text:
ve věci vyúčtování ceny za služby elektronických komunikací Rozhodnutí ÚP o mzdových nárocích zaměstnance při platební neschopnosti zaměstnavatele podle § 9 odst. 4 z. č. 118/2000 Sb. Rozhodnutí o vyloučení člena spolku (§ 15 odst. 1 zákona č. 83/1990 Sb.) 25
 Kompetenční výluky I. Úkony, které nejsou rozhodnutími dle § 65 odst. 1 Rozhodnutí předběžné povahy předběžné opatření zajišťovací příkaz (§ 71 d. ř.), zástavní právo (§ 72 d. ř.) Rozhodnutí o úpravě vedení správního řízení vyloučení pro podjatost výzva k zaplacení správního poplatku ustanovení zástupce 26
 Kompetenční výluky II. Rozhodnutí závisející výlučně na posouzení zdravotního stavu osob nebo technického stavu věcí (nejsou-li překážkou výkonu hospodářské činnosti) rozhodnutí lékaře o ukončení dočasné pracovní neschopnosti Rozhodnutí o nepřiznání nebo odnětí odborné způsobilosti FO Rozhodnutí vyloučená zvláštním zákonem 27
 Náležitosti žaloby I. Označení soudu krajský soud (VP i MP - § 7) Označení účastníků Označení osob zúčastněných na řízení osoba, která byla přímo dotčena ve svých právech není účastníkem řízení oznámila, že bude uplatňovat práva OZŘ Označení napadených výroků rozšíření jenom ve lhůtě pro podání žaloby 28
 Náležitosti žaloby II. Žalobní body skutkové a právní důvody, z nichž má žalobce rozhodnutí za nezákonné nebo nicotné rozšíření jenom ve lhůtě pro podání žaloby problém, neobsahuje-li žaloba žádný žalobní bod Důkazní návrhy Žalobní petit zrušení rozhodnutí správního orgánu vyslovení nicotnosti rozhodnutí správního orgánu moderace sankce Podpis a datum Odstraňování vad viz § 37 odst. 5 29
 Lhůta pro podání žaloby 2 měsíce od doručení rozhodnutí Zvláštní lhůty § 66 odst. 1 až 3 zvláštní zákony Lhůta má dle praxe procesní povahu Lhůta je zachována podáním žaloby u správního orgánu musí jít o správní orgán, jehož rozhodnutí je napadeno Zmeškání lhůty nelze prominout 30
 Odkladný účinek žaloby Žaloba nemá odkladný účinek Soud jej může rozhodnutím přiznat; podmínky: žádost žalobce hrozba nenahraditelné újmy pro žalobce nedotkne se nepřiměřeně nabytých práv třetích osob není v rozporu s veřejným zájmem Kasační stížnost není přípustná 31
 Průběh řízení Odstranění nedostatku procesních podmínek a vad žaloby, příp. nezaplacení SoP Výzva podle § 51 a poučení o složení senátu Vyjádření k žalobě, vyžádání spisů a replika Projednání žaloby Bez jednání § 51 vady řízení dle § 76 odst. 1 nicotnost odmítnutí žaloby S jednáním v ostatních případech 32
 Přezkoumání napadeného rozhodnutí Zásadně v mezích žalobních bodů Z úřední povinnosti se přihlíží k: nepřezkoumatelnosti nejzávažnějším vadám, jež mohly mít vliv na zákonnost (viz č. 272/2004 Sb. NSS) nicotnosti prekluzi, absolutní neplatnosti Skutkový a právní stav ke dni vydání napadeného rozhodnutí Dokazování Přezkum správního uvážení (§ 78 odst. 2) 33
 Rozhodnutí o žalobě Odmítnutí § 37 odst. 5 SŘS § 46 SŘS Zastavení řízení (§ 47 SŘS) zpětvzetí žaloby uspokojení navrhovatele z důvodů stanovených zvláštními předpisy Zamítnutí žaloby Zrušení napadeného rozhodnutí Prohlášení napadeného rozhodnutí za nicotné Moderace výše trestu nebo upuštění od něj 34
 Opravné prostředky SŘS zná 2 opravné prostředky kasační stížnost návrh na obnovu řízení Oba opravné prostředky jsou mimořádné, nikoliv řádné Přípustnost obnovy je velmi úzce vymezena (zásahová žaloba, politické strany). Z toho důvodu dosud nebyl zaznamenán jediný přípustný návrh


text:
36
 Pojem kasační stížnosti Směřuje proti pravomocnému rozhodnutí (rozsudku nebo usnesení) krajského soudu ve věcech správního soudnictví, a to v řízení o žalobě proti rozhodnutí žalobě na ochranu proti nečinnosti žalobě proti nezákonnému zásahu o určení, že návrh na registraci stanov politické strany (hnutí) či jejich změny nemá nedostatky Funkčně příslušným je Nejvyšší správní soud Je vybudována na kasačním systému 37
 Účastníci řízení Stěžovatel žalobce, jehož žalobu KS zamítl žalovaný správní orgán, vyhověl-li KS žalobě osoba zúčastněná na řízení Všichni, kdo byli účastníky řízení před KS Stěžovatel musí být zastoupen advokátem 38
 Nepřípustnost kasační stížnosti Ve věcech volebních a ve věcech místního referenda Směřuje-li pouze proti nákladovému výroku Směřuje-li pouze proti důvodům Proti rozhodnutí, jímž krajský soud rozhodl znovu poté, kdy jeho původní rozhodnutí zrušil Nejvyšší správní soud; výjimkou je nerespektování závazného právního názoru Proti rozhodnutí o úpravě vedení řízení Proti rozhodnutí dočasné povahy Opírá-li se KS jenom o jiné než způsobilé důvody dle § 103 Opírá-li se KS pouze o důvody, které stěžovatel neuplatnil v řízení před krajským soudem, ač tak učinit mohl 39
 Nepřijatelnost kasační stížnosti Pouze ve věcech mezinárodní ochrany Kasační stížnost musí podstatně přesahovat vlastní zájmy stěžovatele věc dosud ve své judikatuře nerozhodoval NSS věc rozhodují jednotlivé KS odlišně, popřípadě v rozporu s judikaturou NSS (ÚS, ESLP) KS zatížil řízení těžkými vadami jiné mimořádné důvody 40
 Důvody kasační stížnosti Nezákonnost Vady řízení před správním orgánem Zmatečnost Nepřezkoumatelnost či jiná vada řízení před soudem, která mohla mít vliv na zákonnost jeho rozhodnutí Nezákonnost rozhodnutí o odmítnutí návrhu nebo o zastavení řízení 41
 Přezkumná činnost NSS Lze přiznat odkladný účinek Nejvyšší správní soud je zásadně vázán rozsahem a důvody kasační stížnosti Ke skutečnostem, které stěžovatel uplatnil teprve po vydání napadeného rozhodnutí krajského soudu, Nejvyšší správní soud nepřihlíží Zásadně bez jednání 42
 Rozhodnutí o kasační stížnosti Kasační princip rozhodování zrušení rozhodnutí KS a vrácení věci k dalšímu řízení (nelze rozhodnutí změnit); nelze zrušit ani rozhodnutí správních orgánů zamítnutí kasační stížnosti Odmítnutí kasační stížnosti § 37 odst. 5 § 46 Zastavení řízení nezaplacení soudního poplatku zpětvzetí KS Stáhnout ppt "Přednáška dne 18. 5. 2010 Petr Lavický Přehled výkladu Základní charakteristika platné právní úpravy Řízení o žalobě proti rozhodnutí správního orgánu."
 Podobné prezentace Přednáška dne Petr Lavický. Přehled výkladu Teoretické a historické základy Platná právní úprava správního soudnictví prameny právní úpravy.

type: other


text:
Živě: Do října nerozhodneme, zní z Ústavního soudu - Aktuálně.cz
 před 9 minutami Roboti už čtou a rozumí rychleji než člověk. Poprvé ho porazili při testu porozumění čtenému textu
 Aktualizováno před 18 minutami Živě: České dráhy se připravují na sněhovou kalamitu. Pokud můžete, cestu odložte, žádají zákazníky
 před 24 minutami Přehled: Od letáku ve schránce po agenta StB. Dezinformace v prezidentské volbě na jednom místě
 Živě: Do října nerozhodneme, zní z Ústavního soudu
 Ústavní soud projednává Lisabonskou smlouvu | Foto: Ondřej Besperát
 Na počátku stála stížnost poslance Miloše Melčáka
 Praha - Ústavní soud nečekaně zamíchal děním na české politické scéně.
 Rozhodl, že se bude zabývat stížností nezařazeného poslance Miloše Melčáka na předčasné volby a fakticky je tak odložil na neurčito.
 Ve chvíli, kdy se naplno rozběhla předvolební kampaň, tak vůbec není jisté, zda Češi 9. a 10. října skutečně zamíří do volebních místností.
 Dění sledujeme minutu po minutě:
 20:50 - Proběhl mimořádný brífink ODS, ve které Mirek Topolánek znovu vyzval Ústavní soud, aby rozhodl o stížnosti Miloše Melčáka co nejdříve "v průběhu dní". Zopakoval, že ODS chce situaci rychle řešit a připomněl zítřejší schůzku vrcholných politiků ve středu v 11:00.
 20:29 - Předseda vlády Jan Fischer poslal tiskovou zprávu, ve které oznamuje, že se vzhledem k aktuální situaci rozhodl odložit svou zítřejší plánovanou cestu do Mongolska.
 20:10 - Už je jisté, že schůzka vrcholných politiků se odehraje ve středu v 11 hodin dopoledne.
 19:57 - Předseda ODS Mirek Topolánek požádal prezidenta, aby na středu svolal jednání předsedů Poslanecké sněmovny, Senátu a Vlády ČR a také předsedů parlamentních politických stran. "Výsledkem tohoto jednání musí být závazek, že v nejkratším možném termínu doručí vyjádření Ústavnímu soudu k ústavní stížnosti poslance Melčáka. Tento krok je nezbytný k urychlení jednání Ústavního soudu."
 19:33 - "Stížnost kolegy Melčáka vyvolala vážný problém, na který budou muset soustředit jak politické strany tak i ústavní špičky, tedy prezident," je přesvědčen místopředseda komunistů Jiří Dolejš. Situace podle něj může i někomu vyhovovat, například nejsilnějším stranám. "Nepopulární rozhodnutí bude dělat úřednický vláda," řekl.
 19:25 - "Ctíme rozhodnutí Ústavního soudu ČR. Doufáme, že bere na zřetel situaci země, která potřebuje ustanovit politickou vládu. Doufáme v co nejdřívější stanovení termínu voleb," prohlásil předseda TOP 09 Karel Schwarzenberg.
 19:17 - "Dnešní rozhodnutí Ústavního soudu vnímáme jako rozhodnutí kompetentního, vysoce odborného a skutečně nezávislého orgánu ochrany ústavnosti v České republice," míní předsedkyně Strany důstojného života Jana Volfová. "Zrušený zákon je jedním ze zmetků, které vyrobili naši zákonodárci," dodala.
 19:14 - Rozhodnutí považují za nestandardní i odborníci na ústavní právo. Podle Jana Kudrny není Ústavní soud oprávněn rozhodovat o ústavních zákonech, jeho kolega Václav Pavlíček takový postup dokonce označuje za protiústavní.
 18:53 - Verdikt Ústavního soudu o možném odkladu předčasných voleb do sněmovny jde podle některých poslanců nad rámec jeho pravomocí. Členové dolní parlamentní komory komentovali v anketě ČTK dnešní rozhodnutí jako "šílené" a jako "politickou kalkulaci".
 18:49 - Místopředsedkyně Ústavního soudu je přesvědčena, že předčasné volby se neuskuteční v zamýšleném termínu 9. a 10. října. "Když uvážíme kroky, které budou nyní následovat, je jasné,


