text:
3 VSOL 983/2015-B-66
 KSBR 26 INS 6178/2010 3 VSOL 983/2015-B-66
 Vrchní soud v Olomouci rozhodl v senátě složeném z předsedkyně senátu JUDr. Radky Panáčkové a soudkyň JUDr. Heleny Krejčí a JUDr. Ivany Wontrobové v insolvenční věci dlužníka Marka anonymizovano , anonymizovano , bytem ve Vrběticích 99, PSČ: 763 24, o zrušení schváleného oddlužení, o odvolání dlužníka proti usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 6.8.2015, č.j. KSBR 26 INS 6178/2010-B-56,
 Usnesením označeným v záhlaví tohoto rozhodnutí soud prvního stupně zrušil schválené oddlužení dlužníka (výrok I.), na majetek dlužníka prohlásil konkurs (výrok II.) a rozhodl, že konkurs bude projednáván jako nepatrný (výrok III.).
 V důvodech rozhodnutí uvedl, že na základě skutečností, vyplývajících z obsahu spisu a zejména ze zpráv insolvenční správkyně zjistil, že oddlužení není řádně plněno podle schváleného splátkového kalendáře; řádně bylo plněno pouze za rok 2010, tj. za 4 měsíce a poté dlužník změnil zaměstnavatele a další řádná splátka byla uhrazena až v červnu 2011 spolu s mimořádnou splátkou ve výši 133.150,28 Kč. Z darovací smlouvy, kterou uzavřel dlužník s paní Annou Rektoříkovou, nebylo nikdy plněno. Po jednání o zrušení oddlužení a v březnu 2014 uhradil dlužník mimořádnou splátku ve výši 15.000 Kč, a poté obdržela insolvenční správkyně již jen srážky ze mzdy za měsíce květen a červen 2014. Dlužník přestal se správkyní komunikovat a od července 2014 nebylo plněno ničeho, dlužník nehradí ani odměnu a hotové výdaje insolvenční správkyni. Výše plnění věřitelům činí pouze 23,27 % za 58 měsíců trvání oddlužení plněním splátkového kalendáře. Je zřejmé, že dlužník řádně neplní splátkový kalendář, plnění je poskytováno pouze nepravidelně a se značným zpožděním, dar nebyl poskytován. Tento postup je v rozporu se zájmy věřitelů a účelem celého institutu oddlužení. V situaci, kdy nebyl řádně plněn splátkový kalendář ze strany dlužníka, nebyla projevena žádná snaha o řešení nastoleného problému. Místo toho dlužník jako již několikrát předtím v průběhu řízení přestal komunikovat s insolvenční správkyní, neposkytuje jí součinnost, nezasílá přehledy svých příjmů a tak soud, ani správkyně nemají žádné informace o příjmech dlužníka za poslední rok. Přestože dlužník neplnil splátkový kalendář, dal mu soud možnost vzniklou situaci napravit a dlužné částky dorovnat. Od jednání, které se konalo dne 9.4.2014 však nedošlo k žádné podstatné nápravě, když dlužník uhradil pouze 2 řádné splátky, a poté přestal komunikovat se správkyní a již rok je nekontaktní, do doby vydání rozhodnutí uhradil věřitelům pouze 24 % jejich pohledávek. Soud proto postupoval podle ust. § 418 odst. 1, písm. a) a b) insolvenčního zákona a schválené oddlužení zrušil a současně rozhodl o způsobu řešení úpadku dlužníka konkursem s tím, že konkurs bude řešen jako nepatrný.
 Proti tomuto usnesení podal dlužník včasné odvolání, ve kterém uvedl, že je pravdou, že měl problémy se zajištěním všech splátek, ale poslední splátku by měl zaplatit dne 5.9.2015; celkový dluh činí 63.900 Kč. Tuto částku je ochoten mu darovat jeho bratr Aleš Lysáček, pokud bude zrušeno usnesení o zrušení schváleného oddlužení. Zasílá přehled příjmů za poslední rok a případné nedoplatky uhradí do 5 dnů po jejich vyčíslení. Žádá, aby soud přihlédl ke


text:
skutečnosti, že do splnění splátkového kalendáře mu zbývá uhradit částku 63.900 Kč, kterou jako dar uhradí jeho bratr a že pětiletá lhůta bude končit 5.9.2015. Současně s podaným odvoláním dlužník předložil odvolacímu soudu smlouvu o budoucí smlouvě darovací, kterou uzavřel jako budoucí obdarovaný s budoucím dárcem Alešem Lysáčkem, v níž se budoucí dárce zavázal zaplatit budoucímu obdarovanému částku ve výši 63.900 Kč za předpokladu, že usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 6.8.2015 bude zrušeno a budoucí obdarovaný bude dále pokračovat ve schváleném oddlužení. Současně s podaným odvoláním předložil dlužník přehled příjmů ze zaměstnání za poslední rok.
