanců v pracovním poměru odměňovaných platem a ve stanovených případech u zaměstnanců odměňovaných mzdou. Pro zaměstnance činné na základě dohod o pracích konaných mimo pracovní poměr se ustanovení § 112 ZP nepoužije. Bližší výklad naleznete ve výkladu k nařízení vlády č. 567/2006 Sb.
 Podzimní seminář 2013 – OBSAZENO
 Zveřejněno 14.6.2013 autor Jana Harantová
 18.11.2013 10.00 až 20.11.2013 13.00
 Zveme Vás na tradiční třídenní Podzimní seminář 2013 zaměřený na novinky v legislativě v pracovním právu, důchodovém a nemocenském pojištění a jejich dopady v praxi. Seminář se bude konat ve dnech 18. – 20. 11. 2013 (Po – St) v Kulturním domě Družba v Klatovech.
 Přihlásit se můžete vyplněním této elektronické přihlášky – aktualizace 8.11.2013 ve 12:00 hod. – již není možné se přihlásit.
 Rezervace míst – SÁL JE PLNĚ OBSAZEN
 Program Podzimního semináře


text:
Ubytování_kontakty
 Rubriky: Termíny školení / seminářů | 1 komentář
 Školení – Klatovy
 Zveme Vás na školení pro pokročilé uživatele programu AVENSIO, které se bude konat v úterý 17. 12. 2013 od 8 do 16 hodin v počítačové učebně firmy Alfa Software, s.r.o. na adrese Pražská 22, Klatovy.
 Zveme Vás na školení pro pokročilé uživatele programu AVENSIO, které se bude konat v úterý 15. 10. 2013 od 9 do 15 hodin v počítačové učebně firmy Alfa Software, s.r.o. na adrese Pražská 22, Klatovy.
 Zveme Vás na školení pro pokročilé uživatele programu AVENSIO, které se bude konat ve středu 18. 9. 2013 od 8 do 16 hodin v počítačové učebně firmy Alfa Software, s.r.o. na adrese Pražská 22, Klatovy.
 Zveřejněno 14.6.2013 autor Mirka Heidlbergerova
 Minimální mzda je řešena v ZP § 111, který stanoví, že minimální mzda je nejnižší přípustná výše odměny za práci v základním pracovněprávním vztahu podle § 3 ZP. Mzda, plat, nebo odměna z dohody nesmí být nižší než minimální mzda. Do mzdy a platu se pro tento účel nezahrnuje mzda ani plat za práci přesčas, příplatek za práci ve svátek, za noční práci, za práci ve ztíženém pracovním prostředí a za práci v sobotu a v neděli.
 Základní sazba minimální mzdy činí nejméně 8.000 Kč za měsíc, nebo 48,10 Kč za hodinu. Další sazby minimální mzdy nesmí být nižší než 50% základní sazby minimální mzdy. Zvláštní (nižší) sazby minimální mzdy původně stanovené nařízením vlády č. 567/2006 Sb. byly nařízením vlády č. 246/2012 Sb. s účinností od 1. 1. 2013 zrušeny. Pro všechny zaměstnance bez rozdílu je od uvedeného data platná jediná měsíční a jediná hodinová sazba minimální mzdy a hledisko vlivů, které mohou omezovat pracovní uplatnění zaměstnance se pro tento účel již neuplatňuje.
 Nedosáhne-li mzda, plat, nebo odměna z dohody minimální mzdy, je zaměstnavatel povinen zaměstnanci poskytnout doplatek. V § 111 odst. 3 se stanoví pravidla zajišťující, aby forma případného doplatku do minimální mzdy byla známa již před započetím práce.
 Zvláštními právními předpisy je minimální mzda upravena v případě státních zaměstnanců, a to zákonem č. 218/2002 Sb., o službě státních zaměstnanců ve správních úřadech a o odměňování těchto zaměstnanců a ostatních zaměstnanců ve správních úřadech (služební zákon) a v případě příslušníků bezpečnostních sborů zákonem č. 361/2003 Sb., o služebním poměru příslušníků bezpečnostních sborů.
 Zveřejněno 6.6.2013 autor Iveta Liskova
 Chystáte se změnit zdravotní pojišťovnu? Víte o tom, že na podání přihlášky k nové vybrané pojišťovně máte posledních několik týdnů?
 Právo pojištěnce na výběr zdravotní pojišťovny je dáno ustanovením § 11 zákona č. 48/1997 Sb., o veřejném zdravotním pojištění (dále jen „zákon“). Toto právo se však nepoužije při narození dítěte. Dítě se stává pojištěncem té zdravotní pojišťovny, u které je pojištěna matka dítěte v den jeho narození. Změnu zdravotní pojišťovny dítěte může jeho zákonný zástupce provést až po přidělení rodného čísla dítěti, a to k 1. lednu následujícího kalendářního roku
 Ke změně zdravotní pojišťovny může dojít jen jednou za 12 měsíců, a to vždy jen k 1. lednu následujícího kalendářního roku. Přihlášku je pojištěnec nebo jeho zákonný zástupce povinen podat


text:
vybrané zdravotní pojišťovně nejpozději 6 měsíců před požadovaným dnem změny, tzn. v termínu do 30. června 2013 je možné se registrovat ke dni 01.01.2014, v termínu do 30.06.2014 je možné se registrovat ke dni 01.01.2015 atd. Lhůta 6 měsíců neplatí v případě první změny pojišťovny u novorozeného dítěte – změnu může zákonný zástupce dítěte ale uskutečnit též pouze jen k 1. lednu (tj. i dítě narozené v listopadu 2013 může změnit pojišťovnu k 01.01.2014).
 Změna zdravotní pojišťovny je významným krokem a je proto žádoucí, aby pojištěnec vždy dobře zvážil veškerá pozitiva a negativa se změnou spojená (např. zda má jeho ošetřující lékař se zvolenou zdravotní pojišťovnou uzavřenu smlouvu). Rozhodně by měl při svém rozhodování o volbě zdravotní pojišťovny zvážit její stabilitu, profesionalitu a tradici.
 Přehled existujících zdravotních pojišťoven:
 Název Kód Odkaz na internetové stránky
 Všeobecná zdravotní pojišťovna České republiky 111 www.vzp.cz
 Vojenská zdravotní pojišťovna ČR 201 www.vozp.cz
 Česká průmyslová zdravotní pojišťovna 205 www.cpzp.cz
 Oborová zdravotní pojišťovna zaměstnanců bank, pojišťoven a stavebnictví 207 www.ozp.cz
 Zaměstnanecká pojišťovna Škoda 209 www.zpskoda.cz
 Zdravotní pojišťovna Ministerstva vnitra ČR 211 www.zpmvcr.cz
 Revírní bratrská pokladna, zdravotní pojišťovna 213 www.rbp-zp.cz
 Podle ustanovení § 12 zákona má pojištěnec povinnost v den nástupu do zaměstnání sdělit svému zaměstnavateli, u které zdravotní pojišťovny je pojištěn. Stejnou povinnost má také v případě, stane-li se v době trvání zaměstnání pojištěncem jiné zdravotní pojišťovny. Tuto povinnost je povinen splnit do osmi dnů ode dne změny zdravotní pojišťovny. Zaměstnavatel má právo požadovat na zaměstnanci nebo bývalém zaměstnanci úhradu penále, které zaplatil v souvislosti s neoznámením nebo opožděným oznámením změny zdravotní pojišťovny pojištěncem.
 Jaké máte Vy zkušenosti s včasným oznamováním změny zdravotní pojišťovny ze strany Vašich zaměstnanců? Můžete je napsat do komentáře pod článek.


text:
Úřední deska :: Obec Velká Chyška
 Rozhodnutí Zařazení pozemních komunikací do kategorie místní komunikace Obecní úřad Velká Chyška, jako silniční správní úřad příslušný podle § 40 odst. 5 písm. a) zákona č. 13/1997 Sb. o pozemních komunikacích ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o pozemních komunikacích“) na základě...
 Pronájem nebytových prostor v č.p. 94
 Obec Velká Chyška uveřejňuje tímto podle § 39 odst. 1 zákona č. 128/2000 Sb. , o obcích, v platném znění nabídku na pronájem nebytových prostor v č.p. 94. Případní zájemci se mohou písemně hlásit na Obecním úřadě ve Velké Chyšce do 22. dubna...
 Prodej pozemku č. st. 5/1
 Obec Velká Chyška zveřejňuje podle § 39 odst. 1 zákona č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění pozdějších předpisů, záměr prodat pozemek parc. č. st. 5/1 o výměře 381 m2, zastavěná plocha a nádvoří, jehož součástí je dům čp. 2, objekt k bydlení, vše v katastrálním území a...
 Nabídka na pronájem budovy bývalé Jednoty – pohostinství
 UVEŘEJNĚNÍ NABÍDKY Obec Velká Chyška uveřejňuje tímto podle § 39 odst. 1 zákona č. 128/2000 Sb. , o obcích, v platném znění nabídku na pronájem budovy bývalé Jednoty – pohostinství ve Velké Chyšce. Případní zájemci se mohou písemně hlásit na Obecním úřadě ve...
 Nabídka na podnájem parceli
 Uveřejnění nabídky Obec Velká Chyška uveřejňuje tímto podle §39 odst. 1 zákona č. 128/2000 Sb. , o obcích, v platném znění nabídku na podnájem parcely p. č. 861 ve Velké Chyšce. Případní zájemci se mohou písemně hlásit na Obecním úřadě ve Velké Chyšce do 2. února...