text:
že to do října není možné stihnout, to prostě nejde," řekla Hospodářským novinám.
 18:45 - "Je to bezprecedentní situace," zhodnotil současný stav předseda ČSSD Jiří Paroubek. "Zvlášť v období hluboké ekonomické krize potřebuje naše země stabilní vládu. V tuto chvíli tato země takovou vládu nemá." Veřejný zájem podle něj převyšuje nad zájmem Miloše Melčáka. "V tomto kontextu se nám rozhodnutí soudu jeví jako jdoucí proti zájmům České republiky," prohlásil Paroubek.
 18:43 - Podle úřadujícího předsedy Strany zelených Ondřeje Lišky by měli soudci vyslovit konečný verdikt oznámit co nejdříve. "Apelujeme na Ústavní soud, aby o stížnosti rozhodl co nejrychleji, aby nevzrostla nejistota," řekl ČTK Liška.
 18:40 - "Česká republika je parlamentní demokracií, kde je vláda volených zástupců lidu, kteří o předčasných volbách rozhodli ústavní většinou, a to je víc než rozhodnutí patnácti soudců Ústavního soudu," prohlásil v reakci na rozhodnutí soudu předseda KSČM Vojtěch Filip.
 18:35 - Hnutí Liberálové.cz verdikt soudu potěšil. "Věříme, že dnešní rozhodnutí posílí právní vědomí veřejnosti a úctu k pravidlům, která jsme si sami dali," napsal jejich tajemník Milan Hamerský. "První vyjádření prezidenta a předsedy ODS potvrdila jejich pokřivené chápání ústavních institucí jako služek politiků, v případě prezidenta nikomu neodpovědných!"
 18:33 - Lidovci žádají podle zdrojů Aktuálně.cz demisi úřednického kabinetu Jana Fischera. Zároveň vyzývají Václava Klause, aby okamžitě začal jednat o nové vládě. Pokračují tak ve své rétorice, kdy jako jedni z mála odmítali vypsání předčasných voleb.
 18:27 - Jedeme dál, oznámila Suverenita. "Nadále pokračujeme v kampani, budeme sledovat vývoj a čekat na nový termín," sdělil Aktuálně.cz její hlavní manažer Petr Hannig. "Rozhodnutí Ústavního soudu je pro nás jen dalším důkazem totální neschopnosti současné politické reprezentace, která nedokáže ani vyhlásit volby v souladu se zákonem," doplnila ho Jana Bobošíková, která je lídrem partaje.
 18:04 - Úřednický kabinet, který měl Česko dovést právě k předčasným volbám, zaujme k rozhodnutí soudu stanovisko. "Bude to vyžadovat vážná politická jednání," prohlásil premiér Jan Fischer.
 17:52 - Předseda ODS Mirek Topolánek označil rozhodnutí Ústavního soudu za neodpovědný krok. Podle něj může značně ovlivnit politický vývoj v zemi i řešení dopadů současné ekonomické krize. "Je také zarážející, že formulace dnešního rozhodnutí Ústavního soudu je podle právníků nejasná, nesrozumitelná a nedává další perspektivu," dodal.
 17:44 - Předseda ČSSD Jiří Paroubek se k verdiktu Ústavního soudu vyjádří na tiskové konferenci, kterou má naplánovanou na 18:45. Z Lidového domu ovšem zaznívají slova nespokojenosti a odmítnutí rozhodnutí.
 17:35 - "Moc toho dělat nemůžeme," přiznal šéf poslaneckého klubu ODS Petr Tluchoř. Zároveň dodal, že rozhodnutí soudu vůbec nerozumí. "Ústavní zákon byl přijat jako ústavní, ústavní většinou a je součástí právního pořádku," prohlásil v České televizi.
 17:12 - Rozhodnutí se nezamlouvá ani předsedovi Senátu Přemyslu Sobotkovi (ODS). "Ústavní soud se zachoval jako třetí komora českého parlamentu, a to navíc v postavení, které je neměnitelné a neovlivnitelné," prohlásil. "Je to historicky poprvé, kdy mění rozhodnutí demokraticky zvolených zástupců v obou komorách, které o volbách rozhodly ústavní většinou."
 16:55 - "Úplně jasné to není, ale je to velmi pravděpodobné," řekl v České televizi ústavní právník Jan Kysela. "Pokud Ústavní soud nerozhodne


text:
příští týden, tak ty volby v původně stanoveném termínu nejspíš nebudou," dodal.
 16:41 - "Nový termín voleb bude možno stanovit až na základě konečného rozhodnutí Ústavního soudu," uvedl předseda soudu Pavel Rychetský.
 16:39 - Rozhodnutí soudu kritizuje prezident Václav Klaus. Označil je za aktivistický a bezprecedentní krok. "Jde o rozhodnutí navýsost politické, nikoli právně-legislativní," napsal v prohlášení. Čtěte více
 16:35 - Ústavní soud rozhodl, že posoudí ústavní stížnosti poslance Miloše Melčáka, že předčasné volby porušují jeho právo na nerušený výkon funkce. A proto odsunul "vykonatelnost rozhodnutí prezidenta o vypsání předčasných voleb". Konání předčasných voleb 9. a 10. října je tak ohroženo, soud je totiž prozatím odsunul na neurčito.
 autor: Domácí | 1. 9. 2009
 Melčák si u Ústavního soudu stěžuje na předčasné volby
 Dokument: Rozhodnutí Ústavního soudu o odkladu voleb
 Reakce na soud? Lidovci už volají po silnější vládě
 Volby ještě lze stihnout, říká expert Legislativní rady


text:
> Úvodní stránka > Aktuálně k problematice nabytí nemovitosti od nevlastníka
 Aktuálně k problematice nabytí nemovitosti od nevlastníka
 K rozporné judikatuře Nejvyššího soudu a Ústavního soudu při řešení právní otázky nabytí nemovitosti od nevlastníka na základě dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí
 6. Zásadní zlom v judikatuře Ústavního soudu v řešení předmětné právní otázky lze pak spojovat s nálezem ze dne 11. 5. 2011, sp. zn. II. ÚS 165/11, v němž bylo judikováno, že: „nebyla doposud žádná adekvátní právní úprava katastrálních předpisů přijata, a proto nejsou osoby jednající v dobré víře v pravdivost a úplnost údajů katastru nemovitostí stále odpovídajícím způsobem chráněny. Není přitom akceptovatelné, aby po dobu cca deseti let zákonodárce v dané věci nejednal a v právním řádu ponechal polovičatou právní úpravu...., v konečném důsledku neslučitelnou s ústavněprávními maximami, neboť v rozporu s ústavními principy právní jistoty a ochrany nabytých práv v dobré víře neposkytuje ochranu vlastnickému právu dalších nabyvatelů. Dlouhodobá nečinnost Parlamentu, který brání uplatnění základních práv, je přitom Ústavním soudem považována za protiústavní...Z tohoto důvodu musí obecné soudy samy v důsledku dlouhodobé nečinnosti zákonodárce poskytovat ochranu vlastnickému právu v dobré víře jednajícím osobám.“
 7. Jak je zřejmé z cit. nálezu, Ústavní soud v tomto svém rozhodnutí zdůraznil, že je zapotřebí poskytnout ochranu dobré víry nabyvatelům, avšak v odůvodnění nálezu již neuvedl žádné relevantní právní argumenty, jež by vytěsňovaly do té doby v soudní praxi ustálený právní názor, že vlastnické právo nelze nabýt od nevlastníka, i kdyby nabyvatel byl v dobré víře, ledaže by byly splněny podmínky pro vydržení či jiný – v té době zákonem předvídaný - další způsob nabytí vlastnického práva. V nálezu není ani uvedeno, jak potom nahlížet na právní institut oprávněné držby ve smyslu § 129 a násl. obč. zák., na základě jaké právní argumentace je třeba jej odlišovat od dobré víry nabyvatele jednajícího v zápis v katastru nemovitostí, a proč a konkrétně na základě jaké aplikační úvahy je v takových případech nezbytné pominout úpravu vydržení nemovité věci. V zásadě Ústavní soud v nálezu zkritizoval stávající stav předmětné právní regulace, označil jej za protiústavní, aniž by však přistoupil ke zrušení příslušných ustanovení např. zákona o zápisech vlastnických a jiných věcných práv k nemovitostem č. 256/1992 Sb., zkritizoval nečinnost zákonodárce, popsal ve stručnosti zahraniční právní regulaci (která však pochopitelně nemohla jakkoliv ovlivnit tehdejší právní stav a regulaci dané výseče problematiky), vyřkl, že obecné soudy musejí dobrověrným nabyvatelům poskytnout ve skutkově obdobných případech soudní ochranu, aniž by právě v těchto souvislostech byl konkrétní a pro aplikující soudy instruktivní z hlediska vyložení příslušné právní reglementace, kterou by měly obecné soudy při svém rozhodování v obdobných věcech zohlednit.
 9. Na nemožnost nabytí nemovité věci od nevlastníka upozorňovalo také později vydané usnesení Ústavního soudu ze dne 14. 11. 2012, sp. zn. IV. ÚS 2469/11, v němž orgán ochrany ústavnosti dospěl k závěru, že: „Právní závěry obecných soudů v této věci (ohledně nemožnosti nabytí nemovitosti zapsané v katastru nemovitostí od nevlastníka na základě pouhé dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí) byly pečlivě odůvodněny a respektovaly


text:
ustálenou judikaturu Nejvyššího soudu (k tomu srov. napadené usnesení Nejvyššího soudu – poznámka: jednalo se o usnesení ze dne 21. 6. 2011, sp. zn. 30 Cdo 2010/2011, v němž Nejvyšší soud kriticky reagoval právě na nález Ústavního soudu sp. zn. II. ÚS 165/11 se závěrem, že jeho právní závěry pro skutkově obdobné případy nelze převzít).
 10. V nálezu ze dne 17. 4. 2014, sp. zn. I. ÚS 2219/2012, Ústavní soud zase přisvědčil té části své judikatury, jež se přiklonila k přípustnosti nabytí nemovitosti od nevlastníka na základě pouhé dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí. Ústavní soud v tomto nálezu konstatoval, že: „i podle úpravy účinné do 31. 12. 2013 bylo možné nabýt vlastnické právo k nemovitosti evidované v katastru nemovitostí od nevlastníka, a to na základě dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí. Tato dobrá víra nabyvatele totiž musí obecně požívat totožné ústavní ochrany jako vlastnické právo původního vlastníka, neboť vychází z fundamentálních principů právní jistoty a ochrany nabytých práv a souvisí též s nezbytnou důvěrou jednotlivců v akty veřejné moci. Dochází tak v takových případech ke kolizi dvou základních práv, a to práva dobrověrného nabyvatele na ochranu majetku ve smyslu čl. 1 Dodatkového protokolu k Evropské úmluvě a vlastnického práva původního vlastníka dle čl. 11 Listiny. Nelze-li v konkrétním případě zachovat maximum základních práv, je třeba tuto kolizi řešit v souladu s obecnou ideou spravedlnosti, přičemž je nezbytné zvažovat jak obecné souvislosti tohoto typu kolize základních práv (případy dobrověrného nabytí nemovitosti evidované v katastru nemovitostí od nevlastníka), tak individuální okolnosti konkrétního rozhodovaného případu.“ Ústavní soud dále vyložil, že: „Posuzování dobré víry nabyvatele má tedy v takových případech v řízení před soudem zásadní význam. Je nezbytné, aby obecné soudy zvažovaly existenci dobré víry nabyvatele a z toho vyplývající možnost jeho nabytí sporného vlastnického práva nejen tehdy, pokud se toho nabyvatel (účastník řízení) konkrétně a výslovně dovolá, ale i tehdy, pokud z dalších okolností případu či tvrzení účastníků řízení vyplývá, že by navrhovateli mohla svědčit dobrá víra. Pokud za takové situace obecné soudy k hodnocení naplnění dobré víry nabyvatelů vůbec nepřistoupí, dopouští se porušení práva na spravedlivý proces potenciálně dobrověrného nabyvatele (čl. 36 odst. 1 Listiny.“
 11. Z nálezu je také patrno, že Ústavní soud si je vědom, že předchozí občanský zákoník č. 40/1964 Sb., v rozhodném znění, neobsahoval žádné ustanovení explicitně upravující obecný způsob nabytí vlastnického práva k nemovitosti evidované v katastru nemovitostí ani k jiné věci od nevlastníka, na základě pouhé dobré víry nabyvatele ani jinak (vyjma vydržení), přesto však ukládá obecným soudům, aby v případech, jež co do skutkových znaků v nálezu dále popisuje (což nelze vnímat jinak, než jako vymezení skutkové podstaty nabytí nemovitosti nevlastníka na základě dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí), zvažovaly aplikaci obecného principu dobré víry. Zásadním problém ovšem, že sám Ústavní soud v dřívější své judikatuře připomenul pravidlo (ve stručnosti shrnuto), že pokud pro určitou výseč společenského chování svědčí právní regulace v podobě existujícího příslušného právního pravidla, pak není možné toto platné právní pravidlo (tvořící součást právního řádu)


text:
vytěsnit tím, že na v příslušné právní normě popsané chování bude přímo aplikován obecný právní princip, který tak svými důsledky nahradí právní regulaci dané právní normy, jež by jinak na takový případ dopadala (v našem případě postavení oprávněného držitele ve smyslu § 129 a násl. obč. zák.). Nyní ovšem Ústavní soud - v části své judikatury svědčící pro závěr o nabytí vlastnického práva k nemovitosti od nevlastníka nabyvatelem na základě jeho pouhé dobré víry v zápis v katastru nemovitostí - tuto optiku, kdy lze a kdy nelze obecný právní princip přímo aplikovat přehlíží a dotváří si sám pravidla chování namísto zákonodárce.
 13. V souvislosti s otázkou přijetí nové skutkové podstaty nabytí nemovité věci od nevlastníka, mimo zákonem předepsané způsoby, lze poukázat na další plenární nález Ústavního soudu ze dne 7. 4. 2009, sp. zn. Pl. ÚS 26/08, v němž se uvádí, že: „Podle čl. 2 odst. 1 Ústavy je zdrojem veškeré státní moci lid a vykonává ji prostřednictvím orgánů moci zákonodárné, výkonné a soudní. Z ústavního vymezení zákonodárné moci (čl. 15 odst. 1 Ústavy) plyne pro zákonodárce široký prostor pro rozhodování o tom, jak ten který institut konkrétně upraví. Není tedy ve svých úvahách vázán stanoviskem aplikační praxe. Rozhodne-li se změnit nějaké pravidlo, byť je v povědomí právní veřejnosti zažito, nese za takové rozhodnutí leda politickou odpovědnost. Navrhovatel si musí uvědomit, že justice je realizátorem jednotné, normativně vyjádřené státní vůle, Jinak než vahou svých odborných argumentů na podobu zákona působit nemůže. A nemůže tak činit ani Ústavní soud, který je pouze negativním zákonodárcem, a to jen v souvislosti s kontrolou ústavnosti zákona, nikoliv též jeho ‚doktrinální čistoty.‘“
 14. S přihlédnutím k plenárnímu nálezu Ústavního soudu sp. zn. Pl. ÚS 33/97 lze tedy zrekapitulovat, že jestliže v systému psaného práva má obecné právní pravidlo (obecný právní princip) charakter samostatného pramene práva pouze preater legem (čili pokud psané právo nestanoví jinak), nelze ani v případě řešení právní otázky nabytí nemovitosti od nevlastníka pominout, že občanský zákoník ve znění účinném do 31. 12. 2013 taková pravidla (pro nabytí nemovité věci od nevlastníka) stanovil, a to např. prostřednictvím vydržení na základě dobré víry nabyvatele mimo jiné i v zápis v katastru nemovitostí (k tomu srov. § 129 a násl. obč. zák.) ústící v naplnění znaků pro originární nabytí vlastnického práva vydržením ve smyslu § 134 obč. zák. Není tedy možné přímou aplikací obecného právního principu negovat příslušné psané právní pravidlo (lze je však pochopitelně prostřednictvím takového principu interpretovat), takže ve světle nálezu sp. zn. I. ÚS 2219/2012 vyvstala vážná otázka, do jaké míry lze při řešení otázky nabytí nemovité věci od nevlastníka považovat přijatou tezi oprávněného držitele mimo dosah § 129 a násl. obč. zák. za souladnou s plenárním nálezem Ústavního soudu ve věci sp. zn. Pl. ÚS 33/97.
 „Pokud velký senát Nejvyššího soudu bude i nadále zachovávat tento právní názor, zatímco některé tříčlenné senáty Ústavního soudu budou zase zaujímat právní názor vyplývající z nálezu sp. zn. I. ÚS 2219/2012, že jde o prohloubení této plenární judikatury, pak bez předložení věci plénu Ústavního soudu