 Odvolací soud po zjištění, že odvolání bylo podáno včas a osobou oprávněnou, přezkoumal napadené usnesení soudu prvního stupně, jakož i řízení, které předcházelo jeho vydání (§ 212 a § 212a odst. 1 a 5 o.s.ř.), a dospěl k závěru, že odvolání dlužníka není důvodné.
 Odvolací soud zjistil, že v projednávané věci bylo usnesením ze dne 11.8.2010 pod č.j. KSBR 26 INS 6178/2010-B-8 schváleno oddlužení dlužníka plněním splátkového kalendáře, kterým bylo dlužníku uloženo, aby po stanovenou dobu pěti let platil nezajištěným věřitelům prostřednictvím insolvenční správkyně částky ve stejném rozsahu, v jakém z nich mohou být při výkonu rozhodnutí nebo při exekuci uspokojeny předností pohledávky, a to po odečtení pohledávek za podstatou, odměny a náhrady hotových výdajů insolvenční správkyně ve výši 900 Kč, navýšené o daň z přidané hodnoty a výživné nezletilé dcery ve výši 1.500 Kč podle poměru pohledávek nezajištěných věřitelů, kteří jsou specifikováni ve výroku II. pod č. 1 až 13. Bylo stanoveno, že první splátku je dlužník povinen uhradit věřitelům k 5.9.2010, a to z čisté měsíční mzdy, kterou pobírá od svého zaměstnavatele PECHTOR Logistic s.r.o. ve Zlíně. Současně bylo tímto usnesením uloženo dlužníku, aby po dobu trvání účinků rozhodnutí o schválení oddlužení plněním splátkového kalendáře si dlužník plnil své povinnosti, které jsou stanoveny insolvenčním zákonem v ust. § 412 odst. 1, pod písm. a) až g).
 Ze zjištění ze zpráv insolvenční správkyně, která jsou obsahem napadeného usnesení a na něž také pro stručnost odůvodnění odvolací soud odkazuje, vyplývá, že dlužník řádně plnil oddlužení pouze v roce 2010; poté dlužník často měnil své zaměstnavatele, tyto změny však neoznamoval ani insolvenční správkyni a ani insolvenčnímu soudu, na splátky do oddlužení svým věřitelům platil zcela nepravidelně, přestal komunikovat s insolvenční správkyní a neposkytoval jí součinnost. V průběhu oddlužení byla dlužníku dána možnost, aby situaci napravil, a to u jednání insolvenčního soudu dne 9.4.2014, u kterého se dlužník s insolvenční správkyní dohodl, že do 14.4.2014 jí předloží seznam všech svých zaměstnání od schválení oddlužení, přehled všech svých příjmů, všechny pracovní smlouvy, a pokud došlo k situaci, že mu zaměstnavatel špatně provedl srážku ze mzdy, pak veškeré tyto platby zaplatí do 14.4.2014. Jak zjistil odvolací soud ze zprávy insolvenční správkyně ze dne 11.4.2014, dlužník dodal veškeré pracovní smlouvy a dále výplatní pásky, doplatil její odměnu a plní oddlužení na 30 %. Poté, jak vyplývá z dalších zpráv insolvenční správkyně, dlužník opět přestal plnit své povinnosti, což vyústilo v další návrh insolvenční správkyně na zrušení oddlužení, v

type: other


text:
němž insolvenční správkyně uvedla, že dlužník opět neplní své povinnosti, nekomunikuje s ní, nedodal žádnou novou pracovní smlouvu a na jeho účet nechodí žádný dar, ze kterého by se mohlo provádět uspokojení věřitelů, opět je v prodlení se splátkami, má za sebou 49 měsíců oddlužení a vzhledem k jeho laxnímu přístupu k problematice a nedodržování slibu navrhuje, aby soud zrušil oddlužení a prohlásil na dlužníka konkurs. Z dalších zpráv insolvenční správkyně pak vyplynulo, že až do doby vydání napadeného usnesení stran neplnění povinností dlužníka v insolvenčním řízení, nedošlo k žádné změně.