text:
Cpjn 82/97
 Stanovisko občanskoprávního a obchodního kolegia Nejvyššího soudu ze dne 8. 4. 1998, Cpjn 82/97
 Právní věta: Ode dne účinnosti zákona č. 236/1995 Sb. odměna za pracovní pohotovost soudci nenáleží.
 V rozhodovací praxi soudů není jednotný názor při posuzování právní otázky, zda soudcům okresních a krajských soudů náležela v období od 26. 10. 1995 do 23. 5. 1996 vedle platu a některých dalších náležitostí poskytovaných podle zákona č. 236/1995 Sb., o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem funkce představitelů státní moci a některých státních orgánů a soudců, i odměna za pracovní pohotovost.
 Právní názor, že odměna za pracovní pohotovost v uvedeném období soudcům nenáležela, vyslovil např. Městský soud v Praze ve věci vedené pod sp. zn. 39 Co 293/97. Dovodil, že ustanovení § 5 vyhlášky č. 100/1993 Sb., které upravovalo způsob odměňování soudců za pracovní pohotovost, bylo sice výslovně zrušeno až článkem III zákona č. 138/1996 Sb., jenž nabyl účinnosti dnem 24. 5. 1996, avšak zákon č. 236/1995 Sb. již s účinností od 26. 10. 1995 upravil "plat a další náležitosti soudců, když v § 28 stanovil, že soudci náleží jednak plat a jednak další plat, jejichž výpočet podrobně upravil, a v § 29 stanovil, že plat soudce je stanoven s přihlédnutím k případné práci přesčas". Pracovní pohotovost není možné považovat za práci přesčas a nelze ji "posuzovat ani mimo rámec a záměr zákona o platu soudců". Tento zákon "upravil plat soudce tak, že kromě výslovně zakotveného odměňování práce přesčas, konané v noci a v den pracovního klidu ( § 29 odst. 1, 2 zákona č. 236/1995 Sb.), je odměnou soudce za veškeré pracovní aktivity spojené s výkonem jeho funkce a další platové nároky tak soudci nenáleží". Protože naposled uvedená úprava je provedena zákonem, zatímco vyhláška upravující odměňování soudců za nařízenou pohotovost je předpisem nižší právní síly, a oba předpisy platily v době od 26. 10. 1995 do 23. 5. 1996, je nutno dát přednost úpravě provedené zákonem. Skutečnost, že zákonem č. 138/1996 Sb. byla ustanovení o odměňování soudců za nařízenou pohotovost zrušena až s účinností od 24. 5. 1996, považoval jen za dodatečné zpřesnění, mající za cíl odstranění možného dvojího výkladu právního předpisu.
 Naproti tomu Krajský soud v Českých Budějovicích, pobočka v Táboře, pod sp. zn. 15 Co 101/97 a 15 Co 102/97 dospěl k závěru, že "sám fakt, že zákon č. 236/1995 Sb. nárok soudce na odměnu za pracovní pohotovost výslovně neupravuje, nemůže znamenat, že by tím tento nárok s účinností citovaného zákona zanikl". Účinností zákona č. 236/1995 Sb. se ustanovení vyhlášky č. 100/1993 Sb., jež upravovala odměňování soudců za nařízenou pohotovost, nedostala do rozporu s předpisem vyšší právní síly, neboť až do účinnosti zákona č. 138/1996 Sb. (který zrušil mimo jiné i § 123 zák. práce) plynul nárok soudců na odměnu za nařízenou pracovní pohotovost z ustanovení § 123 zák. práce; oba právní předpisy (tj. zákon č. 236/1995 Sb. a zákoník práce) mají "stejnou právní sílu" a "mohou vedle sebe obstát". Zánik nároku na odměnu za nařízenou pracovní pohotovost nelze dovozovat ani z ustanovení §


text:
42 odst. 2 zákona č. 236/1995 Sb. Toto ustanovení pouze řešilo otázku, od kdy náleží plat a další náležitosti podle nového právního předpisu, který nabyl účinnosti v průběhu měsíce (proto je použit termín "kalendářní měsíc"); proto mu nelze "přiznávat funkci derogační klauzule". Tu má ve vztahu k uvedenému nároku teprve ustanovení článku III zákona č. 138/1996 Sb.
 Na základě rozdílných pravomocných rozhodnutí soudů předseda Nejvyššího soudu České republiky podle ustanovení § 29 odst. 1 zákona č. 335/1991 Sb., o soudech a soudcích (ve znění pozdějších předpisů), navrhl občanskoprávnímu a obchodnímu kolegiu Nejvyššího soudu, aby ke správnému výkladu uvedené právní otázky zaujalo stanovisko. Občanskoprávní a obchodní kolegium Nejvyššího soudu České republiky pak ve smyslu ustanovení § 30 odst. 2 zákona č. 335/1991 Sb., o soudech a soudcích (ve znění pozdějších předpisů), přijalo toto stanovisko k nároku soudců okresních a krajských soudů na odměnu za pracovní pohotovost v období od 26. 10. 1995 do 23. 3. 1996:
 Vztahy, vyplývající z výkonu funkce soudce, jejichž základní znaky určuje v článcích 90 až 96 zákon č. 1/1993 Sb., Ústava České republiky, upravuje především zákon č. 335/1991 Sb., o soudech a soudcích, ve znění pozdějších předpisů. Nestanoví-li něco jiného, vztahují se na ně ustanovení zákoníku práce ( § 52 odst. 1), přičemž platové poměry soudců - podle znění § 52 odst. 5 (v době do 31. 12. 1995) - upraví zvláštní zákon. Tomu, že funkce soudce je veřejnou funkcí ( § 52 odst. 1), odpovídá, že její výkon se neomezuje stanovenou pracovní dobou, ale spočívá i v činnostech konaných mimo ni.
 O institutu pracovní pohotovosti (včetně jejího odměňování) zákon o soudech a soudcích nemá zvláštní ustanovení.
 Zákon č. 65/1965 Sb., zákoník práce, ve znění účinném ku dni 15. 10. 1991, v § 95 odst. 1 stanoví - a shodně ve znění účinném ku dni 26. 10. 1995 - že pracovní pohotovost může zaměstnavatel zaměstnanci nařídit pouze v případech, za podmínek a v rozsahu stanoveném v pracovněprávním předpisu nebo v kolektivní smlouvě, což platí i pro zaměstnavatele, kteří neprovozují podnikatelskou činnost (v ostatních případech lze se zaměstnancem pracovní pohotovost dohodnout). Ustanovením § 95 odst. 2 zák. práce jsou zde uvedené orgány zmocněny stanovit pracovněprávním předpisem, v kterých případech, za jakých podmínek a v jakém rozsahu mohou organizace nařídit pracovníkům pracovní pohotovost a v jakém rozsahu se pracovní pohotovost započítává do pracovní doby. Podle ustanovení § 95 odst. 4 zák. práce se odměňování pracovní pohotovosti řídí mzdovými předpisy a kolektivními smlouvami ( § 20 odst. 2 a § 112 odst. 1).
 Z citovaného znění § 95 odst. 4 zák. práce tedy vyplývá, že zákoník práce, byť počítá s tím, že pracovní pohotovost bude odměňována, sám odměnu za ni neupravuje (na rozdíl kupř. od práce přesčas), ale svěřuje tuto úpravu mzdovým předpisům, případně kolektivním smlouvám. Subjektivní právo na odměnu za pracovní pohotovost tedy o samotné ustanovení § 95 odst. 4 zák. práce opřít nelze; je možné o něm hovořit až ve spojení s příslušným mzdovým předpisem, případně kolektivní smlouvou, jež stanoví podmínky, za nichž toto právo vzniká.
 Není


text:
důvod pochybovat o tom, že takovým mzdovým předpisem - předjímaným současně pro dané právní vztahy tehdejším ustanovením § 52 odst. 5 zákona č. 335/1991 Sb. - byl od své účinnosti (15. 10. 1991) zákon č. 391/1991 Sb., o platových poměrech soudců, státních notářů, justičních a notářských čekatelů, ve znění pozdějších předpisů, neboť v § 13 stanovil, že soudcům náleží odměna za každou hodinu pracovní pohotovosti podle zvláštního předpisu. Podle poznámky 3) k uvedenému ustanovení byl tímto předpisem výnos ministerstva spravedlnosti č. j. 599/91 - pers., oznámený pod č. 131/1992 Sb., a později, od 19. 3. 1993, vyhláška č. 100/1993 Sb., o nařizování a odměňování pracovní pohotovosti soudců krajských a okresních soudů, justičních čekatelů a o nařizování pracovní pohotovosti zaměstnancům odborného aparátu krajských a okresních soudů. Podle ustanovení § 5 odst. 1,2 této vyhlášky činila výše odměny 15 resp. 25 % průměrného hodinového výdělku za každou hodinu pohotovosti mimo pracoviště a 50 resp. 100 % za každou hodinu pohotovosti na pracovišti; ustanovení § 5 odst. 4 vyslovilo zásadu, že za výkon práce v době pohotovosti přísluší soudci plat, a nepřísluší naopak odměna za pracovní pohotovost.
 Nárok soudce na odměnu za uskutečněnou pracovní pohotovost tedy nebyl založen ustanovením § 95 odst. 4 zák. práce (toto ustanovení jen odměňování pracovní pohotovosti umožňovalo), ale od účinnosti zákona č. 391/1991 Sb. až jeho ustanovením § 13; zákon č. 391/1991 Sb. jím totiž stanovil, že odměna za pracovní pohotovost (za každou hodinu) soudci náleží. Na významu tohoto důsledku nemění nic okolnost, že v dalším odkázal na zvláštní předpis, jímž posléze byla vyhláška č. 100/1993 Sb.
 Citovaný § 13 zákona č. 391/1991 Sb. tím určil (byť na základě § 95 odst. 4 zák. práce) pro vyhlášku č. 100/1993 Sb. rozhodující právní rámec, jímž vyjádřil jejich vzájemné - a to věcné - spojení. Oproti tomu vztah této vyhlášky a ustanovení § 123 odst. 2 písm. b), odst. 3 zák. práce ve znění účinném v době, kdy byla vydána, a § 123 zák. práce ve znění zákona č. 74/1994 Sb. (založený v nich uvedeným určením, který orgán a za jakých podmínek je povolán vydat pracovněprávní předpis o odměně za pracovní pohotovost, popřípadě o způsobu jejího nařizování) je ze své povahy jen vztahem procedurálním (zmocňovacím). Totéž platí o vazbě vyhlášky na ustanovení § 95 odst. 2 zák. práce, které se nadto odměny za pracovní pohotovost netýká, neboť se týká podmínek a rozsahu nařízení pracovní pohotovosti.
 Zvláštním zákonem ve smyslu ustanovení § 52 odst. 5 zákona č. 335/1991 Sb. je i zákon č. 236/1995 Sb., o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem představitelů státní moci a některých státních orgánů a soudců, jenž nabyl účinnosti dne 26. 10. 1995 a který k tomuto dni zákon č. 391/1991 Sb. zrušil. Z jeho celkové koncepce, vyplývající zejména z § 1, § 2, § 43, jakož i z užité - zdůrazněně obecné - kategorie "náležitostí" (rubrika části třetí zákona), je zjevné, že jeho účelem bylo upravit všechny platové složky, popřípadě všechny peněžité i jiné nároky, včetně náhradových a naturálních, které za výkon funkce soudce