text:
tato judikatorní oscilace nemůže mít konce, pokud nebudou pravomocně rozsouzeny stovky dalších, dosud trvajících soudních sporů v dané materii. Senát 30 Cdo pak buď bude v konkrétní věci vázán právním názorem vyplývajícím z přísl. kasačního rozhodnutí Ústavního soudu, a v ostatních případech, pokud v pozdějších rozhodnutích Ústavního soudu bude reagováno na zmíněný rozsudek velkého senátu Nejvyššího soudu (což pochopitelně nelze kupř. považovat v případě usnesení Ústavního soudu ze dne 5. 3. 2015, sp. zn. I. ÚS 315/15), bude muset opět podle § 20 odst. 1 zákona č. 6/2002 Sb. věc předložit velkému senátu Nejvyššího soudu k rozhodnutí, který zřejmě opět rozhodne stejně, jako ve věci sp. zn. 31 Cdo 1168/2013.
 Přitom i zákonodárce např. v důvodové zprávě k novému katastrálnímu zákonu č. 256/2013 Sb. – stejně jako právní doktrína (včetně tvůrců nového občanského zákoníku) – zcela jasně uvedl, že dosavadní právní úprava nabytí nemovitosti od nevlastníka nabyvatelem jednajícím v důvěře v zápis v katastru nemovitostí neumožňovala. Kromě toho lze zcela přisvědčit právnímu názoru soudce Nejvyššího soudu Jiřího Spáčila (vysloveném v již shora označeném publikačním zdroji), který mj. uvádí, že ‚Nový občanský zákoník, vycházející z principu materiální publicity, poskytuje naturálnímu vlastníkovi ochranu v § 985 a násl. a vyvažuje tak oprávněné zájmy obou stran. V tomto smyslu by bylo třeba právní názor Ústavního soudu ‚dotáhnout‘, aby bylo dosaženo žádoucí rovnováhy. Není totiž zřejmé, jak by se v poměrech občanského zákoníku 1964 – a navíc zpětně, zpravidla byl sporný převod učiněn v době, kdy judikatura o nemožnosti nabytí od nevlastníka ještě nepochybovala – mohl naturální vlastník bránit.‘
 S přihlédnutím k výše uvedenému lze vyslovit názor, že nálezem sp. zn. I. ÚS 2219/2012, došlo k posunutí hranice od výkladu a aplikace platných a účinným právních norem skrze ústavně právní principy a ideu spravedlnosti, k formování nového pravidla chování, jehož skutková podstata je s odůvodněním na tyto principy – mimo stávající právní předpisy – nově vytvářena, což komentované rozhodnutí činí (jak jinými slovy vyjádřil velký senát Nejvyššího soudu) značně problematickým, jakkoliv Ústavní soud sledoval zjednání nápravy v oblasti týkající se převodů nemovitého majetku a problémů plynoucích z polovičaté zásady materiální publicity (pak je skutečně otázkou, proč nedošlo ke zrušení předmětného ustanovení zákona č. 265/1992 Sb.).
 Problematický dosah závěrů z nálezu Ústavního soudu sp. zn. I. ÚS 2219/2012, lze zaregistrovat i při řešení otázky vydržení versus nabytí nemovitosti od nevlastníka dobrověrným nabyvatelem, což lze pochopit např. z této modelové situace: A převede nemovitost na základě absolutně neplatné smlouvy na B (zde podle závěru nálezu sp. zn. I. ÚS 2219/2012, přichází v úvahu při splnění zákonných podmínek vydržení, nikoliv Ústavním soudem nově normovaná skutková podstata nabytí nemovitosti od nevlastníka dobrověrným nabyvatelem, jímž B být nemůže). Poté B (nevlastník) převede úplatně tuto nemovitost na C. Z jakého důvodu má být vytěsněn závěr, že na tuto situaci již nelze použít institut vydržení ve smyslu § 134 obč. zák.? Pouze proto, že nabyvatel C byl v dobré víře v zápis v katastru nemovitostí? Nebo že důvěřoval ve správnost aktu příslušného katastrálního úřadu, který vklad podle převodní úplatné smlouvy ve


text:
prospěch nabyvatele C skutečně provedl a s ohledem na tuto okolnost je také C zapsán v katastru nemovitostí jako vlastník předmětné nemovitosti? Anebo snad z důvodu, že právní úprava vydržení se v případě C neuplatní, neboť k jejímu naplnění chybí u C zákonem vyžadovaná desetiletá vydržecí doba, která je s ohledem na tyto okolnosti a dobrověrnost nabyvatele s ohledem na objektivní a subjektivní okolnosti (popsané v nálezu sp. zn. I. ÚS 2219/2012) nepřiměřeně dlouhá? Pak je ale třeba si položit otázku, zda v tomto případě jinými slovy nedospíváme k závěru, že je právní úprava vydržení v obdobných věcech nepoužitelná (protože podle Ústavního soudu ve věci sp. zn. I. ÚS 2219/2012) musí nastoupit aplikace nové normy nabytí nemovitosti dobrověrným nabyvatelem) a tedy v důsledku nově Ústavním soudem zavedené skutkové podstaty nabytí od nevlastníka v podstatě (pro řešení podobných případů) obsolentní. Tyto popsané souvislosti jsou jen jedním logickým kamínkem jinak uceleného argumentačního řetězce, jenž zpochybňuje problematičnost nově konstruované skutkové podstaty nabytí nemovitosti zapsané v katastru nemovitostí od nevlastníka dobrověrným nabyvatelem, k níž navíc došlo na samém sklonku existence starého civilního kodexu z roku 1964, kdy stávající právní úprava již obsahuje (nikoli v plné šíři, ale přesto komplexněji) úpravu zásady materiální publicity též v oblasti katastru nemovitostí. Ještě jinak řečeno, pokud by na posledně zmíněnou modelovou situaci Ústavní soud směřoval aplikaci nabytí od nevlastníka, měl by také argumentačně propracovaným způsobem vyložit, z jakého důvodu není možné přistoupit k verifikaci, zda skutkové okolnosti lze podřadit pod skutkovou podstatu vydržení, resp. proč v těchto případech nelze setrvávat na požadavku vydržení. Zatím nikde a nikým nebylo racionálně uvedeno, proč popsanou modelovou situaci je nezbytné řešit ve prospěch skutkové podstaty nabytí od nevlastníka a proč pro takovéto případy je právní úprava vydržení zcela nepoužitelná (tedy proč takové žaloby není možné pro nesplnění podmínek vydržení zamítat).“
 22. Popsaná patová situace má podle mého názoru jediné schůdné řešení v podobě rozhodnutí pléna Ústavního soudu, které by s konečnou platností celou popsanou právní problematiku vyřešilo a především (jako esenciální) vyjasnilo, zda shora popsaná jeho předchozí plenární judikatura vskutku zakládá možnost dalšího rozvinutí právních úprav do pozice nově formované skutkové podstaty nabytí nemovitosti od nevlastníka na základě dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí, jak směle (coby de facto pozitivní zákonodárce) vyjádřil první senát Ústavního soudu v již shora označeném nálezu ve věci sp. zn. I. ÚS 2219/2012. Za stávajícího stavu Nejvyšší soud stěží může akceptovat tu část judikatury Ústavního soudu, která vůbec nereaguje na rozhodnutí velkého senátu Nejvyššího soudu k otázce „nemo plus iuris...“, ale ani na zcela jasný vzkaz zákonodárce v jeho důvodové zprávě k novému katastrálnímu zákonu (že stávající úprava neumožňovala nabytí vlastnického práva k nemovitosti od nevlastníka na základě pouhé dobré víry nabyvatele v zápis v katastru nemovitostí). Vydáváním kasačních rozhodnutí tříčlennými senáty Ústavního soudu, v duchu posledně zmíněného nálezu, se pochopitelně situace nijak nezmění.
 nabytí nemovitosti od nevlastníka | nemo plus iuris ad alienum transferre potest | držba | oprávněný držitel | vydržení | judikatura Nejvyššího soudu | judikatura Ústavního soudu


text:
o2/c2/1978 Sb. Oznámení o vydání obecných právních předpisů
 Oznámení č. o2/c2/1978 Sb.Oznámení o vydání obecných právních předpisů
 — stanovilo podle § 6, 18 a 19 zákona č. 73/1952 Sb., o dani z obratu, výnosem čj. VI/2-28 400/77 ze dne 14. prosince 1977 sazby daně z obratu u výrobků se zvýhodněnými cenami platné od 1. ledna 1978,
 — vydalo podle § 6, 18 a 19 zákona č. 73/1952 Sb., o dani z obratu, pod čj. VI/2-26 404/77 ze dne 19. prosince 1977 VII. Změny a doplňky sazebníku daně z obratu platného od 1. ledna 1977, platné od 1. ledna 1978 a současně zrušilo výnos čj. VI/2-21 435/76 ze dne 13. září 1976 (Cenové rozdíly mezi obchodními cenami vytvořenými součtem platné velkoobchodní ceny a sazbové daně z obratu a mění maloobchodní cenou sníženou o stanovenou obchodní srážku - evidence v hlášení o dani z obratu),
 — vydalo podle § 6, 18 a 19 zákona č. 73/1952 Sb., o dani z obratu, pod čj. VI/2-27 616/77 Seznam oborů a skupin výrobků, u nichž se s účinností od 1. ledna 1978 odvádí daň z obratu rozdílem mezi maloobchodní cenou, popřípadě sníženou o obchodní srážku a velkoobchodní cenou.
 Uvedené výnosy budou publikovány ve Finančním zpravodaji a lze do nich nahlédnout u okresních a krajských finančních správ a u ministerstev financí ČSR a SSR.


text:
EUR-Lex - 32009L0132 - CS
 Úř. věst. L 292, 10.11.2009, s. 5—30 (BG, ES, CS, DA, DE, ET, EL, EN, FR, IT, LV, LT, HU, MT, NL, PL, PT, RO, SK, SL, FI, SV)
 vstupu v platnost: 30/11/2009; Vstoupení v platnost Den vyhlášení 20 Viz Čl. 97
 Návrh Komise; Kom 2008/0575 V konečném znění
 Stanovisko Evropský parlament; uveden pro 11/03/2009
 Stanovisko Hospodářský a sociální výbor; Úř. věst. C 2009/175 P 123
 12006E093 12006E094 Vybrat všechny dokumenty založené na tomto dokumentu
 31983L0181 Zrušení 31985L0346 Zrušení 31988L0331 Zrušení 31989L0219 Zrušení 31991L0680 Změna Částečné zrušení 11994NN01/13/B Změna Částečné zrušení 32006L0112 Vztah 52008PC0575 Přijetí Ovlivněno rozsudkem:
 Žádost o výklad podal/a 62011CN0250 Zobrazit národní prováděcí opatření
 (1) Směrnice Rady 83/181/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 14 odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu [3], byla několikrát podstatně změněna [4]. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
 (2) V souladu s článkem 131 a čl. 143 písm. b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty [5] osvobozují členské státy od daně konečný dovoz zboží, vztahuje-li se na ně osvobození od cla jiné, než jaké stanoví společný celní sazebník, aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, a za podmínek, které členské státy stanoví mimo jiné k zamezení veškerých daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití daňového režimu.
 (3) V souladu s článkem 145 směrnice 2006/112/ES má Komise předložit Radě návrhy směřující ke stanovení daňových pravidel Společenství, která upřesní oblast působnosti osvobození od daně podle článků 143 a 144 uvedené směrnice, a prováděcích pravidel k nim.
 (4) Je žádoucí dosáhnout co nejširšího souladu mezi celními předpisy a předpisy pro daň z přidané hodnoty, avšak při uplatňování daňového systému je třeba přihlédnout k rozdílům v záměrech a struktuře mezi cly a daní z přidané hodnoty.
 (5) Odpovídá-li to cílům harmonizace daní, měla by být pro dovoz stanovena jiná úprava daně z přidané hodnoty. Osvobození od daně při dovozu mohou být poskytnuta pouze tehdy, jestliže nemohou ohrozit podmínky hospodářské soutěže na společném trhu.
 (6) Některá osvobození od daně uplatňovaná členskými státy vyplývají z dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi, které se s ohledem na svůj předmět týkají pouze signatářského členského státu. Není účelné vymezovat na úrovni Společenství podmínky pro poskytování těchto osvobození. Postačí oprávnit dotyčné členské státy, aby je zachovaly.
 (7) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení zmíněných směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v části B přílohy II,
 Tato směrnice vymezuje oblast působnosti osvobození od daně z přidané hodnoty (dále jen "DPH") uvedených v čl. 143 písm. b) a c) směrnice 2006/112/ES a stanoví prováděcí pravidla podle článku 145 uvedené směrnice.
 a) "dovozem" dovoz zboží vymezený v článku 30 směrnice 2006/112/ES a jeho propuštění do volného oběhu po uplatnění některého z režimů uvedených v čl. 157 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice nebo režimu dočasného použití