 Podle ust. § 418 odst. 1 IZ insolvenční soud schválené oddlužení zruší a současně rozhodne o způsobu řešení dlužníkova úpadku konkursem, jestliže a) dlužník neplní podstatné povinnosti podle schváleného způsobu oddlužení, nebo b) se ukáže, že podstatnou část splátkového kalendáře nebude možné splnit, nebo c) v důsledku zaviněného jednání vznikl dlužníku po schválení oddlužení peněžitý závazek po dobu delší 30 dnů po lhůtě splatnosti, anebo d) to navrhne dlužník.
 Podle ust. § 418 odst. 4 IZ rozhodnutí podle odstavce 1 a 3 může insolvenční soud vydat, jen dokud nevezme na vědomí splnění oddlužení. Učiní tak po jednání, ke kterému předvolá dlužníka, insolvenčního správce, věřitelský výbor a věřitele, který zrušení oddlužení navrhl. Rozhodnutí podle odstavce 1 písm. a) až c) může insolvenční soud vydat i bez návrhu.
 Lhůta pěti let stanovená insolvenčním zákonem dlužníku ke splácení pohledávek věřitelů při schválení oddlužení plněním splátkového kalendáře je lhůtou konečnou (nejzazší), přičemž její počátek určuje pro danou insolvenční věc vždy termín první splátky určený rozhodnutím o schválení oddlužení (srov. rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR ze dne 28.2.2013, sen. zn. 29 NSČR 12/2013, které bylo publikováno ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 77/2013). V době, kdy odvolací soud rozhodoval o odvolání dlužníka, lhůta pěti let stanovená dlužníku ke splácení pohledávek věřitelů již uplynula, neboť první splátka měla být zaplacena v září 2010 a poslední splátku pak bylo nutno zaplatit nejpozději v měsíci srpnu 2015. Jak vyplynulo ze zprávy insolvenční správkyně, dlužník po 58 měsících trvání oddlužení splátkovým kalendářem uspokojil své věřitele v rozsahu 23,27 %. Vzhledem k tomu, že v současné době nelze již na pohledávky věřitelů v rámci oddlužení plnit žádné splátky, nemůže obstát ani odvolací námitka dlužníka, že zbývající dluh do oddlužení by dlužník zaplatil z daru od svého bratra.
 Odvolací soud se ztotožňuje se závěrem soudu prvního stupně, že jsou dány důvody pro zrušení schváleného oddlužení podle ust. § 418 odst. 1, písm. a) IZ, tedy, že dlužník neplní, resp. neplnil podstatné povinnosti podle schváleného způsobu oddlužení. V průběhu oddlužení se předpokládá dlužníkův aktivní přístup a vysoká míra součinnosti, a i to, že bude řádně a včas plnit všechny povinnosti, které mu z toho vyplývají. Důvodem pro zrušení schváleného oddlužení může být pouze neplnění podstatných povinností. Co lze považovat za podstatné povinnosti zákon nedefinuje, posouzení této otázky bude vždy proto na úvaze soudu. Podle přesvědčení odvolacího soudu za podstatné povinnosti lze považovat zcela nepochybně poskytování součinnosti insolvenční správkyni, dále předkládání zpráv o změnách svého bydliště nebo zaměstnání a zcela jistě


text:
předkládání přehledu příjmů za uplynulých 6 kalendářních měsíců tak, aby insolvenční správce a insolvenční soud mohli ověřit, zda dlužník poskytuje na splátky svých věřitelů částky, které odpovídají jeho dosahovaným příjmům. Pokud jde o plnění této povinnosti, tak z obsahu spisu vyplývá, že za celou dobu pěti let do doby, než rozhodl insolvenční soud o zrušení schváleného oddlužení, není součástí spisu jediná zpráva dlužníka o jeho příjmech, kromě toho, dlužník neoznamoval změny svých zaměstnavatelů a nespolupracoval s insolvenční správkyní, jeho přístup k plnění jeho povinností byl laxní, dlužník se vždy snažil situaci nějakým způsobem dodatečně napravovat, a to až pod hrozbou návrhu insolvenční správkyně na zrušení schváleného oddlužení. U odvolacího jednání dlužník připustil, že se choval poněkud nezodpovědně. Uvedl, že hodně cestuje, takže se nemohl s insolvenční správkyní spojit. K tomu odvolací soud pouze uvádí, že zcela jistě mohl dlužník i za této situace využít dostupných komunikačních prostředků a být i přes své cestování v pravidelném kontaktu s insolvenční správkyní.