text:
přísluší.
 Podle ustanovení § 42 odst. 3 zákona č. 236/1995 Sb. představiteli a soudci, který ke dni účinnosti tohoto zákona vykonává funkci, náleží plat a další náležitosti podle tohoto zákona od prvého dne kalendářního měsíce, v němž nabývá tento zákon účinnosti; plat a další náležitosti podle dosavadních předpisů mu za tento měsíc nenáleží.
 Nenáleží-li soudci plat a další náležitosti podle dosavadních předpisů za měsíc říjen 1995, nemohou mu náležet ani později.
 Od 1. 10. 1995 tudíž náleží soudci plat a další náležitosti podle zákona č. 236/1995 Sb. a naopak mu nenáleží plat a další náležitosti podle dosavadních předpisů. Jelikož zákon č. 391/1991 Sb. namísto "platu a dalších náležitostí" upravoval "platové poměry" ( § 1), dopadá citované ustanovení § 42 odst. 2 spojením plat a další náležitosti "podle dosavadních předpisů" - jež nadále soudci nenáleží - logicky na ty instituty dřívějšího zákona, jež tyto "platové poměry" představují (srov. též § 43). Dopadá proto i na odměnu za pracovní pohotovost podle ustanovení § 13 tohoto zákona.
 Mezi jednotlivými nároky na plat a další náležitosti zakotvenými zákonem č. 236/1995 Sb. odměna za pracovní pohotovost vyjmenována není. Zákon upravil - v § 29 odst. 1- plat za práci přesčas, čímž navázal na shodnou úpravu § 12 zrušeného zákona č. 391/1991 Sb., nenavázal však již na tento předpis (na jeho § 13) ohledně odměny za pracovní pohotovost. Zákon č. 391/1991 Sb., podle kterého soudci náležela odměna za pracovní pohotovost, byl zrušen, a zákon č. 236/1995 Sb. shodné pravidlo nezakotvil.
 Byl-li zrušen zákon č. 391/1991 Sb., jenž stanovil, že odměna za pracovní pohotovost náleží (a zákon č. 236/1995 Sb. obdobnou normu neobsahuje), nemůže se aplikačně uplatnit předpis, který stanovil způsob odměňování, popřípadě výši odměny ( § 1 a § 5 vyhlášky č. 100/1993 Sb.).
 Vyhlášku č. 100/1993 Sb. nelze aplikovat také proto, že sama o sobě, bez zákonného rámce ustanovení § 13 zákona č. 391/1991 Sb., není "zvláštním zákonem", jemuž bylo ustanovením § 52 odst. 5 zákona č. 335/1991 Sb. svěřeno upravit platové poměry soudců.
 Na tom nemění nic okolnost, že zákon č. 236/1995 Sb. se v zrušovacích ustanoveních vyhlášky č. 100/1993 Sb. výslovně nedotkl; postačí, že ve vztahu k jím stanovené úpravě neobstojí. Ode dne účinnosti zákona č. 236/1995 Sb. byla vyhláška aplikovatelná pouze v části, upravující nařizování pracovní pohotovosti.
 Zákon č. 138/1996 Sb. tedy tím, že v článku III bod 2 vypustil v názvu vyhlášky č. 100/1993 Sb. slova "a odměňování", v § 1 "a způsob odměňování", a zrušil ustanovení § 5 (jež upravovalo výši odměny za pracovní pohotovosti), neučinil nic jiného, než že dovozený důsledek - v zájmu formální konzistence právního řádu - promítl do textu vyhlášky; na odměňování pracovní pohotovosti však vliv mít nemohl. Den jeho účinnosti (24. 5. 1996) je z hlediska odměňování pracovní pohotovosti soudce bezvýznamný. Vyhlášku tento zákon nezrušil a ani nemohl, neboť nařizování pracovní pohotovosti muselo zůstat upraveno.
 Z uvedených důvodů ode dne účinnosti zákona č. 236/1995 Sb. odměna za pracovní pohotovost soudci nenáleží.


text:
III. ÚS 419/16 — Ústavní soud — Iudictum.cz
 III. ÚS 419/16
 Ústavní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu Josefa Fialy a soudců Jana Filipa (soudce zpravodaje) a Radovana Suchánka o ústavní stížnosti stěžovatele Václava Podrábského, zastoupeného advokátkou Mgr. Blankou Morávkovou, advokátkou, sídlem Brněnská 104, Miroslav, proti usnesení Nejvyššího soudu ze dne 24. listopadu 2015 č. j. 30 Cdo 1861/2015-204, rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 29. října 2014 č. j. 62 Co 340/2011-179 a rozsudku Obvodního soudu pro Prahu 2 ze dne 14. dubna 2011 č. j. 15 C 255/2010-35, za účasti Nejvyššího soudu, Městského soudu v Praze a Obvodního soudu pro Prahu 2, jako účastníků řízení, a České republiky - Ministerstva spravedlnosti, jako vedlejší účastnice řízení, takto:
 1. Stěžovatel se ústavní stížností podle čl. 87 odst. 1 písm. d) Ústavy České republiky (dále jen "Ústava") domáhá zrušení shora uvedených soudních rozhodnutí, neboť má za to, že jimi byla porušena jeho základní práva zakotvená v čl. 36 odst. 1 a čl. 38 odst. 2 Listiny základních práv a svobod (dále jen "Listina"), jakož i čl. 6 odst. 1 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 2. Z ústavní stížnosti a napadených rozhodnutí se podává, že stěžovatel se žalobou domáhal přiznání zadostiučinění za nemajetkovou újmu, která mu měla být způsobena nepřiměřenou délkou konkurzního řízení ve věci vedené před Krajským soudem v Ústí nad Labem pod sp. zn. 18 K 158/99. Obvodní soud pro Prahu 2 jako soud prvního stupně rozsudkem ze dne 14. 4. 2011 č. j. 15 C 255/2010-35 žalobu stěžovatele o zaplacení částky 67 500 Kč s příslušenstvím zamítl (výrok I), rozhodl, že vedlejší účastnice řízení (žalovaná) je povinna uhradit stěžovateli částku 52 500 Kč s příslušenstvím (výrok II) a rozhodl o náhradě nákladů řízení (výrok III).
 3. Městský soud v Praze jako soud odvolací nejprve k odvolání stěžovatele i vedlejší účastnice řízení rozhodl tak, že rozsudkem ze dne 20. 6. 2012 č. j. 62 Co 340/2011-121 změnil rozsudek soudu prvního stupně v zamítavém výroku tak, že zavázal vedlejší účastnici řízení povinností zaplatit stěžovateli částku 67 500 Kč s příslušenstvím, a ve vyhovujícím výroku jej potvrdil. Poté, co byl uvedený rozsudek k dovolání vedlejší účastnice řízení zrušen rozsudkem Nejvyššího soudu ze dne 28. 5. 2014 sp. zn. 30 Cdo 211/2013, odvolací soud napadeným rozsudkem změnil rozsudek soudu prvního stupně ve výrocích I a II tak, že konstatoval porušení práva stěžovatele na projednání a rozhodnutí ve výše uvedeném konkurzním řízení v přiměřené lhůtě.
 4. Napadeným usnesením Nejvyšší soud dovolání stěžovatele odmítl jako nepřípustné. V odůvodnění mj. uvedl, že odvolací soud postupoval v souladu s judikaturou Nejvyššího soudu, pokud při posuzování složitosti konkurzního řízení vzal v úvahu větší množství přihlášených pohledávek, při stanovení dne, který je rozhodující jako počátek řízení ve vztahu ke stěžovateli (žalobci), vzal v úvahu den, kdy přihláška pohledávky stěžovatele došla soudu, a při posuzování významu řízení pro stěžovatele vzal v úvahu částku, jaké se mu v konkurzu dostalo na uspokojení jeho pohledávky, a neshledal existenci skutečností, z nichž by bylo možné dovodit, že