text:
nebo tranzitu;
 b) "osobním majetkem" věci určené k osobnímu užívání osoby nebo pro potřeby její domácnosti, zejména vybavení domácnosti, jízdní kola a motocykly, osobní motorová vozidla a jejich přívěsy, obytné přívěsy, sportovní nebo rekreační plavidla a sportovní nebo rekreační letadla, domácí zásoby odpovídající běžnému zásobení rodiny, zvířata v zájmovém chovu a jezdecká zvířata;
 c) "vybavením domácnosti" ošacení, bytový textil a nábytek a další bytové vybavení určené k osobnímu užívání osoby nebo pro potřeby její domácnosti;
 d) "alkoholickými výrobky" výrobky (pivo, víno, aperitivy na bázi vína nebo lihu, destiláty, likéry nebo lihoviny atd.) spadající pod čísla 2203 až 2208 kombinované nomenklatury;
 e) "Společenstvím" území členských států, na které se vztahuje směrnice 2006/112/ES.
 a) byl, s výjimkou zvláštních případů odůvodněných okolnostmi, v držení dotyčné osoby, a jedná-li se o nespotřebitelné věci, byl užíván v bývalém obvyklém místě pobytu nejméně šest měsíců přede dnem, ke kterému tato osoba ukončila obvyklý pobyt mimo Společenství;
 b) je v novém obvyklém místě pobytu určen ke stejnému účelu užívání.
 b) tabák a tabákové výrobky;
 c) dopravní prostředky k obchodnímu použití;
 d) předměty použitelné při výkonu povolání jiné než přenosné nástroje a přístroje potřebné k výkonu povolání.
 a) lhůty uvedené v čl. 4 prvním pododstavci písm. a) a čl. 7 odst. 1 se počítají ode dne dovozu;
 b) lhůta uvedená v čl. 8 odst. 1 se počítá ode dne zahájení obvyklého pobytu dotčené osoby na území Společenství.
 Od daně jsou osvobozeny rovněž dary obvykle darované při příležitosti sňatku, které osoba splňující podmínky uvedené v prvním pododstavci obdrží od osob s obvyklým místem pobytu mimo Společenství. Toto osvobození od daně se vztahuje na dary, jejichž hodnota nepřesahuje 200 EUR. Členské státy však mohou osvobodit od daně dary v hodnotě vyšší než 200 EUR, pokud hodnota žádného daru osvobozeného od daně nepřesahuje 1000 EUR.
 a) měla obvyklé místo pobytu mimo Společenství nepřetržitě po dobu nejméně dvanácti měsíců;
 a) nejdříve dva měsíce před předpokládaným dnem sňatku a
 b) nejpozději čtyři měsíce po dni sňatku.
 d) předměty použitelné při výkonu povolání jiné než přenosné nástroje a přístroje, které byly nezbytné k výkonu povolání zesnulého;
 e) zásoby surovin, hotových výrobků a polotovarů;
 f) živý inventář a zásoby zemědělských produktů přesahující množství odpovídající běžnému zásobení rodiny.
 a) "žákem nebo studentem" osoba řádně zapsaná ve vzdělávacím zařízení, aby zde v denním studiu navštěvovala pořádanou výuku;
 b) "výbavou" prádlo, bytový textil a ošacení, včetně nového;
 c) "studijními potřebami" předměty, nástroje a přístroje (včetně kalkulátorů a psacích strojů) obvykle používané žáky nebo studenty při studiu.
 b) parfémy a toaletní vody;
 a) "činností" ekonomická činnost ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES;
 b) "podnikem" samostatná ekonomická jednotka výroby nebo služeb.
 a) s výjimkou zvláštních případů odůvodněných okolnostmi byly skutečně používány v podniku po dobu nejméně dvanácti měsíců před ukončením činnosti podniku ve třetí zemi nebo na třetím území odeslání, odkud byl přemístěn;
 b) jsou po přemístění určeny ke stejnému účelu použití;
 c) jsou určeny k činnosti, která není osvobozena od daně podle článků 132, 133, 135 a 136 směrnice 2006/112/ES;
 d) odpovídají druhu a velikosti daného podniku.


text:
a) dopravní prostředky, které neslouží k výrobním účelům ani k poskytování služeb;
 b) zásoby všeho druhu určené k lidské spotřebě nebo ke krmení zvířat;
 c) paliva a zásoby surovin, hotových výrobků nebo polotovarů;
 d) hospodářská zvířata, která jsou vlastnictvím obchodníků s hospodářskými zvířaty.
 a) zvířata speciálně připravená a bezúplatně zaslaná pro laboratorní účely;
 b) biologické nebo chemické látky dovážené v mezích a za podmínek stanovených v článku 60 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla [6].
 a) pro veřejná nebo veřejně prospěšná zařízení, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, nebo pro organizační složky veřejných nebo veřejně prospěšných zařízení, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, nebo
 b) pro soukromá zařízení, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum a kterým příslušné orgány členských států povolily přijímat tyto předměty s osvobozením od daně.
 a) léčebné látky lidského původu;
 b) činidla k určování krevní skupiny;
 c) činidla k určování tkání.
 a) "léčebnými látkami lidského původu" lidská krev a její deriváty (úplná lidská krev, sušená lidská krevní plazma, lidský albumin a stálé roztoky lidských plazmatických proteinů, lidský imunoglobulin a lidský fibrinogen);
 b) "činidly k určování krevní skupiny" veškerá činidla lidského, živočišného, rostlinného nebo jiného původu určená k určování krevní skupiny a neslučitelnosti krevní skupiny;
 c) "činidly k určování tkání" veškerá činidla lidského, živočišného, rostlinného nebo jiného původu určená k určování lidských tkání.
 a) určeno subjektům nebo laboratořím schváleným příslušnými orgány, aby je používaly výlučně k lékařským nebo vědeckým účelům s vyloučením jakéhokoli obchodního účelu;
 b) doprovázeno osvědčením o své totožnosti vydaným příslušným orgánem v zemi nebo na území odeslání;
 c) uloženo v nádobách opatřených zvláštním identifikačním štítkem.
 a) bezúplatně nabyté základní životní potřeby dovážené státními subjekty nebo jinými charitativními nebo dobročinnými subjekty schválenými příslušnými orgány, aby byly rozděleny zdarma potřebným osobám;
 b) zboží všeho druhu zasílané zdarma osobou nebo subjektem usazeným mimo Společenství bez jakéhokoli obchodního záměru z jejich strany státním subjektům nebo jiným charitativním nebo dobročinným subjektům schváleným příslušnými orgány, které má být použito při příležitostných charitativních akcích k získání peněžních prostředků pro potřebné osoby;
 c) kancelářské zařízení a kancelářské potřeby zasílané zdarma osobou nebo subjektem usazeným mimo Společenství bez jakéhokoli obchodního záměru z jejich strany charitativním nebo dobročinným subjektům schváleným příslušnými orgány, aby je používaly výhradně k zabezpečení své činnosti a k uskutečňování svých charitativních nebo dobročinných cílů.
 2. Pro účely odst. 1 písm. a) se "základními životními potřebami" rozumí zboží potřebné k uspokojení bezprostředních potřeb osob, jako jsou potraviny, léky, ošacení a přikrývky.
 c) káva a čaj;
 d) motorová vozidla s výjimkou sanitních vozidel.
 a) dováženo institucemi nebo organizacemi, jejichž hlavní činností je vzdělávání zdravotně postižených osob nebo pomoc zdravotně postiženým osobám, pokud jim příslušné orgány členských států povolily přijímat toto zboží s osvobozením od daně, a
 b) poskytnuto těmto institucím nebo organizacím bezúplatně a bez jakéhokoli obchodního záměru dárce.
 a) rozděleno zdarma obětem katastrof, které postihly území jednoho nebo více členských států;
 b) dáno zdarma k dispozici obětem takových katastrof s tím, že nadále zůstává ve


text:
vlastnictví dotyčného subjektu.
 a) vyznamenání udělená vládou třetí země osobám, které mají obvyklé místo pobytu ve Společenství;
 b) poháry, medaile a podobné předměty v zásadě symbolické povahy, jež byly osobám, které mají obvyklé místo pobytu ve Společenství, uděleny ve třetí zemi nebo na třetím území jako pocta za jejich činnosti v oblasti umění, vědy, sportu, veřejných služeb nebo jako uznání za zásluhy u příležitosti zvláštní události a které dovážejí tyto osoby;
 c) poháry, medaile a podobné předměty v zásadě symbolické povahy, které darovaly orgány nebo osoby usazené ve třetí zemi nebo na třetím území, aby byly na území Společenství uděleny ke stejným účelům, jaké jsou uvedeny v písmenu b);
 d) ceny, trofeje a upomínky symbolické povahy a nízké hodnoty určené k tomu, aby byly rozdávány zdarma osobám s obvyklým místem pobytu ve třetí zemi nebo na třetím území při příležitosti obchodních konferencí nebo podobných mezinárodních akcí, a které svou povahou, jednotkovou hodnotou ani jinými vlastnostmi nesvědčí o obchodním záměru.
 a) dovážené osobami, které vykonaly oficiální návštěvu ve třetí zemi nebo na třetím území a které je při této příležitosti obdržely darem od hostitelských úřadů;
 b) dovážené osobami, které přijíždějí do Společenství na oficiální návštěvu a které je při této příležitosti hodlají odevzdat darem hostitelským úřadům;
 c) zasílané jako dary vyjadřující projev přátelství nebo dobré vůle orgánem veřejné moci nebo sdružením vykonávajícím veřejně prospěšnou činnost, který se nachází ve třetí zemi nebo na třetím území, orgánu veřejné moci nebo sdružení provozujícímu veřejně prospěšnou činnost, který se nachází v členském státě dovozu a kterému příslušné orgány povolily přijímat toto zboží s osvobozením od daně.
 a) k darování zboží dochází příležitostně;
 b) zboží svou povahou, hodnotou ani množstvím nesvědčí o obchodním záměru a
 c) zboží není použito k obchodním účelům.
 b) zboží určené k užívání nebo spotřebě vládnoucími panovníky a hlavami států třetí země nebo jejich oficiálními zástupci během oficiální návštěvy ve Společenství.
 3. Pro účely odstavce 1 se "vzorkem zboží" rozumí reprezentativní vzorek určité skupiny zboží, který způsobem nabízení k prodeji a množstvím pro zboží daného druhu nebo jakosti vylučuje své použití pro jiné účely, než je podpora obchodní činnosti.
 a) zboží na prodej nebo k pronájmu nabízeného osobou usazenou mimo Společenství nebo
 b) služeb v oblasti dopravy, obchodního pojištění nebo bankovnictví nabízených osobou usazenou mimo Společenství.
 a) na tiskovině je zřetelně uveden název podniku, který zboží vyrábí, prodává nebo pronajímá nebo který nabízí služby uvedené v tiskovině;
 b) každá zásilka obsahuje jen jednu tiskovinu nebo jeden výtisk každé tiskoviny, sestává-li z více tiskovin;
 c) tiskoviny nejsou součástí sdružených zásilek odesílaných jedním odesílatelem jednomu příjemci.
 a) malé vzorky zboží, které jsou určeny k použití na výstavě nebo podobné události;
 b) zboží, které je dováženo výhradně ke svému předvedení nebo k předvedení strojů a přístrojů na výstavě nebo podobné události;
 c) různé pracovní materiály nízké hodnoty, jako barvy, laky, tapety apod., které slouží ke stavbě, zařízení a výzdobě dočasných stánků na výstavě nebo podobné události a které budou použitím znehodnoceny;
 d) tiskoviny, katalogy, obchodní prospekty, ceníky, reklamní plakáty, obrazové a jiné kalendáře, nezarámované