 Po projednání věci odvolací soud dospěl ke shodnému závěru jako soud prvního stupně v tom směru, že jsou dány důvody pro zrušení schváleného oddlužení, jelikož dlužník si neplnil podstatné povinnosti podle schváleného způsobu oddlužení. Odvolací soud postupoval podle ust. § 219 o.s.ř. a usnesení soudu prvního stupně v napadených výrocích I. a II. jako věcně správné potvrdil.
 Olomouc 10. listopadu 2015


text:
§ 28b, paragraf 28b - Zákon o pojistném na všeobecné zdravotní pojištění č. 592/1992 Sb.
 Kurzy.cz > Zákony > Zákon o pojistném na všeobecné zdravotní pojištění č. 592/1992 Sb. > Oddíl I > ČÁST ČTVRTÁ Ustanovení společná, přechodná a závěrečná > § 28b
 § 28b, paragraf 28b
 § 28b, Zákon o pojistném na všeobecné zdravotní pojištění č. 592/1992 Sb.
 Zařazení ustanovení v předpisu: Oddíl I » Ustanovení společná, přechodná a závěrečná (ČÁST ČTVRTÁ) » § 28b
 Chládkova 2023/28b, 616 00 Brno-Žabovřesky, adresa, Právnické osoby
 Palackého 843/28b, 784 01 Litovel, objekt - Města a obce
 Opletalova 4007/28b, 466 01 Jablonec nad Nisou, objekt - Města a obce
 Tábor 2357/28b, 602 00 Brno-Žabovřesky, adresa - Města a obce
 Tábor 2357/28b, 602 00 Brno-Žabovřesky, adresa, Právnické osoby
 Drobného 303/28b, 602 00 Brno-Černá Pole, adresa, Právnické osoby
 Společenství vlastníků Drobného 28b, Brno, Brno IČO 29355656 - Obchodní rejstřík firem
 Kostelní 2075/28b, Kouty, 747 21 Kravaře - adresa
 Společenství vlastníků Drobného 28b, Brno Brno-sever IČO 29355656 - obchodní rejstřík
 Drobného 303/28b, 602 00 Brno-Černá Pole - adresa
 Sněžnická 56/28b, 405 02 Děčín, objekt - Města a obce
 neděle 25.2.2018 03:03:08


text:
USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST DESÁTÁ - Zákon o sociálním zabezpečení č. 100/1988 Sb.
 Kurzy.cz > Zákony > Zákon o sociálním zabezpečení č. 100/1988 Sb. > ČÁST DESÁTÁ USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST DESÁTÁ
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ (ČÁST DESÁTÁ), Zákon o sociálním zabezpečení č. 100/1988 Sb.
 Zařazení ustanovení v předpisu: USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ (ČÁST DESÁTÁ)
 Předchozí: ZVÝŠENÍ VYPLÁCENÝCH DŮCHODŮ (ČÁST OSMÁ)
 ÚPRAVA NÁROKŮ Z I. A II. PRACOVNÍ KATEGORIE A Z I. A II. KATEGORIE FUNKCÍ PO 31. PROSINCI 1992
 4. zákon č. 121/1975 Sb., o sociálním zabezpečení, ve znění zákonného opatření předsednictva Federálního shromáždění č. 76/1979 Sb., zákona č. 150/1979 Sb., zákonného opatření předsednictva Federálního shromáždění č. 7/1982 Sb., zákona č. 73/1982 Sb., zákona č. 116/1983 Sb., zákona č. 56/1984 Sb., zákona č. 108/1984 Sb. a zákona č. 53/1987 Sb., s výjimkou § 84 odst. 2, § 85 až 87, § 90, 92, § 97 odst. 3 a § 101;
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST TŘETÍ - Zákon o dani dědické, darovací a z převodu nemovitostí č. 357/1992 Sb., porovnání znění k 1.1.2001
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST TŘETÍ - Zákon o dani dědické, darovací a z převodu nemovitostí č. 357/1992 Sb., porovnání znění k 1.1.2014
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST TŘETÍ - Zákon o dani dědické, darovací a z převodu nemovitostí č. 357/1992 Sb., porovnání znění k 1.1.2003
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, HLAVA VII - Autorský zákon č. 121/2000 Sb.