text:
věřitel mohl v průběhu konkurzního řízení důvodně očekávat vyšší míru uspokojení přihlášené pohledávky. K námitce stěžovatele, že mu mělo být přiznáno zadostiučinění v penězích, Nejvyšší soud uvedl, že konstatování porušení práva je plnohodnotnou formou zadostiučinění, přičemž v daném případě ji neshledal zcela zjevně nepřiměřenou.
 5. Stěžovatel se neztotožňuje se závěrem Nejvyššího soudu o nepřípustnosti dovolání, stejně jako s jeho argumentací ohledně průtahů v řízení, výše odškodnění a významu řízení pro poškozeného. Rozhodnutí odvolacího soudu se dle jeho názoru skutkově rozcházelo s výsledky předchozích řízení, přičemž jeho závěry neměly oporu v prováděném dokazování. Závěry odvolacího soudu nebyly odůvodněny, rozsudek byl nepřezkoumatelný, což lze podle stěžovatele jistě za dovolací důvod považovat.
 6. K otázce přiměřenosti délky řízení stěžovatel především uvedl, že poukazovaná nepřiměřenost vyplývala především ze srovnání s osmnáctiměsíční zákonnou lhůtou dle ust. § 14a odst. 2 zákona č. 328/1991 Sb., o konkursu a vyrovnání (dále jen "zákon o konkursu a vyrovnání"), v níž by zásadně měla být realizační fáze skončena. Odvolací soud nezformuloval úsudek o tom, které rozhodné skutečnosti zapříčinily, že řízení trvalo déle než ona zákonná osmnáctiměsíční lhůta, ani neuvedl, kdo tuto okolnost zavinil. Nevyjádřil se rovněž k průtahům při prodeji akcií, při zpeněžování majetkové podstaty, při vyřazování neprodejného a neexistující majetku, při provádění opakovaných dražeb a při vyslovení souhlasu soudu s vyloučením majetku z konkurzní podstaty, a nezabýval se prodlevami s podáváním zpráv v konkurzním řízení.
 7. Stěžovatel dále argumentoval tím, že vzhledem k charakteru jeho pohledávky je rozhodující délka řízení od 23. 12. 1999, tj. od zahájení konkurzního řízení (nikoli až ode dne, kdy jeho přihláška došla soudu), poněvadž od tohoto dne měl omezenou možnost uplatnit svůj nárok v nalézacím řízení. Stejný názor sdílel i odvolací soud ve svém prvním rozhodnutí, když uvedl, že nelze přehlédnout skutečnost, že zahájením konkurzního řízení bylo odvolateli znemožněno účinně se domoci svého restitučního nároku k majetku, s nímž úpadce po léta bezplatně hospodařil. Dovolací soud tuto argumentaci odvolacího soudu v jeho prvním rozhodnutí podle názoru stěžovatele nikterak nevyvrátil, a proto měl odvolací soud setrvat na své původní argumentaci i ve svém druhém rozhodnutí, což neučinil. Dále stěžovatel poukazuje na příkrý rozpor odůvodnění rozsudku odvolacího soudu s odůvodněním jeho předchozího rozsudku.
 8. Stěžovatel připomíná, že jeho nároky měly svůj základ v restitučních nárocích a na ně navazujících nárocích transformačních dle zákonů č. 229/1991 Sb. a č. 42/1992 Sb. Tyto nároky měly být vykryty z majetku úpadce a akcií jeho dceřiné společnosti TEXAL a. s., přičemž tento majetek byl ke dni prohlášení konkurzu k dispozici. Stěžovatel jako oprávněná osoba právem očekával, že úpadce splní své povinnosti vyplývající z výše uvedených zákonů, a pokud by tak neučinil, měl by možnost žádat vydání svých nároků soudní cestou, kdyby neprobíhalo konkurzní řízení.
 9. Stěžovatel je přesvědčen, že řádným posouzením jeho věci měly soudy rozhodnout o přiznání zadostiučinění v penězích. Přistupovat k případnému zadostiučinění ve formě konstatace porušení práva lze jen za zcela výjimečných okolností, např. tehdy, byl-li význam předmětu řízení pro poškozeného nepatrný (rozhodnutí Nejvyššího soudu ze dne 13. 4. 2011 sp. zn. Cpjn 206/2010), nebo že


text:
se významným způsobem podílel na průtazích v řízení. Jelikož se stěžovatel významným způsobem nepodílel na průtazích v řízení, nelze i z tohoto důvodu přistoupit k zadostiučinění ve formě konstatace porušení práva. Konstatování porušení práva je sice plnohodnotnou formou zadostiučinění, avšak nikoliv srovnatelnou s rozsudkem soudu prvního stupně a s prvním rozsudkem soudu odvolacího. Druhé rozhodnutí odvolacího soudu bylo naprosto nečekané a nepředvídatelné.
 10. Ústavní soud se nejprve zabýval tím, zda jsou splněny procesní předpoklady projednání ústavní stížnosti. Dospěl k závěru, že ústavní stížnost byla podána včas oprávněným stěžovatelem, který byl účastníkem řízení, ve kterém byla vydána rozhodnutí napadená ústavní stížností, a Ústavní soud je k jejímu projednání příslušný. Stěžovatel je právně zastoupen v souladu s požadavky § 29 až 31 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů, (dále jen "zákon o Ústavním soudu"), a ústavní stížnost je přípustná (§ 75 odst. 1 zákona o Ústavním soudu a contrario), neboť stěžovatel vyčerpal všechny zákonné procesní prostředky k ochraně svého práva.
 11. Ústavní soud dále posoudil obsah ústavní stížnosti, prostudoval napadená rozhodnutí a seznámil se s obsahem spisu Obvodního soudu pro Prahu 2 sp. zn. 15 C 255/2010, jehož součástí byl též opis spisu Krajského soudu v Ústí nad Labem sp. zn. 18 K 158/99. Z následujících důvodů pak dospěl Ústavní soud k závěru, že jde o návrh zjevně neopodstatněný podle § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu.
 12. Předně je nutno připomenout, že Ústavní soud je soudním orgánem ochrany ústavnosti (čl. 83 Ústavy), který stojí mimo soustavu soudů (čl. 91 odst. 1 Ústavy), a že vzhledem k tomu jej nelze, vykonává-li svoji pravomoc tak, že na základě čl. 87 odst. 1 písm. d) Ústavy rozhoduje o ústavní stížnosti proti pravomocnému soudnímu rozhodnutí, považovat za další, "superrevizní" instanci v systému obecné justice, oprávněnou svým vlastním rozhodováním (nepřímo) nahrazovat rozhodování obecných soudů; jeho úkolem je "toliko" přezkoumat ústavnost soudních rozhodnutí, jakož i řízení, které jejich vydání předcházelo. Vzhledem k tomu nutno vycházet z pravidla, že výklad "podústavního" práva a jeho aplikace na jednotlivý případ je v zásadě věcí obecných soudů a o zásahu Ústavního soudu do jejich rozhodovací činnosti lze uvažovat za situace, kdy je jejich rozhodování stiženo vadami, které mají za následek porušení ústavnosti (tzv. kvalifikované vady). Takové vady Ústavní soud v napadených rozhodnutích neshledal.
 13. Napadené rozhodnutí Nejvyššího soudu, jímž bylo dovolání stěžovatele odmítnuto pro nepřípustnost (zčásti z důvodu, že stěžovatelem uplatněné otázky přípustnost dovolání nezakládají, a zčásti z důvodu vad, pro něž nebylo možné v dovolacím řízení pokračovat), Ústavní soud přezkoumal z hlediska toho, zda toto rozhodnutí vykazuje znaky protiústavnosti, jako např. svévoli, nedostatek odůvodnění či jiné ústavní úrovně dosahující vady vytyčené dostupnou a konsolidovanou judikaturou Ústavního soudu (srov. např. usnesení ze dne 13. 9. 2012 sp. zn. II. ÚS 2888/12 a v něm citovanou judikaturu, dostupné na http://nalus.usoud.cz). K takovému závěru však dospět nelze, neboť odůvodnění napadeného usnesení Nejvyššího soudu obsahuje zřetelné důvody, proč je dovolání nepřípustné. Nejvyšší soud poukázal na svůj rozsudek v této věci ze dne 28. 5. 2014 sp.