text:
fotografie a jiné předměty bezplatně dodané k reklamním účelům ke zboží, které má být předváděno na výstavě nebo podobné události.
 2. Pro účely odstavce 1 se "výstavou nebo podobnou událostí" rozumějí
 a) výstavy, veletrhy, salony a podobné události obchodní, průmyslové, zemědělské a řemeslné;
 b) výstavy nebo události, které jsou pořádány zejména k dobročinným účelům;
 c) výstavy nebo události, které jsou pořádány zejména k podpoře vědy, techniky, řemesel, umění, vzdělání, kultury, sportu, náboženství, bohoslužeb, odborového hnutí, cestovního ruchu nebo porozumění mezi národy;
 d) setkání zástupců mezinárodních organizací nebo svazů;
 a) jsou dováženy bezplatně jako hotové vzorky nebo jsou na výstavě nebo podobné události zhotoveny z dovezeného volně loženého zboží;
 b) slouží výhradně k tomu, aby byly návštěvníkům během výstavy nebo podobné události bezplatně rozdávány k použití nebo ke spotřebě;
 c) lze je rozeznat jako propagační vzorky nízké jednotkové hodnoty;
 d) nejsou způsobilé k prodeji a jsou případně nabízeny v obalech obsahujících menší množství, než je nejmenší množství téhož zboží skutečně prodávané na trhu;
 e) jde-li o potraviny a nápoje, které nejsou nabízeny podle písmene d), jsou při výstavě nebo podobné události na místě snědeny nebo vypity;
 f) svou celkovou hodnotou a množstvím odpovídají povaze výstavy nebo podobné události, počtu návštěvníků a rozsahu účasti vystavovatele.
 a) je při výstavě nebo podobné události spotřebováno nebo zničeno a
 b) celkovou hodnotou a množstvím odpovídá povaze výstavy nebo podobné události, počtu návštěvníků a rozsahu účasti vystavovatele.
 a) jsou výhradně určeny k bezplatnému rozdávání návštěvníkům během výstavy nebo podobné události;
 b) celkovou hodnotou a množstvím odpovídají povaze výstavy nebo podobné události, počtu návštěvníků a rozsahu účasti vystavovatele.
 c) paliva a pohonné hmoty.
 a) po provedení zkoušek, analýz nebo pokusů zcela zničeny nebo znehodnoceny;
 b) přenechány bez jakýchkoli poplatků ve prospěch státu, pokud tuto možnost stanoví vnitrostátní předpisy;
 c) v řádně odůvodněných případech vyvezeny mimo Společenství.
 2. Pro účely odstavce 1 se "zbývajícími produkty" rozumějí produkty vzniklé ze zkoušek, analýz nebo pokusů anebo zboží, které nebylo ve skutečnosti použito.
 a) dokumenty (prospekty, brožury, knihy, časopisy, průvodce, zarámované nebo nezarámované plakáty, nezarámované fotografie a fotografické zvětšeniny, ilustrované nebo neilustrované zeměpisné mapy, průsvitné fólie, ilustrované kalendáře) určené k bezplatnému rozdávání, které mají především vzbudit zájem veřejnosti o návštěvu cizí země, zejména o účast na shromážděních a akcích s kulturním, turistickým, sportovním, náboženským nebo profesním zaměřením, pokud tyto dokumenty neobsahují více než 25 % soukromé obchodní reklamy a pokud je zřejmý jejich všeobecný propagační účel;
 b) seznamy a ročenky zahraničních hotelů vydávané oficiálními orgány cestovního ruchu nebo pod jejich záštitou a jízdní řády dopravních služeb v zahraničí, jsou-li tyto dokumenty určeny k bezplatnému rozdávání a neobsahují-li více než 25 % soukromé obchodní reklamy;
 c) technický materiál zasílaný pověřeným zástupcům nebo dopisovatelům jmenovaným oficiálními vnitrostátními orgány cestovního ruchu, který není určen k rozdávání, jako jsou ročenky, telefonní nebo dálnopisové seznamy, seznamy hotelů, katalogy veletrhů, vzorky řemeslných výrobků nepatrné hodnoty a dokumentace o muzeích, univerzitách, lázních nebo jiných podobných institucích.
 a) dokumenty zasílané zdarma orgánům veřejné správy členských států;
 b) publikace cizích vlád a publikace oficiálních mezinárodních subjektů, které mají být bezplatně


text:
rozdávány;
 c) hlasovací lístky pro volby pořádané subjekty usazenými mimo Společenství;
 d) předměty sloužící jako důkazy nebo k obdobným účelům v soudním a jiném úředním řízení v členských státech;
 e) podpisové vzory a oběžníky týkající se podpisů, které jsou rozesílány v rámci běžné výměny informací mezi orgány veřejné správy nebo bankami;
 f) úřední tiskoviny zasílané centrálním bankám členských států;
 g) zprávy, přehledy o činnosti, informační zprávy, prospekty, upisovací listiny a jiné dokumenty vystavené společnostmi se sídlem mimo Společenství, které jsou určeny majitelům nebo upisovatelům cenných papírů vydávaných těmito společnostmi;
 h) nahrané nosiče informací (děrné štítky, zvukové záznamy, mikrofilmy apod.) používané k přenosu informací, které jsou poskytovány příjemci bezplatně, jestliže osvobozením od daně nedojde ke zneužití nebo závažnějšímu narušení hospodářské soutěže;
 i) kartotéky, archivy, formuláře a jiné dokumenty užívané při mezinárodních shromážděních, konferencích nebo kongresech a zprávy z těchto akcí;
 j) plány, technické výkresy, projekty, popisy a jiné podobné doklady dovážené s úmyslem získání nebo plnění objednávek mimo Společenství nebo k účasti v soutěži ve Společenství;
 k) dokumenty určené k používání institucemi usazenými mimo Společenství při zkouškách ve Společenství;
 l) formuláře používané na základě mezinárodních úmluv jako úřední doklady v mezinárodním oběhu dopravních prostředků nebo zboží;
 m) formuláře, nálepky, jízdenky a podobné dokumenty zasílané dopravními nebo ubytovacími podniky nacházejícími se mimo Společenství cestovním kancelářím usazeným ve Společenství;
 n) formuláře a jízdenky, konosamenty, nákladové listy a jiné použité obchodní nebo úřední dokumenty;
 o) úřední tiskopisy vnitrostátních nebo mezinárodních orgánů a tiskopisy odpovídající mezinárodním vzorům zasílané sdruženími usazenými mimo Společenství k distribuci odpovídajícím sdružením ve Společenství;
 p) fotografie, diapozitivy a štočky pro tiskové fotografie, s titulky i bez titulků, zasílané tiskovým agenturám nebo vydavatelům novin a časopisů;
 q) zboží uvedené v příloze I, které vyrábí za jakýmkoli účelem Organizace spojených národů nebo některá z jejích odborných organizací;
 r) sbírkové a umělecké předměty vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy, které nejsou určeny k prodeji a které dovážejí muzea, galerie a další zařízení, kterým příslušné orgány členských států povolily přijímat tyto předměty s osvobozením od daně;
 s) dovážené oficiální publikace vydávané orgány veřejné moci země nebo území vývozu, mezinárodními organizacemi, veřejnými samosprávami a veřejnoprávními subjekty usazenými v zemi nebo na území vývozu a tiskoviny šířené při příležitosti voleb do Evropského parlamentu nebo při příležitosti vnitrostátních voleb v zemi, z níž tiskovina pochází, zahraničními politickými organizacemi úředně uznanými v členských státech, pokud tyto publikace a tiskoviny podléhaly dani v zemi nebo na území vývozu a nevyužily vrácení daně při vývozu.
 a) nemůže být za obvyklých podmínek opětovně použit a
 b) jeho hodnota tvoří součást základu daně při dovozu, jak je vymezen v kapitole 4 hlavy VII směrnice 2006/112/ES.
 i) osobních motorových vozidel, motorových vozidel k obchodnímu použití a motocyklů,
 ii) speciálních kontejnerů;
 b) pohonné hmoty v přenosných nádržích dovážené v osobních motorových vozidlech a na motocyklech v množství nejvýše 10 litrů na vozidlo, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o držení a přepravě pohonných hmot.
 a) "motorovým vozidlem k obchodnímu použití" silniční motorové vozidlo (včetně tahačů s přívěsem nebo bez něj), které je svou konstrukcí a vybavením přizpůsobené


text:
a určené k přepravě za úplatu nebo bezúplatně více než devíti osob, včetně řidiče, anebo zboží, a jakékoli speciální silniční motorové vozidlo určené pro jiné účely než k přepravě jako takové;
 c) "běžnými nádržemi"
 i) nádrže výrobcem trvale zabudované na všech motorových vozidlech stejného typu jako předmětné vozidlo, jejichž trvalé zabudování umožňuje přímé použití pohonných hmot jak pro pohon vozidla, tak pro případnou činnost chladicího nebo jiného systému během dopravy,
 ii) nádrže výrobcem trvale zabudované na všech kontejnerech stejného typu jako předmětný kontejner, jejichž trvalé zabudování umožňuje přímé použití pohonných hmot pro činnost chladicího nebo jiného systému, jímž jsou speciální kontejnery vybaveny, během dopravy;
 a) pokud vozidlo přijíždí ze třetí země, na 200 litrů na vozidlo a cestu;
 b) na 200 litrů na speciální kontejner a cestu.
 a) pro motorová vozidla k obchodnímu použití, která zajišťují mezinárodní dopravu ze třetích zemí nebo třetích území do jejich příhraničního území, jehož hranice prochází ve vzdálenosti nejvýše 25 kilometrů od státní hranice vzdušnou čarou, pokud tuto dopravu provozují osoby s bydlištěm v tomto pásmu;
 b) pro osobní motorová vozidla patřící osobám s bydlištěm v příhraničním území, jehož hranice prochází ve vzdálenosti nejvýše 15 kilometrů od státní hranice s třetí zemí nebo územím vzdušnou čarou.
 a) rakve s tělesnými pozůstatky a urny s popelem zesnulých osob, jakož i květiny, věnce a jiné ozdobné předměty, které je obvykle doprovázejí;
 b) květiny, věnce a jiné ozdobné předměty dovážené osobami s bydlištěm mimo Společenství, které se účastní pohřbu nebo přijíždějí, aby vyzdobily hroby ležící ve Společenství, jestliže toto zboží svou povahou ani množstvím nesvědčí o obchodním záměru.
 a) výsady a imunity, které poskytují na základě dohod o kulturní, vědecké nebo technické spolupráci uzavřených mezi členskými státy a třetími zeměmi;
 b) zvláštní osvobození od daně odůvodněná povahou pohraničního styku, která poskytují na základě hraničních dohod uzavřených mezi členskými státy a třetími zeměmi;
 c) osvobození od daně v rámci dohod uzavřených na základě vzájemnosti se třetími zeměmi, které jsou smluvními stranami Úmluvy o mezinárodním civilním letectví, podepsané v Chicagu roku 1944, k provedení doporučených postupů 4.42 a 4.44 v příloze 9 uvedené úmluvy.
 a) námořníkům obchodního loďstva;
 b) pracovníkům, kteří se vracejí do země svého původu po pobytu mimo Společenství po dobu alespoň šesti měsíců z důvodu výkonu svého povolání.
 [1] Stanovisko ze dne 11. března 2009 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku).
 [2] Úř. věst. C 175, 28.7.2009, s. 123.
 [3] Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 38.
 [6] Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 1.
 370400 | Fotografické desky, filmy, papíry, karton a textilie, exponované, avšak nevyvolané: |
 ex37040010 | – Desky a filmy: Kinematografické filmy, pozitivní, vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy |
 ex3705 | Fotografické desky a filmy, exponované a vyvolané, jiné než kinematografické filmy: Vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy |
 3706 | Kinematografické filmy, exponované a vyvolané, též obsahující zvukový záznam nebo obsahující pouze zvukový záznam: |
 370610 | – O šířce 35 mm nebo větší: – – Ostatní: |
 ex37061099 | – – – Ostatní pozitivní: Filmové aktuality (též ozvučené) zaznamenávající události aktuální v době


text:
dovozu a dovážené pro účely reprodukce, v množství nejvíce dvou kopií od každého námětuArchivní filmy (též ozvučené) určené k užití spolu s filmovými aktualitamiZábavné filmy vhodné zejména pro děti a mládežOstatní filmy vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy |
 370690 | – Ostatní: – – Ostatní: – – – Ostatní pozitivní: |
 ex37069051 | —Filmové aktuality (též ozvučené) zaznamenávající události aktuální v době dovozu a dovážené pro účely reprodukce, v množství nejvíce dvou kopií od každého námětu |
 ex37069091 | —Archivní filmy (též ozvučené) určené k užití spolu s filmovými aktualitami |
 ex37069099 | Zábavné filmy vhodné zejména pro děti a mládežOstatní filmy vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy |
 4911 | Ostatní tiskařské výrobky, včetně tištěných obrazů a fotografií: – Ostatní: |
 491199 | – – Ostatní: |
 ex49119900 | – – – Ostatní: Mikrokarty nebo jiné nosiče informací vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy, užívané informačními nebo dokumentačními službamiNástěnné obrazy určené výhradně k předvádění a výuce |
 ex8523 | Disky, pásky a jiná nahraná média pro záznam zvuku nebo jiného fenoménu, včetně matric a galvanických otisků pro výrobu disků, avšak s výjimkou výrobků kapitoly 37: Vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy |
 ex902300 | Nástroje, přístroje a modely určené k předváděcím účelům (například při vyučování nebo na výstavách), nevhodné pro jiné účely: Modely, makety a nástěnné obrazy vzdělávací, vědecké nebo kulturní povahy, určené výhradně k předvádění a výuceZmenšené makety a modely znázorňující abstraktní pojmy a představy, jako molekulární struktury nebo matematické vzorce |
 různé | Hologramy k laserové projekci Multimediální pomůcky Materiály pro programovou výuku, včetně souborů vzorků s odpovídajícím textovým materiálem |
 Směrnice Rady 83/181/EHS (Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 38) | |
 Směrnice Rady 85/346/EHS (Úř. věst. L 183, 16.7.1985, s. 21) | |
 Směrnice Rady 88/331/EHS (Úř. věst. L 151, 17.6.1988, s. 79) | |
 Směrnice Komise 89/219/EHS (Úř. věst. L 92, 5.4.1989, s. 13) | |
 Směrnice Rady 91/680/EHS (Úř. věst. L 376, 31.12.1991, s. 1) | pouze čl. 2 odst. 1 první odrážka |
 Bod XIII.B.4 přílohy I aktu o přistoupení z roku 1994 (Úř. věst. C 241, 29.8.1994, s. 276) | |
 83/181/EHS | 30. června 1984 |
 85/346/EHS | 1. října 1985 |
 88/331/EHS | 1. ledna 1989 |
 89/219/EHS | 1. července 1989 |
 91/680/EHS | 31. prosince 1992 |
 Směrnice 83/181/EHS | Tato směrnice |
 Čl. 1 odst. 1 | Čl. 1 první a druhý pododstavec |
 Čl. 1 odst. 2 návětí | Čl. 2 odst. 1 návětí |
 Čl. 1 odst. 2 písm. a) | Čl. 2 odst. 1 písm. a) |
 Čl. 1 odst. 2 písm. b) první pododstavec | Čl. 2 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 1 odst. 2 písm. b) druhý pododstavec první a druhá odrážka | Čl. 2 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 1 odst. 2 písm. b) třetí pododstavec | Čl. 2 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 1 odst. 2 písm. b) čtvrtý pododstavec | Čl. 2 odst. 2 |
 Čl. 1 odst. 2 písm. c), d) a e) | Čl. 2 odst.