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST TŘETÍ - Zákon o dani dědické, darovací a z převodu nemovitostí č. 357/1992 Sb.
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST DESÁTÁ - Zákon o sociálním zabezpečení č. 100/1988 Sb., porovnání znění k 1.1.2009
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST DESÁTÁ - Zákon o sociálním zabezpečení č. 100/1988 Sb., porovnání znění k 20.2.2007
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST JEDENÁCTÁ - Zákon o veřejném zdravotním pojištění č. 48/1997 Sb., porovnání znění k 1.4.2013
 USTANOVENÍ PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ, ČÁST JEDENÁCTÁ - Zákon o veřejném zdravotním pojištění č. 48/1997 Sb.
 středa 23.1.2019 00:36:57


text:
GDPR - ZÁSADY OCHRANY OSOBNÍCH ÚDAJŮ - Spidla.cz
 Náš e-shop https://shop.spidla.cz/, společnosti Špidla Data Processing, s.r.o., IČ: 25581775, se sídlem Újezd 454/46, Malá Strana, 118 00 Praha 1, zapsaná v obchodních rejstříku spisová značka C 242116 vedená u Městského soudu v Praze (dále jen „správce“) jasně a otevřeně sděluje, jak zpracovává Vaše osobní údaje v souladu s NAŘÍZENÍM EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/679, o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES, obecné nařízení o ochraně osobních údajů (dále jen jako „GDPR“). Přečtěte si také Zásady souborů cookies.
 u zasílání obchodních sdělení bez uskutečnění nákupu, diskuze, hlídacího psa, kontaktního formuláře, poradny, dotazu na produkt apod. na dobu jednoho roku, nebo po zákonem stanovenou dobu (na dobu 11 let údaje uvedené na daňovém dokladu, splnění zákonné povinnosti podle zákona č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů).
 Udělený souhlas lze odvolat rovněž kliknutím na odkaz „Odhlásit Newsletter“ v zaslaném e-mailu nebo nás můžete kontaktovat na naší adrese: prodej@spidla.cz
 Jsme součástí internetové společnosti, ve které nemůžeme existovat bez externích poskytovatelů. Údaje, které získáme, mohou být zpřístupněny těmto zpracovatelům: Shopion s.r.o., IČ: 06919324., DIČ: CZ06919324. Wellnerova 1322/3c, Olomouc, 77900. Spisovná značka C 73784 vedená u Krajského soudu v Ostravě, poskytovatelem domény název: spidla.cz, FROGMAN s.r.o., Komenského 25, 763 02 Zlín, IČ 49434624, zapsán v obchodním rejstříku vedeném KS v Brně, oddíl C, vložka 11848 a ECCODAT spol. s r.o., nám. 3. května 1572, 765 02 Otrokovice, IČ 60712015, zapsán v obchodním rejstříku vedeného KS v Brně, oddíl C, vložka 15670 a Radmila Vaněčková, tř. Spojenců 712, 765 02 Otrokovice 2, IČ 63391821 a ComGate Payments, a.s., Jankovcova 1596/14a, 170 00 Praha 7, IČ 27924505 zapsána v obchodní rejstříku u Městského soudu v Praze, oddíl B, vložka 17614 a Česká pošta, s.p., Politických vězňů 909/4, 225 99 Praha 1, IČ 47114983, zapsán v obchodním rejstříků u Městského soudu v Praze sp. zn. A 7565 a GOPAY s.r.o., Platná 67, 370 01 České Budějovice, IČ 26046768, zapsána v obchodní rejstříku vedeném KS c Českých Budějovicích, oddíl C, vložka 11030, případně dalším poskytovatelům zpracovatelských softwarů, služeb a aplikací, které však v současné době nevyužíváme. Vaše údaje nikdy neposkytujeme, neprodáváme ani nevyměňujeme s třetími stranami za účelem obchodování.