text:
zn. 30 Cdo 211/2013, v němž se již stěžovatelem vznesenými otázkami (vliv většího množství přihlášených pohledávek při posuzování složitosti konkurzního řízení, stanovení dne rozhodného jako počátek řízení ve vztahu ke stěžovateli, posouzení významu řízení pro žalobce) zabýval, vyjádřil se ke stěžovatelově námitce týkající se tvrzeného překročení lhůty pro předložení konečné zprávy soudu podle § 14a odst. 2 zákona o konkursu a vyrovnání, jakož i ke svým přezkumným možnostem stran stanovení formy přiměřeného zadostiučinění. Ústavní soud má za to, že při aplikaci ustanovení § 237 občanského soudního řádu Nejvyšší soud postupoval způsobem, který odpovídá judikaturním a doktrinálním standardům jeho výkladu v souladu s obecně sdílenými zásadami spravedlnosti, a své právní posouzení přiměřeným a dostatečným způsobem odůvodnil. Ústavní soud tak nemá prostor pro přehodnocení takových závěrů. K námitce stěžovatele, že dovolacím důvodem je jistě námitka nepřezkoumatelnosti napadeného rozhodnutí odvolacího soudu, pak lze uvést, že dle platné právní úpravy bylo by jí možné přisvědčit pouze za předpokladu, že by bylo jeho dovolání shledáno přípustným, což se nestalo (viz § 242 odst. 3 občanského soudního řádu).
 14. K dalším námitkám stěžovatele, jež směřují do napadených rozhodnutí soudu prvního stupně a soudu odvolacího, je nutno především odkázat na ustálenou judikaturu Ústavního soudu při posuzování rozhodovací činnosti obecných soudů ve věcech odpovědnosti státu za škodu způsobenou nezákonným rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem. Z ní plyne, že posouzení existence podmínek pro vznik této odpovědnosti státu je zcela v pravomoci obecných soudů [srov. např. nález ze dne 26. 9. 2013 sp. zn. I. ÚS 215/12 (N 169/70 SbNU 581, bod 22), či nález sp. zn. IV. ÚS 3377/12 ze dne 16. 5. 2013 (N 86/69 SbNU 373, bod 25)]. V nálezu ze dne 9. 12. 2010 sp. zn. III. ÚS 1320/10 (N 247/59 SbNU 515) Ústavní soud uvedl, že "[d]o samotného zhodnocení konkrétních okolností případu, z pohledu zmíněných zákonných kritérií obecnými soudy, Ústavní soud zásadně není oprávněn vstupovat, ledaže by příslušné závěry bylo možno označit za skutečně "extrémní", vymykající se zcela smyslu a účelu dané právní úpravy. Pak totiž by takový postup mohl být shledán jako rozporný s ústavně zaručenými základními právy účastníka řízení ve smyslu čl. 36 odst. 1 a 3 Listiny. "Pouhý" nesouhlas s tím, jak obecný soud zhodnotil tu kterou okolnost, resp. s tím, že některé z hodnocených skutečností přisoudil menší či naopak větší váhu než skutečnosti jiné, věc (ústavní stížnost) do ústavní roviny posunout zásadně nemůže."
 15. Z napadeného rozsudku odvolacího soudu vyplývá, že délku konkurzního řízení (7 let a 22 dnů) hodnotil ve vztahu ke stěžovateli jako mírně nepřiměřenou a jím uplatněný nárok na přiznání přiměřeného zadostiučinění shledal oprávněným. Hodnocení důvodů, které odvolací soud k takovému závěru vedly, lze z hlediska ústavních požadavků na kvalitu (přezkoumatelnost) odůvodnění soudního rozhodnutí považovat za dostačující. Co se týká posouzení významu řízení pro stěžovatele, odvolací soud vycházel z konstantní soudní judikatury, když byl nadto vázán rozsudkem Nejvyššího soudu ze dne 28. 5. 2014 sp. zn. 30 Cdo 211/2013. Stěžovatelem poukazované překvapivosti napadeného rozhodnutí odvolacího soudu proto nelze přisvědčit.
 16. Pokud v posuzované věci nebylo rozhodnuto o přiznání


text:
zadostiučinění v penězích, nýbrž ve formě konstatace práva, tento závěr přijatý odvolacím soudem nepovažuje Ústavní soud s ohledem na posouzení významu řízení pro stěžovatele za natolik extrémní či nepřiměřený, aby přistoupil ke kasačnímu zásahu. Otázka přiměřenosti délky konkurzního řízení ve věci vedené před Krajským soudem v Ústí nad Labem pod sp. zn. 18 K 158/99 byla obdobně rozhodnuta ve vztahu ke konkurzním věřitelům, kteří byli v obdobném postavení jako stěžovatel, již rozsudkem Městského soudu v Praze ze dne 28. 11. 2013 č. j. 70 Co 474/2012-112, kdy bylo rovněž konstatováno porušení práva (ústavní stížnost těchto věřitelů proti usnesení Nejvyššího soudu ze dne 31. 5. 2015 č. j. 30 Cdo 1599/2014-134 byla pro zjevnou neopodstatněnost odmítnuta usnesením Ústavního soudu ze dne 28. 1. 2016 sp. zn. I. ÚS 1768/15).
 17. Ze všech výše uvedených důvodů Ústavní soud podanou ústavní stížnost mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků podle ustanovení § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu jako návrh zjevně neopodstatněný odmítl.
 Zdroj: Rozsudek Ústavního soudu ze dne 9. 8. 2016, sp. zn. III. ÚS 419/16, dostupné na nalus.usoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
Stát jako plátce | Vojenská zdravotní pojišťovna České republiky
 Stát je plátcem pojistného za osoby, které určuje § 7odst. 1 zákona č. 48/1997 Sb., ve znění pozdějších předpisů.
 Pojištěnec je povinen oznámit zdravotní pojišťovně nejpozději do 8 dnů skutečnosti rozhodné pro vznik nebo zánik povinnosti státu platit za něj pojistné. Za osoby nezletilé nebo osoby bez způsobilosti k právním úkonům plní tuto povinnost jejich zákonný zástupce.
 nezaopatřené děti; nezaopatřenost dítěte se posuzuje podle zákona o státní sociální podpoře;
 poživatele důchodů z důchodového pojištění, kterým byl přiznán důchod před 1. lednem 1993 podle předpisů České a Slovenské Federativní Republiky a po 31. prosinci 1992 podle předpisů České republiky. Za poživatele důchodu se pro účely tohoto zákona považuje osoba podle předchozí věty i v měsících, kdy jí podle předpisů o důchodovém pojištění výplata důchodu nenáleží;
 ženy na mateřské a osoby na rodičovské dovolené a osoby pobírající peněžitou pomoc v mateřství podle předpisů o nemocenském pojištění;
 uchazeče o zaměstnání včetně uchazečů o zaměstnání, kteří přijali krátkodobé zaměstnání;
 osoby pobírající dávku pomoci v hmotné nouzi a osoby s nimi společně posuzované, a to za podmínky, že nejsou podle potvrzení plátce dávky pomoci v hmotné nouzi v pracovním ani obdobném vztahu ani nevykonávají samostatnou výdělečnou činnost, nejsou v evidenci uchazečů o zaměstnání a nejde o poživatele starobního důchodu, invalidního důchodu pro invaliditu třetího stupně, vdovského nebo vdoveckého důchodu, ani o poživatele rodičovského příspěvku nebo o nezaopatřené dítě;
 osoby, které jsou závislé na péči jiné osoby ve stupni II (středně těžká závislost) nebo stupni III (těžká závislost) anebo stupni IV (úplná závislost), a osoby pečující o tyto osoby, a osoby pečující o osoby mladší 10 let, které jsou závislé na péči jiné osoby ve stupni I (lehká závislost);
 osoby ve výkonu zabezpečovací detence nebo vazby, osoby ve výkonu trestu odnětí svobody nebo osoby ve výkonu ústavního ochranného léčení;
 osoby s trvalým pobytem na území ČR, příjemci dávek nemocenského pojištění, za které není plátcem pojistného zaměstnavatel ani (z jiného důvodu) stát, které neplatí pojistné ani jako osoby samostatně výdělečně činné;
 osoby, které jsou invalidní ve třetím stupni nebo které dosáhly věku potřebného pro nárok na starobní důchod, avšak nesplňují další podmínky pro přiznání invalidního důchodu pro invaliditu třetího stupně nebo starobního důchodu a nemají příjmy ze zaměstnání, ze samostatné výdělečné činnosti a nepožívají žádný důchod z ciziny, nebo tento důchod nepřesahuje měsíčně částku ve výši minimální mzdy;
 osoby celodenně osobně a řádně pečující alespoň o jedno dítě do sedmi let věku nebo nejméně o dvě děti do 15 let věku, nejde-li o osoby uvedené výše. Podmínka celodenní péče se považuje za splněnou i tehdy, je-li dítě předškolního věku umístěno v jeslích (mateřské škole), popřípadě v obdobném zařízení na dobu, která nepřevyšuje čtyři hodiny denně, a jde-li o dítě plnící povinnou školní docházku, po dobu návštěvy školy, s výjimkou umístění v zařízení s týdenním či celoročním pobytem. Za takové osoby se považuje vždy pouze jedna osoba, a to buď otec nebo matka dítěte, nebo osoba, která převzala dítě do trvalé péče nahrazující péči rodičů, pokud nemají příjmy ze


text:
zaměstnání nebo ze samostatné výdělečné činnosti;
 mladistvé umístěné ve školských zařízeních pro výkon ústavní výchovy a ochranné výchovy;
 osoby vykonávající dlouhodobou dobrovolnickou službu na základě smlouvy s vysílající organizací, které byla udělena akreditace Ministerstvem vnitra, v rozsahu překračujícím v průměru alespoň 20 hodin v kalendářním týdnu, pokud není dobrovolník plátcem pojistného podle § 5 nebo za něj není plátcem pojistného stát z jiného důvodu;
 manžele nebo registrované partnery státních zaměstnanců podle zákona o státní službě nebo jiných zaměstnanců v organizačních složkách státu, pokud je následují do místa jejich vyslání k výkonu práce v zahraničí nebo k výkonu služby v zahraničí se souhlasem této organizační složky státu, a nemají příjem ze závislé činnosti nebo nejsou osobami samostatně výdělečně činnými podle § 5 nebo nejsou osobami vykonávajícími obdobné činnosti podle práva cizího státu, do kterého byli jejich manželé nebo registrovaní partneři vysláni k výkonu práce v zahraničí nebo k výkonu služby v zahraničí;
 cizince, kterým bylo uděleno oprávnění k pobytu na území České republiky za účelem poskytnutí dočasné ochrany podle zvláštního právního předpisu, pokud nemají příjmy ze zaměstnání nebo ze samostatné výdělečné činnosti;
 žadatele o udělení mezinárodní ochrany a jeho dítě narozené na území České republiky, cizince, jemuž bylo vydáno potvrzení o strpění pobytu na území České republiky, a jeho dítě narozené na území České republiky, pokud nemají příjmy ze zaměstnání nebo ze samostatné výdělečné činnosti;
 příjemci starobní penze na určenou dobu, doživotní penze nebo penze na přesně stanovenou dobu s přesně stanovenou výší důchodu podle zákona upravujícího doplňkové penzijní spoření do dosažení věku potřebného pro vznik nároku na starobní důchod podle § 32 zákona o důchodovém pojištění, pokud jsou splněny podmínky stanovené v § 22 odst. 4 nebo § 23 odst. 6 zákona č. 427/2011 Sb., o doplňkovém penzijním spoření; při stanovení tohoto věku u žen se postupuje stejně jako u mužů stejného data narození;
 osoby starší 26 let studující prvně v doktorském studijním programu uskutečňovaném vysokou školou v České republice ve standardní době v prezenční formě studia, pokud nejsou zaměstnanci nebo osobami samostatně výdělečně činnými podle § 5; za dobu uvedeného studia se pro účely tohoto písmena považuje také kalendářní měsíc, v němž osoba ukončila uvedené studium.
 Od 1. 1. 2020 činí vyměřovací základ částku 7 903 Kč. Od ledna 2020 platí za osoby, za které je podle zvláštního právního předpisu plátcem pojistného stát, měsíčně pojistné ve výši 1067 Kč.
 V souvislosti s uplatňováním odpočtu platí, že nárok na uplatnění odpočtu může použít pouze zaměstnavatel zaměstnávající více než 50 % osob se zdravotním postižením z celkového průměrného přepočteného počtu svých zaměstnanců. U tohoto zaměstnavatele lze uplatnit nárok na odpočet jen v případě zaměstnané osoby, které byl přiznán invalidní důchod ve smyslu ustanovení § 38 z.č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění.
 Změny v platbě zdravotního pojištění od 1. 1. 2020
 Vyměřovací základ v Kč
 01.01.2020 - 7903 1067
 01.01.2019 - 01.01.2019 7540 1018
 01.01.2018 - 31.12.2018 7177 969
 01.01.2017 - 31.12.2017 6814 920
 01.01.2016 - 31.12.2016 6444 870
 01.07.2014 – 31.12.2015 6259 845
 01.11.2013 – 30.06.2014 5829 787
 01.01.2010 – 31.10.2013