text:
1 písm. c), d) a e) |
 Čl. 6 první a druhý pododstavec | Čl. 7 odst. 1 a 2 |
 Čl. 11 odst. 1 a 2 | Čl. 12 odst. 1 první a druhý pododstavec |
 Čl. 11 odst. 3 | Čl. 12 odst. 2 |
 Čl. 12 návětí | Čl. 13 první pododstavec návětí |
 Čl. 12 písm. a) první věta | Čl. 13 první pododstavec písm. a) |
 Čl. 12 písm. a) druhá věta | Čl. 13 druhý pododstavec |
 Čl. 12 písm. b) | Čl. 13 první pododstavec písm. b) |
 Čl. 14 odst. 1 návětí | Čl. 15 odst. 1 první pododstavec návětí |
 Čl. 14 odst. 1 první odrážka první věta | Čl. 15 odst. 1 první pododstavec písm. a) |
 Čl. 14 odst. 1 první odrážka druhá věta | Čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec |
 Čl. 14 odst. 1 druhá odrážka | Čl. 15 odst. 1 první pododstavec písm. b) |
 Čl. 24 odst. 1 | Čl. 25 odst. 1 |
 Čl. 24 odst. 2 návětí | Čl. 25 odst. 2 návětí |
 Čl. 24 odst. 2 první a druhá odrážka | Čl. 25 odst. 2 písm. a) a b) |
 Čl. 25 odst. 1 | Čl. 26 odst. 1 |
 Čl. 25 odst. 2 | — |
 Čl. 25 odst. 3 | Čl. 26 odst. 2 |
 Články 26, 27 a 28 | Články 26, 27 a 28 |
 Čl. 29 odst. 1 | Čl. 30 odst. 1 první pododstavec |
 Čl. 29 odst. 2 | Čl. 30 odst. 2 |
 Čl. 29 odst. 3 | Čl. 30 odst. 1 druhý pododstavec |
 Článek 33 | Článek 34 |
 Čl. 34 odst. 1 a 2 | Čl. 35 odst. 1 první a druhý pododstavec |
 Čl. 34 odst. 3 | Čl. 35 odst. 2 |
 Čl. 35 odst. 1 návětí | Čl. 36 odst. 1 návětí |
 Čl. 35 odst. 1 písm. a) | Čl. 36 odst. 1 písm. a) |
 Čl. 35 odst. 1 písm. b) návětí | Čl. 36 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 35 odst. 1 písm. b) první odrážka | — |
 Čl. 35 odst. 1 písm. b) druhá odrážka | Čl. 36 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 35 odst. 2 návětí | Čl. 36 odst. 2 návětí |
 Čl. 35 odst. 2 první a druhá odrážka | Čl. 36 odst. 2 písm. a) a b) |
 Čl. 36 odst. 1 | Čl. 37 odst. 1 |
 Čl. 36 odst. 2 návětí | Čl. 37 odst. 2 návětí |
 Čl. 36 odst. 2 první, druhá a třetí odrážka | Čl. 37 odst. 2 písm. a), b) a c) |
 Článek 38a | Článek 40 |
 Článek 39 | Článek 41 |
 Článek 40 | Článek 42 |
 Čl. 49 odst. 1 a 2 | Čl. 51 první a druhý pododstavec |
 Článek 56 | Článek 58 |
 Čl. 59 návětí | Čl. 61 návětí |
 Čl. 59 první, druhá a třetí odrážka | Čl. 61


text:
písm. a), b) a c) |
 Čl. 60 první pododstavec návětí | Čl. 62 odst. 1 návětí |
 Čl. 60 první pododstavec písm. a) | Čl. 62 odst. 1 písm. a) |
 Čl. 60 první pododstavec písm. b) první věta | Čl. 62 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 60 první pododstavec písm. b) druhá věta | Čl. 62 odst. 2 |
 Čl. 60 druhý pododstavec | Čl. 62 odst. 3 |
 Článek 61 | Článek 63 |
 Čl. 62 návětí | Čl. 64 návětí |
 Čl. 62 písm. a) | Čl. 64 písm. a) |
 Čl. 62 písm. b) | — |
 Čl. 62 písm. c) | Čl. 64 písm. b) |
 Čl. 63 první pododstavec návětí | Čl. 65 odst. 1 návětí |
 Čl. 63 první pododstavec písm. a) | Čl. 65 odst. 1 písm. a) |
 Čl. 63 první pododstavec písm. b) první věta | Čl. 65 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 63 první pododstavec písm. b) druhá věta | Čl. 65 odst. 2 |
 Čl. 63 první pododstavec písm. c) | Čl. 65 odst. 1 písm. c) |
 Čl. 63 druhý pododstavec | — |
 Článek 64 | Článek 66 |
 Čl. 65 odst. 1 | Čl. 67 odst. 1 |
 Čl. 65 odst. 2 návětí | Čl. 67 odst. 2 první pododstavec návětí |
 Čl. 65 odst. 2 písm. a) až e) | Čl. 67 odst. 2 první pododstavec písm. a) až e) |
 Čl. 65 odst. 2 poslední věta | Čl. 67 odst. 2 druhý pododstavec |
 Čl. 74 odst. 1 návětí | Čl. 76 odst. 1 návětí |
 Čl. 74 odst. 1 první, druhá a třetí odrážka | Čl. 76 odst. 1 písm. a), b) a c) |
 Čl. 74 odst. 2 | Čl. 76 odst. 2 |
 Článek 77 | Článek 79 |
 Článek 78 | Článek 80 |
 Čl. 79 písm. a) až q) | Čl. 81 odst. 1 písm. a) až q) |
 Čl. 79 písm. r) první věta | Čl. 81 odst. 1 písm. r) |
 Čl. 79 písm. r) druhá věta | Čl. 81 odst. 2 |
 Čl. 79 písm. s) | Čl. 81 odst. 1 písm. s) |
 Článek 80 | Článek 82 |
 Článek 81 | Článek 83 |
 Čl. 82 odst. 1 návětí | Čl. 84 odst. 1 návětí |
 Čl. 82 odst. 1 písm. a), první a druhá odrážka | Čl. 84 odst. 1 písm. a) body i) a ii) |
 Čl. 82 odst. 1 písm. b) | Čl. 84 odst. 1 písm. b) |
 Čl. 82 odst. 2 návětí | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec návětí |
 Čl. 82 odst. 2 písm. a) první pododstavec první a druhá odrážka a druhý pododstavec | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. a) |
 Čl. 82 odst. 2 písm. b) | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. b) |
 Čl. 82 odst. 2 písm. c) úvodní slova | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. c) úvodní slova |
 Čl. 82 odst.


text:
2 písm. c) první odrážka první pododstavec | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. c) bod i) |
 Čl. 82 odst. 2 písm. c) první odrážka druhý pododstavec | Čl. 84 odst. 2 druhý pododstavec |
 Čl. 82 odst. 2 písm. c) druhá odrážka | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. c) bod ii) |
 Čl. 82 odst. 2 písm. d) | Čl. 84 odst. 2 první pododstavec písm. d) |
 Čl. 83 první pododstavec návětí | Čl. 85 návětí |
 Čl. 83 písm. a) | Čl. 85 písm. a) |
 Čl. 83 písm. b) | — |
 Čl. 83 písm. c) | Čl. 85 písm. b) |
 Čl. 83 druhý pododstavec | — |
 Článek 84 | Článek 86 |
 Čl. 85 první a druhý pododstavec | Čl. 87 odst. 1 a 2 |
 Článek 86 | Článek 88 |
 Článek 87 | Článek 89 |
 Článek 88 | Článek 90 |
 Článek 92 | Článek 94 |
 Čl. 93 odst. 1 | — |
 Čl. 93 odst. 2 | Článek 95 |
 — | Článek 96 |
 — | Článek 97 |
 Článek 94 | Článek 98 |


text:
5As53/2004
 è. j. 5 As 53/2004-96
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedy JUDr. Václava Novotného a soudkyò JUDr. Ludmily Valentové a JUDr. Lenky Matyá1ové v právní vìci 3⁄4alobce: o. s., E. p. s., zast. Mgr. Luïkem ©ikolou, advokátem se sídlem Bratislavská 31, 602 00 Brno, proti 3⁄4alovanému Krajskému úøadu Jihoèeského kraje, se sídlem U Zimního stadionu 1952/2, 370 76 Èeské Budìjovice, za úèasti 1) R. C. s. s r. o., 2) Ministerstva obrany se sídlem v Praze 6, Tychonova 1, zast. Vojenským úøadem pro právní zastupování MO se sídlem v Praze 6, nám. Svobody 471, 3) M. T., o kasaèní stí3⁄4nosti proti rozsudku Krajského soudu v Èeských Budìjovicích ze dne 8. 10. 2004, è. j. 10 Ca 124/2004-34,
 Rozsudkem ze dne 8. 10. 2004, è. j. 10 Ca 124/2004-34 byla zamítnuta 3⁄4aloba podaná 3⁄4alobcem (dále té3⁄4 stì3⁄4ovatel) proti rozhodnutí Krajského úøadu Jihoèeského kraje ze dne 15. 6. 2004, è. j. OREG/5789/03/Øe-3, kterou se stì3⁄4ovatel domáhá zru1ení rozhodnutí krajského úøadu o umístìní stavby obchodní jednotka L. a souvisejících staveb v T., jimi3⁄4 byl zmìnìn jeden z výrokù rozhodnutí o umístìní stavby. Odvolání stì3⁄4ovatele proti dal1ím výrokùm rozhodnutím bylo zamítnuto a prvostupòové rozhodnutí v tomto rozsahu potvrzeno.
 Kasaèní stí3⁄4nost je èlenìna do ètyøech námitek. Stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e krajský soud nesprávnì posoudil právní otázku týkající se nezákonnosti rozhodnutí krajského úøadu a územního rozhodnutí pro jejich rozpor s územním plánem. Opakovanì toti3⁄4 namítal, 3⁄4e územní rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s obecnì závaznou vyhlá1kou M. r. v T. è. 7/95, o závazných èástech územního plánu dostavby zóny K. (ÚPZ), konkrétnì s jejím èlánkem 6, v nìm3⁄4 je uvedeno, 3⁄4e stavba na pozemku p. è. 1195/1 (èást) T., bude minimálnì dvoupodla3⁄4ní nebo vy11í a bude architektonicky tvoøit náro3⁄4í . Z územního rozhodnutí i z rozhodnutí krajského úøadu je v1ak zøejmé, 3⁄4e byla umístìna stavba pøízemní (jednopodla3⁄4ní). Tato stavba nemù3⁄4e pak vyhovovat závaznému regulativu. Krajský soud se pak ztoto3⁄4nil s posouzením otázky o souladu územního rozhodnutí s ÚPZ obsa3⁄4eným v 3⁄4alobou napadeném rozhodnutí krajského úøadu, a proto je nezákonný jeho rozsudek ve smyslu § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s. (zák. è. 150/2002 Sb. soudní øád správní). Dále se stì3⁄4ovatel domnívá, 3⁄4e ve vztahu k otázce souladu územního rozhodnutí s ÚPZ nebyl rozsudek krajského soudu dostateènì odùvodnìn. Nesouhlasí s tím, 3⁄4e se krajský soud omezil na konstatování, 3⁄4e co se týèe posouzení odborné otázky, o té bylo rozhodováno na základì vyjádøení odborného orgánu státní správy o poètu podla3⁄4í a 3⁄4e nesdílí názor stì3⁄4ovatele, 3⁄4e se 3⁄4alovaný úøad nevypoøádal s tím, co se rozumí pojmem náro3⁄4í. Odmítl se v1ak zabývat obsahem stanoviska Ing. arch. M. J., na nìj3⁄4 stì3⁄4ovatel v 3⁄4alobì odkazoval. Odùvodnìní rozsudku krajského soudu tak neobsahuje 3⁄4ádné úvahy s odkazy na konkrétní vìcné a právní dùvody, které soud vedly k odmítnutí argumentace stì3⁄4ovatele obsa3⁄4ené v 3⁄4alobním bodì 1. Tøetím dùvodem je zpùsob øe1ení námitky podjatosti vùèi pracovníkùm krajského úøadu Ing. D. Ø. a Dr. Bc. L. Z. Odùvodnìní soudu v této zále3⁄4itosti pova3⁄4uje za nepøesvìdèivé a nesrozumitelným zpùsobem zdùvodnìné. Koneènì