 Máte právo požadovat informace o tom, jaké osobní údaje o vás uchováváme (bezplatně jednou za rok). Pokud jsou tyto údaje nesprávné nebo neúplné, můžete požádat, abychom tyto informace opravili nebo odstranili. Vaše údaje nemůžeme odstranit, pokud nám v tom brání zákonné předpisy o uchovávání údajů, například zákon o účetnictví nebo jiné opodstatněné důvody, jako jsou nevyrovnané dluhy. Máte právo kdykoliv odvolat svůj souhlas se zpracováním osobních údajů (čl. 7 odst. 3 GDPR), právo požadovat přístup ke svým osobním údajům (čl. 15 GDPR), právo na jejich opravu (čl. 16 GDPR) nebo výmaz (čl. 17 GDPR), právo na omezení zpracování (čl. 18 GDPR), a vznést námitku proti zpracování (čl. 21 GDPR), máte právo na přenositelnost těchto údajů k jinému správci (čl. 20 GDPR), jakož


text:
Obchodník s padělaným Zrzavým dostal 7,5 roku v „zátiší s mřížemi“ - iDNES.cz
 7. října 2009 9:29, aktualizováno 12:17
 Největší případ padělání obrazů v Česku dospěl k rozsudku. Brněnský krajský soud poslal Jana Trojana za prodej padělků obrazů slavného malíře Jana Zrzavého a za podvody na 7,5 roku do věznice s ostrahou. Jeho komplic Josef Sedlák dostal podmínku. Kvůli třem desítkám padělků, za něž Trojan utržil přes tři miliony korun.
 Padělatelé Jan Trojan ml., Libor Prašil, Josef Sedlák a vzadu v pravo Jan Trojan st. u brněnského soudu | foto: Otto Ballon Mierny, MF DNES
 Josef Sedlák, který Trojanovi pomáhal padělky legalizovat, si u soudu vyslechl verdikt osmnáct měsíců podmíněně se zkušební dobou na čtyři roky. Třetího z obviněných, Antonína Břinka, soud osvobodil.
 Obvinění ze začátku čelilo pět lidí, skupina podle něj dostala na trh s uměním celkem asi 160 kvalitních padělků a vydělala si téměř 15 milionů korun.
 Jan Trojan starší, který byl údajně šéfem gangu, ovšem v průběhu soudního jednání zemřel na selhání srdce. Proto se nepodařilo vypátrat, kdo značnou část padělků vyrobil a jak byly prodány.
 Případ Libora Prášila, který padělky na objednávku namaloval, bude soud řešit samostatně. - čtěte Vstoupil do mě Zrzavého duch, hájil se u soudu padělatel mistrovských děl
 Trojan mladší byl podle policie členem početné skupiny padělatelů obrazů, jejíž činnost nemá v dějinách české kriminalistiky obdoby. Nakonec se ovšem policii podařilo prokázat pouhý zlomek z této trestné činnosti.
 Svému otci prodával schválně padělky
 Trojan mladší nebyl odsouzen za prodej padělků do galerií, ale za prodej několika napodobenin děl Zrzavého vlastnímu otci. Soud totiž neuvěřil tvrzení obžaloby a původní vypovědi Trojana mladšího, že namalování obrazů si objednal Trojan starší. Vše podle senátu vymyslel jeho syn. A tak na svém otci vylákal přes 3,2 milionu korun.
 Trojan mladší tvrdí, že se otec pokládal za znalce umění a ze znalostí syna z této oblasti si dělal žerty. Trojan mladší si prý proto nechal udělat padělky Zrzavého, jeho přítel Sedlák mu k nim sepsal dokumentaci o jejich pravosti a díla pak prodal otci.
 Namluvil mu, že obrazy pocházejí z pozůstalosti jistého známého, jehož blízcí kdysi dostali cenné obrazy darem přímo od Zrzavého.
 U minulých jednání Trojan popisoval, jak se bavil tím, že se mu podařilo otce napálit. Podle soudce Aleše Novotného byl patrně Trojan starší znalec umění, z policejních odposlechů jeho telefonických hovorů ovšem vyplývá, že o vykonstruované historce o původu Zrzavého obrazů - padělků, neměl tušení.
 Jména podvedených soud četl půl hodiny
 Trojan mladší byl zároveň odsouzen i za desítky podvodů. Na více než dvou desítkách poškozených v průběhu dvou let vylákal pod různými záminkami téměř 13 milionů korun. Peníze si půjčoval s tím, že je vrátí. To však neudělal. Soudci trvalo půl hodiny, než přečetl jména všech podvedených.