text:
Právnická fakulta - OZNÁMENÍ O VYHLÁŠENÍ VÝBĚROVÉHO ŘÍZENÍ NA SLUŽEBNÍ MÍSTO ODBORNÉHO RADY V ODDĚLENÍ MONITORINGU VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK A BID RIGGINGU
 OZNÁMENÍ O VYHLÁŠENÍ VÝBĚROVÉHO ŘÍZENÍ NA SLUŽEBNÍ MÍSTO ODBORNÉHO RADY V ODDĚLENÍ MONITORINGU VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK A BID RIGGINGU
 Předseda Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže jako služební orgán příslušný podle § 10 odst. 1 písm. f) zákona č. 234/2014 Sb., o státní službě (dále jen „zákon“), vyhlašuje výběrové řízení na služební místo „odborný rada v Oddělení monitoringu veřejných zakázek a bid riggingu“.
 Služební poměr na služebním místě odborného rady v Oddělení monitoringu veřejných zakázek
 a bid riggingu je stanoven jako služební poměr na dobu neurčitou v oboru služby „Hospodářská soutěž, dohled nad zadáváním veřejných zakázek a koncesí a dohled nad poskytováním veřejné podpory“, s místem výkonu služby Brno. Služební místo je zařazeno podle Přílohy č. 1 k zákonu do 12. platové třídy. Předpokládaným dnem nástupu do služby na tomto místě je 25. 9. 2017 (nástup možný i dříve, ihned po ukončení výběrového řízení, případně dle dohody).
 · Dle pokynu nadřízeného přezkoumává podněty podané proti rozhodnutí zadavatelů
 o námitkách, a to včetně posouzení příslušné dokumentace o zadání veřejné zakázky
 a vyhodnocení celého případu.
 · Připravuje podklady pro zahájení řízení z moci úřední, zejména vyžaduje příslušnou dokumentaci o zadávání veřejné zakázky, získané podklady posuzuje a vyhodnocuje.
 · Zpracovává prvostupňová rozhodnutí.
 · Aktivně se podílí na tvorbě metodických postupů Sekce veřejných zakázek.
 · Zpracovává případy týkající se monitoringu veřejných zakázek.
 · Podílí se na odhalování případů bid riggingu, monitoringu a identifikaci případů bid riggingu.
 · Spolupracuje na programu pro anonymní stěžovatele.
 · Služební poměr na dobu neurčitou.
 · 12. platovou třídu, odměny.
 · Příspěvek na stravování, příspěvky z fondu kulturních a sociálních potřeb.
 · Pružnou pracovní dobu.
 · 5 týdnů dovolené, 5 dnů sick days.
 · Možnost dalšího vzdělávání.
 · Příjemné pracovní prostředí v centru Brna.
 · Přátelský pracovní kolektiv.
 a) je státním občanem České republiky, občanem jiného členského státu Evropské unie
 nebo občanem státu, který je smluvním státem Dohody o Evropském hospodářském prostoru [§ 25 odst. 1 písm. a) zákona];
 Splnění tohoto předpokladu se podle § 26 odst. 1 věta první zákona dokládá příslušnými listinami, tj. průkazem totožnosti nebo osvědčením o státním občanství. Při podání žádosti lze podle § 26 odst. 2 zákona doložit pouze písemné čestné prohlášení o státním občanství[1] popř. prostou kopii průkazu totožnosti; uvedenou listinu lze v takovém případě doložit následně, nejpozději před konáním pohovoru.
 Žadatel, který není státním občanem České republiky, musí zkouškou u osoby, která jako plnoprávný člen Asociace jazykových zkušebních institucí v Evropě uskutečňuje touto asociací certifikovanou zkoušku z českého jazyka jako cizího jazyka, prokázat znalost českého jazyka;
 to neplatí, doloží-li, že absolvoval alespoň po dobu 3 školních roků základní, střední
 nebo vysokou školu, na kterých byl vyučovacím jazykem český jazyk. Splnění tohoto předpokladu se dokládá příslušnou listinou.
 Splnění tohoto předpokladu se podle § 26 odst. 1 věta šestá zákona dokládá písemným čestným prohlášením[2].
 Splnění tohoto předpokladu se podle § 26 odst. 1 věta druhá zákona dokládá výpisem z Rejstříku trestů, který nesmí být starší než


text:
3 měsíce. Pokud žadatel do žádosti poskytne údaje nutné k obstarání výpisu z evidence Rejstříku trestů[3], není již povinen výpis z evidence Rejstříku trestů doložit, neboť si ho služební orgán vyžádá na základě poskytnutých údajů přímo
 od Rejstříku trestů. Není-li žadatel státním občanem České republiky, je povinen doložit bezúhonnost obdobným dokladem o bezúhonnosti[4].;
 e) dosáhl vzdělání stanoveného zákonem pro toto služební místo [§ 25 odst. 1 písm. e) zákona]; tj. vysokoškolské vzdělání získané studiem v magisterském studijním programu;
 Splnění tohoto předpokladu se podle § 26 odst. 1 věta první zákona dokládá příslušnými listinami, tj. originálem nebo úředně ověřenou kopií dokladu o dosaženém vzdělání (vysokoškolského diplomu). Při podání žádosti lze podle § 26 odst. 2 zákona doložit pouze písemné čestné prohlášení o dosaženém vzdělání[5]; uvedenou listinu lze v takovém případě doložit následně, nejpozději před konáním pohovoru.
 Splnění tohoto předpokladu se podle § 26 odst. 3 dokládá písemným čestným prohlášením[6].
 U nejvhodnějšího žadatele vybraného podle § 28 odst. 2 nebo 3 zákona služební orgán ověří splnění tohoto předpokladu zajištěním vstupní lékařské prohlídky podle zákona o specifických lékařských službách
 a) vysokoškolské vzdělání v magisterském studijním programu v oboru právo nebo v obdobném oboru na právnické fakultě se sídlem v České republice;
 b) vysokoškolské vzdělání v magisterském studijním programu ekonomického zaměření na vysoké škole se sídlem v České republice;
 c) vysokoškolské vzdělání v magisterském studijním programu se zaměřením na stavebnictví na vysoké škole se sídlem v České republice, nebo
 d) vysokoškolské vzdělání v zahraničí, pokud je takové vzdělání v České republice uznáváno
 za rovnocenné vzdělání uvedenému v písm. a) až c) na základě mezinárodní smlouvy, kterou
 je Česká republika vázána, anebo pokud takové vzdělání bylo uznáno podle zvláštního právního předpisu, a současně takové vzdělání odpovídá obsahem a rozsahem obecnému vzdělání, které lze získat v uvedených oborech v magisterském studijním programu na vysoké škole v České republice.
 · Strukturovaný profesní životopis.
 · Motivační dopis.
 Posuzovány budou žádosti[7] podané ve lhůtě do 28. 8. 2017, tj. v této lhůtě zaslané služebnímu orgánu prostřednictvím provozovatele poštovních služeb na adresu služebního úřadu Úřad
 pro ochranu hospodářské soutěže, třída Kpt. Jaroše 1926/7, 604 55 Brno, nebo osobně podané na podatelnu služebního úřadu na výše uvedené adrese. Žádost lze podat rovněž v elektronické podobě s uznávaným elektronickým podpisem na elektronickou adresu služebního úřadu (posta @ compet.cz) nebo prostřednictvím veřejné datové sítě do datové schránky
 Obálka, resp. datová zpráva, obsahující žádost včetně požadovaných listin (příloh) musí být označena slovy: „Neotvírat“ a slovy „Výběrové řízení na služební místo odborného rady v Oddělení monitoringu veřejných zakázek a bid riggingu“.
 Upozorňujeme žadatele o přijetí do služebního poměru a zařazení na služební místo, že jednotlivá podaná žádost se vztahuje výhradně k žadatelem označenému služebnímu místu, na které byla tato žádost podána, což však nebrání tomu, aby si žadatel podal více žádostí do aktuálně vyhlášených výběrových řízení na volná služební místa.
 [1] Písemné čestné prohlášení o státním občanství je zahrnuto ve formuláři žádosti č. 1 a bude považováno za doložené, pokud žadatel zaškrtne a doplní příslušné pole vztahující se k tomuto čestnému prohlášení.
 [2] Písemné čestné


text:
prohlášení o svéprávnosti je zahrnuto ve formuláři žádosti č. 1.
 [3] Rozsah údajů nutných pro obstarání výpisu z evidence Rejstříku trestů je uveden ve formuláři žádosti č. 1.
 [4] Podle § 26 odst. 1 zákona jde o doklad obdobný výpisu z evidence Rejstříku trestů, který nesmí být starší než 3 měsíce, osvědčující bezúhonnost, vydaný státem, jehož je žadatel státním občanem, jakož i státy, v nichž žadatel pobýval v posledních 3 letech nepřetržitě po dobu delší než 6 měsíců (dále jen „domovský stát“), a doložený úředním překladem do českého jazyka; pokud takový doklad domovský stát nevydává, doloží se bezúhonnost čestným prohlášením.
 [5] Písemné čestné prohlášení o dosaženém vzdělání je zahrnuto ve formuláři žádosti č. 1 a bude považováno za doložené, pokud žadatel zaškrtne a doplní příslušná pole vztahující se k tomuto čestnému prohlášení.
 [6] Písemné čestné prohlášení o zdravotní způsobilosti je zahrnuto ve formuláři žádosti č. 1.
 [7] Formulář žádosti č. 1.