text:
za zcela nesrozumitelné a nepøezkoumatelné pova3⁄4uje úvahy krajského soudu jimi3⁄4 je vyjádøen právní názor, 3⁄4e se krajský úøad odvoláním stì3⁄4ovatele proti územnímu rozhodnutí a v nìm uvedeným námitkám nemusel zabývat a stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e z nièeho, co je v sedmém odstavci napadeného rozsudku uvedeno, nelze dovodit zjevnì nesprávný závìr, 3⁄4e vydáním napadeného rozhodnutí nemohlo dojít k zásahu do procesních práv stì3⁄4ovatele.
 Svého práva vyjádøit se ke kasaèní stí3⁄4nosti Krajský úøad Jihoèeského kraje vyu3⁄4il; vìnuje se jednak otázce architektonického pojetí pojmu náro3⁄4í, kdy3⁄4 pova3⁄4uje umístìní stavby v souladu s pøíslu1nou závaznou èástí územního plánu, dále 3⁄4e existuje rozpor mezi textovou èástí územního plánu dostavby zóny K. a vyhl. è. 7/95 o závazných èástech územního plánu dostavby zóny K. Uvádí, 3⁄4e urbanistické øe1ení øíká, 3⁄4e vý1kovou hladinu je nutno podøídit celkovému zámìru-objekty v pohledovém nástupním prostoru by mìly být maximálnì dvou a3⁄4 tøípodla3⁄4ní, kde3⁄4to vyhlá1ka øíká, 3⁄4e stavba na pøedmìtném pozemku bude minimálnì dvoupodla3⁄4ní nebo vy11í a bude tvoøit architektonické náro3⁄4í. První formulace je bezesporu v souladu s nadøazenou ÚPD schválenou v aktuální podobì ve vyhlá1ce mìsta è. 5/2003, která øíká, 3⁄4e vý1ková hladina je nízkopodla3⁄4ní a vý1kové zónování nových staveb musí odpovídat dosavadnímu charakteru zástavby. Dovodit z textu, 3⁄4e hladina bude dvou a3⁄4 ètyøpodla3⁄4ní, je jen zpochybnitelná konstrukce. Stejnì tak lze tvrdit, 3⁄4e minimálnì dvoupodla3⁄4ní nebo vy11í, znamená dvì patra a3⁄4 nekoneèno pater. Podkladem k územnímu øízení je v souladu s § 37 zák. è. 50/96 Sb. celá územnì plánovací dokumentace, tedy nejen její závazná èást, ale i textová èást, a to jak podrobné ÚPD K., tak i jí nadøazené ÚpnSU T. Oba správní orgány vycházely ze v1ech jednotlivých èástí a jednotlivých formulací. Mezi schválenými èástmi dokumentace vznikl èasový nesoulad, byl-li zpracován podrobnìj1í plán (územní plán zóny), musí navazovat na platnou dokumentaci vy11ího stupnì, jinak v plném rozsahu platí pravidlo, 3⁄4e dokumentace nadøazená a pozdìji schválená je urèující pøi øe1ení problémù. Je faktem, 3⁄4e stavba má pouze jedno podla3⁄4í, stì3⁄4ejní v1ak je, 3⁄4e se mluví o vý1kové hladinì, resp. vý1kovém zónování, a to v obou typech územních plánù. Pro vý1kovou hladinu je tak smìrodatná vý1ka objektu, nikoliv poèet pater. Dále pøipomíná, 3⁄4e pouze regulaèní plán umo3⁄4òuje v øe1eném území vyu3⁄4ití jednotlivých pozemkù, regulaèní prvky plo1ného a prostorového uspoøádání a architektonického øe1ení a tímto zpùsobem závaznì urèit, jaké podmínky mají být stanoveny ve správních øízeních pro jednotlivé pozemky. Pokud jde o odmítnutí dùkazu u3⁄4ivatele obsahujícího názor Ing. arch. M. J.,
 3⁄4alovaný uvádí, 3⁄4e stì3⁄4ovatel roz1íøil odùvodnìní svého pùvodního odvolání a jako podpùrné pøipojil právì toto stanovisko. Odbornou èást jeho textu pou3⁄4il do argumentace ve svém vyjádøení a ostatním bodùm jeho stanoviska, které se týkají postoje k postupu mìsta pøi pou3⁄4ití finanèních prostøedkù z prodeje pozemkù uvedl, 3⁄4e nejsou souèástí správního øízení, a proto není oprávnìný se k této vìci vyjadøovat. Navíc se Ing. arch. J. úèastnil výbìrového øízení a z tohoto dùvodu nepova3⁄4uje jeho názor za nestranný, av1ak s odbornou èástí se øádnì vyrovnal ve svém rozhodnutí o odvolání. Pokud jde o námitku nepodjatosti pracovníkù úøadu, pak ve vztahu k informaci, 3⁄4e


text:
krajský úøad potøebné rozhodnutí vydá... uvádí, 3⁄4e Krajský soud v Èeských Budìjovicích ve stejné vìci rozhodoval pod è. j. 10 Ca 24/2004 a rozhodnutí o odvolání krajského úøadu zru1il pro formální procesní vadu v øízení a správní orgán postupoval v souladu s právním názorem krajského soudu. Proto v rámci nového rozhodnutí o odvolání byla odstranìna vytýkaná formální vada, neseznámení úèastníkù øízení se stanoviskem a bylo rozhodnuto znovu o zamítnutí odvolání z vìcného hlediska. Uvedené informace v tisku nikterak neprokazuje, 3⁄4e pracovníci krajského úøadu poskytli investorovi informaci o výsledku øízení je1tì pøed jeho ukonèením. Rozhodnutí jiného obsahu být fakticky ani jiné nemohlo, proto3⁄4e rozhodnutí bylo vìcnì správné, hodnocení dùkazù bylo shodné s pøedcházejícím øízením. Jeho poslední námitku týkající se nesrozumitelného rozhodnutí krajského soudu ve vztahu k tvrzení, 3⁄4e krajský úøad se nemusel odvoláním stì3⁄4ovatele proti územního rozhodnutí a v nìm uvedenými námitkami zabývat, je nutné uvést, 3⁄4e stì3⁄4ovatel vytrhl tuto vìtu z kontextu uvedeného rozsudku.
 Krajský soud ve svém odùvodnìní uvedl, 3⁄4e stì3⁄4ovatel se mù3⁄4e dovolávat poru1ení svých procesních práv, ale z toho pohledu vydáním napadeného rozhodnutí k 3⁄4ádným zásahu ze strany 3⁄4alovaného do procesních práv stì3⁄4ovatele nedo1lo. Se stì3⁄4ovatelem bylo jednáno stavebním úøadem jako s úèastníkem øízení, byl vyrozumìn o termínu naøízeného ústního jednání a byla vùèi nìmu naplnìna v1echna procesní práva, jimi3⁄4 je v tomto øízení nadán. Také odvolání bylo øádnì projednáno a tak se posléze odvolacími námitkami, je3⁄4 byly vìcnì projednány, zabýval i soud. Ze spisu je zøejmé, 3⁄4e pro danou lokalitu byl schválen územní plán sídelního útvaru aglomerace T., S. Ú. a P. n. L. a dále územní plán dostavby zóny K. Regulaèní plán pøijat nebyl. Za závazné se podle § 29 odst. 1 stavebního zákona pova3⁄4ují základní zásady uspoøádání území a limity jeho vyu3⁄4ití vyjádøené v regulativech. Ostatní èásti øe1ení jsou smìrné. Závazná èást územnì plánovací dokumentací je závazným podkladem pro zpracování a schvalování navazující územnì plánovací dokumentace a pro rozhodování v území (§ 29 odst. 3 zákona). Navrhovaná vý1e stavby, jako3⁄4 i okolnost, zda stavba bude tvoøit náro3⁄4í, byla posouzena úsekem územního plánování, odbor regionálního rozvoje, územního a stavebního øízení a investic. Jedná se o odborný orgán státní správy zamìøený právì na územní plánování. Podle tohoto stanoviska je daný stavební zámìr v souladu se závaznou územnì plánovací dokumentaci pro konkrétní stavbu. Podobné stanovisko se také výslovnì zabývalo vý1kou stavby a poètem podla3⁄4í, odkazuje na vý1ku objektu, je dovozováno, 3⁄4e právì pro tuto vý1ku navrhovaná stavba odpovídá bì3⁄4nému dvoupodla3⁄4nímu objektu, a tudí3⁄4 po3⁄4adavkùm obecnì závazné vyhlá1ky. Posuzovaný stavební zámìr byl shledán jako odpovídající územnì plánovací dokumentaci. Stanovisko Ing. arch. J., které stì3⁄4ovatel pøedlo3⁄4il v odvolacím øízení, je názorem soukromé osoby, která není úèastníkem øízení a nad to se neúspì1nì úèastnila konkrétního výbìrového øízení, proto jím nelze úspì1nì argumentovat. Pokud jde o námitku podjatosti pracovníkù, pak soud nesdílel názor, 3⁄4e by 3⁄4alovaný se s dùvody podjatosti ve svých rozhodnutí nevypoøádal. Bylo toti3⁄4 reagováno na skuteènost, 3⁄4e povinností úøadu bylo nové rozhodnutí vydat a postupovat v souladu s právním názorem krajského soudu. Nejde proto o sdìlení výsledku øízení


text:
vydaného pøed jeho skonèením. Úsudek stì3⁄4ovatele uèinìný na základì informace z tisku o tom, 3⁄4e nìkterý z pracovníkù 3⁄4alovaného úøadu musel sdìlit pøedpokládaný výsledek øízení investorovi je1tì pøed ukonèením odvolacího øízení soud pova3⁄4oval za hypotetický. O odvolání stì3⁄4ovatele rozhodovali pracovníci 3⁄4alovaného úøadu, kteøí nebyli z projednávání vìci vylouèeni. Z obsahu správního spisu je pak zøejmé, 3⁄4e dne 29. 9. 2003 bylo vydáno územní rozhodnutí o umístìní stavby obchodní jednotka L., které stanovilo øadu podmínek pro umístìní a projektovou pøípravu stavby. Krajský úøad Jihoèeského kraje rozhodl o odvolání E. p. s. proti øeèenému rozhodnutí stavebního úøadu tak, 3⁄4e rozhodnutí o umístìní stavby ve výroku upravil o parcelní èíslo 1199 a v ostatních èástech rozhodnutí M. ú. T. potvrdil a odvolání stì3⁄4ovatele zamítl. Také rozhodoval o námitce podjatosti vùèi Ing. D. Ø. a Dr. Bc. L. Z. rozhodnutími ze dne 1. 6. 2004 tak, 3⁄4e 3⁄4ádný z tìchto pracovníkù odboru územního plánování, stavebního øádu a investic Krajského úøadu Jihoèeského kraje není vylouèen z projednávání a rozhodování v odvolacím øízení proti rozhodnutí M. ú. T., stavebního úøadu è. j. SÚ 3220/2003-Ad ze dne 29. 10. 2003.
 Nejvy11í správní soud pøezkoumal napadený rozsudek Krajského soudu v Èeských Budìjovicích v rozsahu dùvodù kasaèní stí3⁄4nosti uplatnìných dle § 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ø. s. a dospìl k závìru, 3⁄4e kasaèní stí3⁄4nosti nelze vyhovìt.
 V kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel uplatòuje dùvod uvedený v § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s., tj. nezákonnost spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení.
 Nezákonnost podle § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s. spoèívá buï v tom, 3⁄4e na správnì zji1tìný skutkový stav je aplikována nesprávná právní vìta, popø. je sice aplikována správná právní vìta, ale tato je nesprávnì vylo3⁄4ena. Vztah mezi skutkovým zji1tìním a právním posouzením lze charakterizovat tak, 3⁄4e jde o aplikaci právní normy na konkrétní pøípad nebo situaci.
 Dùvod pro podání kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s., toti3⁄4 nepøezkoumatelnost, spoèívá v nesrozumitelnosti nebo nedostatku dùvodù rozhodnutí, popøípadì v jiné vadì øízení pøed soudem, mohla-li mít taková vada za následek nezákonné rozhodnutí o vìci samé. Námitku uplatnìnou v tomto ohledu neshledal Nejvy11í správní soud opodstatnìnou, kdy3⁄4 dospìl k závìru, 3⁄4e napadené rozhodnutí 3⁄4alovaného je dostateènì srozumitelným a pøesvìdèivým zpùsobem odùvodnìno, pro stì3⁄4ovatele z nìj zcela jasnì vyplývá, z jakých skuteèností správní orgán a následnì i soud vycházely a jakými právními úvahami se pøi rozhodování øídily.
 Podle ustanovení § 65 odst. 1 s. ø. s., upravujícího aktivní legitimaci k podání 3⁄4aloby ve správním soudnictví, je3⁄4 se podle § 130 odst. 1 s. ø. s. aplikuje i na tuto právní vìc, ten, kdo tvrdí, 3⁄4e byl na svých právech zkrácen pøímo nebo v dùsledku poru1ení svých práv v pøedcházejícím øízení úkonem správního orgánu, jím3⁄4 se zakládají, mìní, ru1í nebo závaznì urèují jeho práva nebo povinnosti, mù3⁄4e se 3⁄4alobou domáhat zru1ení takového rozhodnutí, popøípadì vyslovení jeho nicotnosti, nestanoví-li tento nebo zvlá1tní zákon jinak. Podle § 65 odst. 2 s. ø. s. mù3⁄4e 3⁄4alobu proti rozhodnutí správního orgánu