text:
Realizace Cochemské praxe v České republice 1. JUDr. Ing. Romana Rogalewiczová 1. Mgr. Tereza Killarová 2 - PDF
 Download "Realizace Cochemské praxe v České republice 1. JUDr. Ing. Romana Rogalewiczová 1. Mgr. Tereza Killarová 2"
 1 Realizace Cochemské praxe v České republice 1. JUDr. Ing. Romana Rogalewiczová 1 Mgr. Tereza Killarová 2 V předchozích příspěvcích jsme seznámily čtenáře se vznikem, vývojem a základními principy Cochemské praxe. V závěrečné části se zaměříme na hlavní rozdíly v české a německé právní úpravě a praxi a zamyslíme se nad tím, zda by bylo za současných podmínek možné aplikovat myšlenky Cochemské praxe v opatrovnických řízeních u českých soudů a k jakým legislativním změnám bude v budoucnu v této souvislosti vhodné přikročit. Odlišnosti právní úpravy i praxe v České republice a v Německu Odlišný přístup k řešení rodičovských konfliktů v České republice a v Německu vychází jednak z odlišností v právní úpravě, především ale v praktickém přístupu. V několika bodech nyní poukážeme na nejvýznamnější rozdíly. 1. Povinnost rychlého projednání věci před soudem Německý zákon o soudnictví ve věcech rodinných a ve věcech dobrovolné soudní jurisdikce (Gesetz über das Verfahren in Familiensachen und in den Angelegenheiten der freiwilligen Gerichtsbarkeit, dále jen FamFG) ukládá soudům, že by měly nařídit první jednání ve věci nejpozději do jednoho měsíce po podání návrhu. 3 Tím je zaručeno, že se věc začne projednávat v poměrně krátké době. Rychlost je totiž u řešení rodinných, resp. rodičovských konfliktů jedním z nejvýznamnějších faktorů průtahy v řízení znamenají nejistotu. Nejistotu pro rodiče jako účastníky řízení, i nejistotu pro dítě, o které a o jehož budoucí osud v řízení jde. Dlouhodobá nejistota zvyšuje nervozitu, nervózní rodiče vyostřují svoje konflikty, další konflikty vedou k ještě většímu vyhrocení situace a celého případu. Pokud se ale věc začne urychleně řešit a rodiče (i dítě) vidí, že se něco děje a že se směřuje k výsledku, výrazně to uklidní atmosféru. Navíc pokud již řízení bylo zahájeno, konkrétně v rámci interdisciplinární spolupráce po prvním soudním jednání, neuzavřou-li rodiče dohodu, s rodinou začíná pracovat odborník. Tímto oborníkem je nejčastěji rodinná poradna, případně může být přizván na pomoc mediátor. 4 Nepodaří-li se ani za součinnosti odborníků dosáhnout dohody mezi rodiči, je nařízeno další jednání, zpravidla nejpozději po třech měsících. 5 1 JUDr. Ing. Rogalewiczová je doktorandkou na Právnické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci, působí na Úřadě pro mezinárodněprávní ochranu dětí jako mentorka pracovní skupiny zavádějící Cochemskou praxi. 2 Mgr. Killarová působí na Úřadě pro mezinárodněprávní ochranu dětí jako mentorka sítě rodičovských konfliktů v rámci pracovní skupiny zavádějící Cochemskou praxi odst. 2 FamFG 4 K tomu srovnej 156 FamFG odst. 4 FamFG 1
 2 Právní řád České republiky neobsahuje žádné konkrétní lhůty pro vydání meritorního rozhodnutí v rodinně-právních věcech. Zákon č. 292/2013 Sb., o zvláštních řízeních soudních (dále jen ZŘS) v 471 odst. 2 pouze obecně uvádí, že ve věcech péče soudu o nezletilé rozhoduje soud s největším urychlením, což lze stěží považovat za dostačující. Řízení bez zbytečných průtahů má daleko větší potenciál snížit riziko negativních důsledků pro rodinné vztahy než řízení, u kterého


text:
už si ani sami účastníci nepamatují, kdy vlastně začalo. Taktéž Evropský soud pro lidská práva (dále jen ESLP) si je plně vědom toho, že průtahy v řízení mohou ovlivnit vztah dítěte a jednoho z jeho rodičů, obzvláště vezmeme-li v potaz, že děti vnímají čas jinak, výrazně pomaleji než dospělí. Proto ESLP v souladu s čl. 7 Evropské úmluvy o výkonu práv dětí zmiňuje povinnost státu, respektive soudů, vynakládat mimořádnou péči na co nejrychlejším vynesení meritorního rozhodnutí ve věci Specializace advokátů V Německu je většina advokátů úzce specializovaná. Neznamená to, že by neexistovali i advokáti s generální praxí, kteří by byli schopní a ochotní zastoupit klienta v jakékoliv právní oblasti, ale je jich výrazně méně než v České republice. V tuzemsku platí, že hlubší specializaci, zpravidla co se obchodního práva týče, si mohou z hlediska konkurence dovolit toliko velké právnické firmy sídlící v hlavním městě. Menší či střední advokátní kanceláře nebo jednotlivé advokáty sídlící mimo Prahu okolnosti nutí, aby v rámci dosažení kýženého výdělku byli co nejuniverzálnější. Krom rodinného práva se věnují i právu občanskému, trestnímu či jiným právním odvětvím. 7 Zejména v rodinně-právních sporech se v Německu málokdo odváží vystupovat u soudu bez právního zastoupení, nebo se nechat zastoupit advokátem, který se na rodinné právo nespecializuje. Důvodem je na jedné straně poměrně velká složitost německé úpravy rodinného práva. Na druhé straně je fakt, že si občané mnohem více uvědomují riziko negativního dopadu neúspěchu v řízení na jejich osobní život. 3. Oddělená role orgánu sociálně-právní ochrany dětí a opatrovníka dítěte Zatímco v České republice orgány sociálně-právní ochrany dětí plní několik diametrálně odlišných a často i vzájemně protichůdných funkcí, v rámci interdisciplinární spolupráce je jejich úkolem pouze prošetřit poměry v rodině a nadále vykonávat funkci koordinátora řešení rodičovského konfliktu. Pro orgány sociálně-právní ochrany dětí v České republice je typická různorodá náplň práce. V intencích zákona č. 359/1999 Sb., o sociálně-právní ochraně dětí, ve znění pozdějších předpisů, vykonávají preventivní a poradenskou činnost, činí zákonem definovaná opatření na ochranu dětí, jsou angažovány při zprostředkování náhradní rodinné 6 Srovnej bod 63 Sommerfeld proti Německu, rozsudek ESLP ze dne , stížnost č /96, případně bod 49 Elsholz proti Německu, rozsudek ESLP ze dne , stížnost č /94. 7 Srovnej Počet advokátů stále roste [online]. [citováno dne ]. Dostupné z: <http://www.cak.cz/scripts/detail.php?id=1273>. 2
 3 péče dítěte 8, figurují coby složka veřejné moci při nařízení a průběhu ústavní a ochranné výchovy nezletilých. Sociální pracovníci jednají buď z pověření, nebo na vyžádání. Získávají informace potřebné k pomoci dětem či rodinám, zajímají se o vztahy, souvislosti a příčiny, o vývoj sociální situace konkrétních subjektů, nabízí a pomáhají hledat řešení. S ohledem na značný rozsah polyfunkční sociální práce se nelze vyhnout etickým a profesním dilematům, situacím, při nichž je třeba klást si otázku, zda je podstatou sociální práce podpora a ochrana dítěte, případně rodiny, či sociální kontrola. 9 Není divu, že sociální pracovníci mohou při výkonu své profese pociťovat jistou rozpolcenost. V německém soudním řízení je dítěti určen opatrovník, je-li to nutné za účelem hájení jeho zájmů. 10 Ustanovení 158 odst. 2