text:
podat i úèastník øízení pøed správním orgánem, který není k 3⁄4alobì oprávnìn podle odstavce 1, tvrdí-li, 3⁄4e postupem správního orgánu byl zkrácen na právech, která jemu pøíslu1ejí, takovým zpùsobem, 3⁄4e to mohlo mít za následek nezákonné rozhodnutí.
 Je-li stì3⁄4ovatel obèanským sdru3⁄4ením, jeho3⁄4 hlavním cílem je podle jeho stanov ochrana pøírody a krajiny, a bylo-li pøedmìtem správního øízení, jak byl v návrhu na jeho zahájení vymezen, rozhodnutí o umístìní stavby obchodní jednotky L. v kat. území T. na pozemcích vyjmenovaných parcel a rozhodnutí o vyu3⁄4ití území, pak v tomto správním øízení, jím3⁄4 bylo vydáno územní rozhodnutí, bylo rozhodováno o subjektivním právu navrhovatele, tj. R. C. spol. s r. o., o tom, zda navrhovateli vznikne subjektivní právo na zahájení výstavby obchodní jednotky a pøilehlé infrastruktury a za jakých podmínek. Stì3⁄4ovatelova subjektivní práva èi povinnosti, je3⁄4 by vyplývala z práva hmotného, v tomto správním øízení bezprostøednì zakládána, mìnìna, ru1ena ani závaznì urèována nebyla; stì3⁄4ovateli toti3⁄4 nebyla v tomto správním øízení pøiznána ani ulo3⁄4ena 3⁄4ádná subjektivní oprávnìní ani povinnosti v materiálním smyslu. V pøípadì stì3⁄4ovatele nepøichází v úvahu aktivní 3⁄4alobní legitimace podle § 65 odst. 1 s. ø. s. Stì3⁄4ovatel byl v1ak úèastníkem správního øízení a je nadán aktivní legitimací, je3⁄4 je podávána z § 65 odst. 2 s. ø. s. a mù3⁄4e tak 3⁄4alobu proti rozhodnutí správního orgánu podat, pokud tvrdí, 3⁄4e postupem správního orgánu byl zkrácen na právech, která jemu pøíslu1ejí takovým zpùsobem, 3⁄4e to mohlo mít za následek nezákonné rozhodnutí. ®alobce nezákonnost napadeného rozhodnutí v dùsledku tvrzeného poru1ení jeho procesních práv nenamítá; tvrdí rozpor územního rozhodnutí s územním plánem, nedostateèné zdùvodnìní souladu územního rozhodnutí s územním plánem dostavby zóny K., nedostateèné zdùvodnìní øe1ené otázky námitky podjatosti rozhodované v øízení správním a nepøezkoumatelné úvahy krajského soudu vyjádøené v závìru sedmé strany napadeného rozsudku.
 Poru1ení stì3⁄4ovatelových práv by se mohlo odrazit ve skuteèném poru1ení konkrétních procesních práv napøíklad tím, 3⁄4e by se stì3⁄4ovatelem v prùbìhu správního øízení nebylo vùbec jednáno jako s úèastníkem správního øízení, aè s ním tak jednáno být mìlo, pøípadnì tím, 3⁄4e by 3⁄4alobci postavení úèastníka øízení sice pøiznáno bylo, av1ak byla by mu v prùbìhu takového øízení upøena jeho jednotlivá konkrétní subjektivní práva determinující jeho aktivní participaci na øízení. Tak se v1ak v posuzovaném pøípadì nestalo. Stì3⁄4ovateli nebyl znemo3⁄4nìn vstup do správního øízení ani aktivní úèast na jednotlivých procesních úkonech správního orgánu I. stupnì, jak je správním øádem zaruèena, nebo» jak ji3⁄4 Nejvy11í správní soud shora v obsahu správního spisu shledal, 3⁄4alobce ji3⁄4 v prùbìhu správního øízení uplatnil námitky, podle nich3⁄4 do1lo k nesouladu s územním plánem, umístìním stavby do1lo k poru1ení pøedpisù na úseku ochrany proti hluku, namítány byly formální nedostatky rozhodnutí a absence souhlasu vlastníka pozemku s umístìním stavby.
 Stì3⁄4ovateli pøedev1ím nebylo upøeno právo podání opravného prostøedku-odvolání, jeho3⁄4 také vyu3⁄4il, ani 3⁄4ádné jeho subjektivní procesní právo v prùbìhu øízení o odvolání, kdy3⁄4 3⁄4alovaný v øízení o odvolání rozhodl o v1ech námitkách, které stì3⁄4ovatel uplatnil. Sama skuteènost, 3⁄4e ve správním øízení nebylo stì3⁄4ovatelovým námitkám ze strany správních orgánù obou stupòù pøisvìdèeno, pøitom poru1ení stì3⁄4ovatelových procesních práv nezpùsobuje. Právo


text:
navrhovat provedení dùkazù správnímu orgánu, právo seznamovat se s provedenými dùkazy a právo èinit v prùbìhu správního vùèi správnímu orgánu a jeho postupu vyjádøení, jak jsou úèastníku správního øízení zaruèena, nelze zamìòovat s právem úèastníka na to, aby jeho návrhùm, námitkám a vyjádøením bylo ze strany správního orgánu vyhovìno. Na tomto místì lze pøisvìdèit krajskému soudu, kdy3⁄4 odkazuje na zpracované odborné stanovisko, které se vý1kou stavby, ale i pojmem náro3⁄4í zabývalo a ze kterého 3⁄4alovaný také vycházel; námitka stì3⁄4ovatele byla zodpovìzena správním orgánem a k poru1ení procesního práva stì3⁄4ovatele tak nedo1lo. Na stranì jedné jsou tedy úèastníci øízení oprávnìni vyjadøovat se v prùbìhu øízení fakticky k èemukoli a uplatòovat vùèi správnímu orgánu vìcné i procesní námitky rozlièného obsahu, na stranì druhé jim v1ak nevzniká právní nárok na to, aby jejich námitkám bylo vyhovìno. Lze ostatnì pova3⁄4ovat za zcela legitimní, pokud správní orgán a nìkterý z úèastníkù mají odli1ný právní názor na správní øízení jako celek i na jednotlivé úkony, které byly v jeho prùbìhu uèinìny nebo které uèinìny být mìly, stejnì jako na závìry, k nim3⁄4 správní orgán dospìl.
 Úèastníci øízení jsou oprávnìni navrhovat ve správním øízení provedení dùkazù, pøitom mohou navrhovat v1e, co dle jejich subjektivního názoru mù3⁄4e správnímu orgánu úèinnì napomoci objasnit øádnì skutkový stav vìci, ani3⁄4 by mohli být pøi výkonu tohoto svého práva jakkoli omezováni; na provedení konkrétního navr3⁄4eného dùkazu èi jeho doplnìní správním orgánem v1ak úèastníku øízení právní nárok nevzniká. O tom, co bude jako dùkaz provedeno, rozhoduje správní orgán. Rozhodujícím kritériem musí být úèelnost uèinìného návrhu ve vztahu k povinnosti správního orgánu stanovené v § 32 odst. 1 zákona è. 71/1967 Sb., správního øádu, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù, tj. k povinnosti úplnì a spolehlivì zjistit skuteèný stav vìci. I v tomto bodì lze pøisvìdèit správnímu orgánu i soudu, kdy3⁄4 se odmítly zabývat názorem soukromé osoby, nadto zainteresované ve vìci samé. Tvrdil-li tedy stì3⁄4ovatel v prùbìhu správního øízení, 3⁄4e dokazování má být doplnìno, a dospìl-li správní orgán k tomu, 3⁄4e takového doplnìní není tøeba, pak za situace, kdy se správní orgán s opaèným názorem úèastníka øízení dostateènì vypoøádal, nebyla stì3⁄4ovatelova procesní práva nijak dotèena.
 Koneènì odùvodnìní, proè nebyli dva pracovníci 3⁄4alovaného vylouèeni z projednávání a rozhodování vìci, je velmi dùkladné, ale pøedev1ím z objektivního pohledu není vskutku 3⁄4ádný dùvod pochybovat o jejich nepodjatosti; v tom soud plnì odkazuje na obsah rozhodnutí 3⁄4alovaného ze dne 1. 6. 2004, è.j. KUJCP003R2AQ a 2F1, jako3⁄4 i odùvodnìní napadeného rozsudku krajského soudu.
 Soud prvního stupnì vìc pøezkoumával ve smyslu § 75 s. ø. s., kdy3⁄4 vy1el ze skutkového a právního stavu, který tu byl v dobì rozhodování správního orgánu; nepochybil tedy, kdy3⁄4 pøezkoumávané rozhodnutí 3⁄4alovaného shledal zákonným a 3⁄4alobu zamítl. Nejvy11í správní soud proto ve smyslu § 110 odst. 1 s. ø. s. kasaèní stí3⁄4nost jako nedùvodnou zamítl.
 Stì3⁄4ovatel, který nemìl v tomto soudním øízení úspìch, nemá právo na náhradu nákladù øízení (§ 60 odst. 1 s. ø. s.) a 3⁄4alovanému, který byl v øízení úspì1ný, náklady øízení nevznikly, resp. je neúètoval. Proto soud implicite rozhodl, 3⁄4e 3⁄4alovanému se


text:
Rychetský: Ústavní soud nepracuje podle mých představ, zůstanu i po roce 2017 - Aktuálně.cz
 Rychetský: Ústavní soud nepracuje podle mých představ, zůstanu i po roce 2017
 29. 1. 2016 10:28
 Předseda Ústavního soudu Pavel Rychetský chce nadále zůstat ve vedení instituce, ještě před půlrokem přitom prohlašoval, že se z vedoucí funkce stáhne. Důvodem pro změnu názoru jsou personální změny, které na soudu v poslední době proběhly, a s nimi spojený fakt, že ne vše jde v současné době podle Rychetského představ. "Odejdu, až budu vidět, že soud šlape. Není to spojené s rokem 2017," vysvětluje Rychetský.
 Pavel Rychetský | Foto: Ludvík Hradilek
 Brno - Před půlrokem Pavel Rychetský prohlásil, že se chce stáhnout z vedení Ústavního soudu. A to předčasně - během příštího roku. Rychetského desetiletý mandát přitom vyprší až v roce 2023.
 Jenže teď už tyhle plány neplatí. Důvodem je velká obměna všech soudců, která začala s příchodem prezidenta Miloše Zemana. Soudcům "starého" soudu skončilo funkční období a nahradilo je patnáct nových tváří.
 A podle Rychetského zatím soud nepracuje tak, jak by si jeho jednasedmdesátiletý předseda představoval. "Odejdu, až budu vidět, že soud šlape. Není to spojené s rokem 2017," řekl nyní Rychetský Hospodářským novinám.
 Ústavní soud zůstává kompletní, prezident jmenoval Josefa Fialu novým soudcem
 Na Ústavní soud, vrcholnou instituci, která může rušit zákony a jejíž rozhodnutí jsou závazná pro všechny, přijde ročně kolem čtyř tisíc případů. Patnáct nových ústavních soudců zatím podle Rychetského nemá takovou výkonnost jako předchozí složení soudu. "Hodně se diskutuje. Ale my musíme také někdy soudit," vysvětlil Rychetský.
 Jmenování nových ústavních soudců má v pravomoci prezident, kandidáty ale musí doporučit Senát. Miloš Zeman už dříve zveřejnil, že své favority konzultuje kromě Rychetského také s předsedy obou nejvyšších soudů Pavlem Šámalem a Josefem Baxou.
 Rychetský řekl, že se však stali soudci i lidé, s nimiž jako předseda nesouhlasil. Například když loni v létě Ústavní soud rozhodl proti prezidentovi, který stál o zrušení služebního zákona, začal Zeman navrhovat do role ústavního soudce kandidáty, o nichž se Rychetský dozvěděl až z novin.
 Rychetský nechtěl jmenovat, ale zřejmě šlo o bývalého místopředsedu Městského soudu v Praze Jaromíra Jirsu nebo experta na ústavní právo Josefa Fialu, který jako poslední před Vánoci doplnil patnáctku soudců.
 Ústavním soudcem bude Fiala z Masarykovy univerzity, podle očekávání ho Senát schválil
 Zeman: Za prezidenta bych zvolil soudce Rychetského
 Ústavní soud mírnitelem obcí, sporných vyhlášek jsou desítky
 Zeman sliboval kompletní soud. Nástupce za Formánkovou nemá
 domácí Aktuálně.cz Pavel Rychetský Ústavní soud soudce Senát prezident Miloš Zeman Josef Baxa služební zákon