text:
FamFG vymezuje situace, v nichž je jmenování kolizního opatrovníka zpravidla žádoucí. Naproti tomu se lze setkat i s tím, že dítě vůbec opatrovníka mít nemusí. Jsou-li rodiče schopni se dohodnout hned na prvním soudním jednání, často nedojde ani k ustanovení opatrovníka. Pokud je zřejmé, že se rodiče nedokážou dohodnout a řízení bude pokračovat, soud dítěti jmenuje opatrovníka z řad odborníků, kteří se zastupování dětí v opatrovnických řízeních jsou ochotni ujmout. Těmito odborníky bývají psychologové, právníci nebo osoby, které mají obdobné zkušenosti s prací s dětmi. Nejvhodnější je samozřejmě kombinace právnického a psychologického vzdělání, nebo praxe. Opatrovníkovi dítěte pro řízení se v Německu někdy říká také Anwalt des Kindes, což v doslovném překladu znamená advokát dítěte a přesně to vystihuje podstatu této funkce. Úkolem opatrovníka je zastupovat zájmy dítěte v řízení, má skutečně stejné postavení jako advokáti rodičů. Současně je ale náplní jeho práce komunikace s dítětem, realizuje jeho participační práva. Oddělením funkce opatrovníka z předmětu činností orgánů péče o dítě došlo v Německu jednak k výraznému odbřemenění orgánů péče o dítě, jednak k posílení pozice dítěte v řízení a k zajištění profesionální práce s dítětem v průběhu řízení Úzká spolupráce orgánů sociálně-právní ochrany dětí, soudů a poraden Cochemská praxe a další z ní vycházející modely jsou založeny na fungující spolupráci všech zúčastněných profesí. Orgány péče o dítě nejen ví, na koho mohou rodiče odkázat, kdo jim je schopen poskytnout odbornou pomoc a poradenství na odpovídající úrovni, ale jsou také 8 Zejména při svěření dítěte do péče jiné fyzické osoby než rodiče, v případech pěstounské péče, pěstounské péče na přechodnou dobu, poručenství a osvojení. 9 Srovnej Sociálně-právní ochrana dětí pro praxi [online]. [citováno dne ]. Dostupné z: <http://www.nadacesirius.cz/soubory/prilohy/manual-spod-pro-praxi.pdf>. 10 Srovnej 158 odst. 1 FamFG. 11 Tím nechceme říct, že by práce orgánů péče o dítě s dítětem nebyla profesionální. Nelze však diskutovat o tom, že pokud se dítěti věnuje opatrovník, který je určen výlučně pro toto dítě, má v této funkci své zkušenosti a navíc odborné vzdělání v oblasti práva či psychologie a zkušenosti v práci s dětmi, jedná se o výrazně odlišný přístup, než když se dítěti má věnovat zaměstnanec orgánu péče o dítě. Ten často zastupuje současně několik dalších dětí v jiných řízeních, má se věnovat i rodičům dítěte, řešit jejich problémy a v podstatě působí jako zprostředkovatel mezi rodiči, a jeho hlavní odborností je sociální práce. 3
 4 schopny takovou pomoc či poradenství zprostředkovat a zajistit. Mají přehled o poradnách a zařízeních ve svém obvodu a blízkém okolí, s většinou jejich pracovníků se i osobně znají, což usnadňuje vzájemnou, především neformální komunikaci. Soudy se v souvislosti s odbornou pomocí rodičům mohou na fungování orgánů péče o dítě plně spolehnout. V obvodech některých soudů funguje praxe dokonce tak, že ještě před prvním jednáním ve věci orgán péče o dítě zjistí, které poradny mají kapacitu na to, aby mohly rodinu do své péče přijmout. Při prvním jednání soudu pak už pouze rodičům sdělí možné termíny, kdy je možné se do poradny dostavit. Domníváme se, že už pouhá skutečnost, že rodičům


text:
je veškerý servis a podpora zajištěna, je jim přímo sdělen termín a místo, kam se mají dostavit, může mít do značené míry zavazující vliv a rodiče jsou pod větším tlakem pomoc skutečně využít. V České republice je tento systém značně roztříštěný. Odbornou pomoc může rodičům doporučit i uložit jak orgán sociálně-právní ochrany dětí, tak soud, ale jakou pomoc rodiče vyhledají, kterou poradnu, kterého terapeuta, kterého psychologa si vyberou, je pouze na jejich uvážení. Navíc se v této věci musí dohodnout, což v konfliktní situaci, kdy se rodiče nejsou schopní dohodnout v naprosto banálních věcech, může také představovat problém. 5. Jiný přístup soudních znalců Je-li v opatrovnickém řízení probíhajícím dle myšlenek Cochemské praxe stanoven soudní znalec, pak je to znakem toho, že věc je skutečně velmi vážná. Znamená to, že rodiče nejsou schopni dosáhnout dohody sami a dokonce se nepodařilo najít kompromis a zmírnit rodičovský konflikt ani za pomoci odborníků pomáhajících poradenských center. Soudní znalec je v rámci interdisciplinární spolupráce v podstatě jakousi poslední instancí, která může rodičům pomoci vyřešit věc po dobrém. 12 Nutno připomenout, že zapojení soudního znalce do řízení pro rodiče představuje značnou finanční zátěž, protože znalecký posudek hradí v plné výši účastníci řízení a nejde právě o malé částky. 13 Není tedy výjimkou, že při vidině ustanovení soudního znalce a vzniku dalších nákladů se rodiče často raději nakonec dohodnou. V řízení u českého opatrovnického soudu soudní znalec za pomoci různých metod zkoumá osobnosti a osobnostní vlastnosti rodičů a dítěte, pohovorem zjišťuje jejich stanoviska a 12 Srovnej 163 odst. 2 FamFG. 13 Odměna soudního znalce se počítá hodinovou sazbou, která představuje částku od 65 do 100 EUR za hodinu práce znalce. Konkrétní suma hodinové sazby se určuje podřazením předmětu znaleckého zkoumání znalce do jedné ze šestnácti honorářových skupin ve smyslu 9 německého zákona o odměňování a náhradách v oblasti justice Gesetz über die Vergütung von Sachverständigen, Dolmetscherinnen, Dolmetschern, Übersetzerinnen und Übersetzern sowie die Entschädigung von ehrenamtlichen Richterinnen, ehrenamtlichen Richtern, Zeuginnen, Zeugen und Dritten (Justizvergütungs- und -entschädigungsgesetz JVEG). 4
 5 názory a na základě zjištěných skutečností zodpoví otázky soudu 14. Pravidelně je znalcům pokládána otázka, který z rodičů má lepší výchovné předpoklady, na kterou se mnohdy nedá odpovědět jinak, než že oba rodiče mají stejné výchovné předpoklady. V Cochemské praxi se dají soudní znalci s nadsázkou označit za další stupeň rodinného poradenství. I němečtí znalci odpovídají na otázky soudu, současně ale s rodinou dále pracují. Hledají způsoby, jak obnovit komunikaci mezi rodiči, naučit je spolupracovat při výchově společného dítěte, nacházet a přijímat kompromisy. 15 V podstatě se dá německý soudní znalec v systému interdisciplinární spolupráce označit za terapeuta, který není vůči soudu vázán mlčenlivostí. 6. Zohlednění přístupu rodičů k řešení konfliktu při rozhodování soudu Německé soudy aplikující myšlenky Cochemské praxe v praxi uplatňují to, co české právo zná z ustanovení 907 odst. 3 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku (dále jen OZ), konkrétně zcela poslední části tohoto ustanovení: dále soud bere zřetel rovněž ke schopnosti rodiče dohodnout se na výchově dítěte s druhým rodičem. 16 Obdobné pravidlo v německém


text:
občanském zákoníku nenajdeme, pro soudní rozhodování má ale zcela zásadní význam. Soudci přihlížejí k tomu, jak rodiče přistupují ke svému sporu, jak se zapojují do snahy o smírné řešení. 17 Tento proaktivní rodičovský přístup je považován za povinnost rodičů vůči dítěti. Rodiče se mají dohodnout v zájmu svého dítěte. Pokud o dohodu a společné řešení nemají zájem, neprojevují žádnou snahu o spolupráci s druhým rodičem, pak je takový přístup považován za nedostatečnou vůli udělat něco pro dobro svého dítěte. V intencích Cochemské praxe si rodič, který nedokáže v zájmu svého dítěte překonat rozpory s druhým rodičem a nadále s ním svoje rodičovské povinnosti vykonávat ve vzájemné kooperaci, sám často zavírá cestu ke svému dítěti, a to nejen přímo u tohoto dítěte, ale především v soudním řízení. V České republice se bohužel velmi často setkáváme právě s opačnými výsledky. Urputní rodiče, kteří se bezhlavě, zpravidla podporováni svými právními zástupci s ostrými lokty, jako zbaveni smyslů a často i soudnosti ženou za vidinou řešení konfliktu dle vlastních představ, většinou dosáhnu svého. Dítě samotné, jeho city a blaho tito draví rodiče nechávají v pozadí. 14 Srovnej 13 odst. 1 a 2 vyhlášky Ministerstva spravedlnosti č. 37/1967 Sb., k provedení zákona o znalcích a tlumočnících, ve znění pozdějších předpisů. Jádro právní úpravy znaleckého posuzování tkví zejména v zákoně č. 36/1967 Sb., o znalcích a tlumočnících, ve znění pozdějších předpisů, a právě ve zmíněné vyhlášce. 15 RUDOLPH, J. Jsi moje dítě. Cochemská praxe cesty k lidštějšímu rodinnému právu. Praha: Magistrát hlavního města Prahy, 2010, s Srovnej rovněž judikatura, např. bod 27 odůvodnění nálezu Ústavního soudu ze dne , sp. zn. III. ÚS 1206/09, nález Ústavního soudu ze dne , sp. zn. I. ÚS 266/ Srovnej např. usnesení Spolkového soudního dvora (Bundesgerichtshof) ze dne , sp. zn. XII ZB 407/10. 5
 COCHEMSKÁ PRAXE V ČESKÉ REPUBLICE Sborník příspěvků z konference pořádané Úřadem pro mezinárodněprávní ochranu dětí 14. 15. 5. 2015 v Brně Editoři: Romana Rogalewiczová, Martina Cirbusová Úřad pro mezinárodněprávní