 Trojan jim tvrdil, že peníze výhodně investuje do umění, jiným sliboval cenné obrazy a některým lidem namluvil, že peníze potřebuje na vytvoření své encyklopedie výtvarného umění. Tento jeho "unikátní projekt" měl pomoci právě proti tomu, aby na trh s uměleckými předměty v republice pronikaly zdařilé padělky.
 Obžalovanému


text:
hrozil trest v rozmezí pět až 12 let. Soud mu jej nakonec vyměřil v dolní polovině. "Dlouhodobost, výše škody i sofistikovanost by nasvědčovaly vyššímu trestu, jednání obžalovaného je zavrženíhodné i z lidského hlediska, dosud neuhradil ani formální část svých dluhů, navíc žije na úkor matky a ani morálním profilem u soudu nevzbudil důvěru," popisoval soudce Novotný.
 "Soud ale přihlédl k tomu, že je na něj nutno pohlížet jako na netrestaného i k chystané změně trestního zákona a k tomu, že od ledna se sazba za podvod výrazně sníží," vysvětlil předseda senátu.
 Trojan však nevyvázl pouze s trestem odnětí svobody. Musí také zaplatit škodu všem podvedeným.
 Verdikt ještě nemusí být konečný, všechny strany si totiž ponechaly lhůtu a mohou se ještě odvolat.
 "Zvážíme to, zda je spolehlivě prokázána vina obžalovaného, jeho obhajoba byla založena na popření viny," uvedl obhájce Zdeněk Odehnal.
 Témata: Černá kronika, Dluh, Jan Trojan, krajský soud, Dědické řízení, Falešné peníze, Jan Zrzavý, Věznice
 Bezcenný padělek ocenili na desítky milionů. Teď ho úřad zničil
 Obraz oceněný soudním znalcem na šedesát milionů korun zničil v těchto dnech Úřad pro zastupování státu ve věcech... celý článek
 Desítky padělaných obrazů vystaví od 18. listopadu Kriminalistický ústav v Praze. Jejich autorem je malíř Libor Prášil,... celý článek
 Břeclav | kamion | Olomouc | Chorvatsko | Česká pirátská strana | Ústí nad Labem | O2 | Blansko | Přírodní katastrofy | Soudy | jízdné | Mladá Boleslav | NATO | Chrudim | Dacia | Slovensko | Ivo Valenta | Houby | Kevin Dahlgren | Mzdová kalkulačka | Korupce | Ceny Thálie | Morava | Psycholog | Podprsenka | Ptačí chřipka | Facebook


text:
160/1995 Sb. - Zákon, kterým se mění a doplňují... | Esipa.cz
 160/1995 Sb.Zákon, kterým se mění a doplňují některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o důchodovém pojištění
 Částka: 042 Druh předpisu: Zákon
 Rozeslána dne: 8. srpna 1995 Autor předpisu: Parlament
 Přijato: 30. června 1995 Nabývá účinnosti: 1. ledna 1996
 Zákon č. 100/1988 Sb., o sociálním zabezpečení, ve znění zákona č. 110/1990 Sb., zákona č. 180/1990 Sb., zákona č. 1/1991 Sb., zákona č. 46/1991 Sb., zákona č. 306/1991 Sb., zákona České národní rady č. 482/1991 Sb., zákona č. 578/1991 Sb., zákona České národní rady č. 582/1991 Sb., zákona č. 235/1992 Sb., zákona České národní rady č. 589/1992 Sb., zákona České národní rady č. 37/1993 Sb., zákona č. 84/1993 Sb., zákona č. 160/1993 Sb., zákona č. 266/1993 Sb., zákona č. 307/1993 Sb., zákona č. 182/1994 Sb., zákona č. 241/1994 Sb., zákona č. 118/1995 Sb. a zákona č. 155/1995 Sb., se mění takto:
 1. § 70 včetně poznámky č. 50) zní:
 (1) Je-li důchodce trvale tak bezmocný, že potřebuje ošetření a obsluhu jinou osobou, zvyšuje se mu důchod z důchodového pojištění, popřípadě úhrn těchto důchodů,
 při částečné bezmocnosti o 300 Kč měsíčně,
 při převážné bezmocnosti o 600 Kč měsíčně,
 při úplné bezmocnosti o 900 Kč měsíčně.
 (2) Zvýšení důchodu pro bezmocnost spolu s důchodem z důchodového pojištění, popřípadě úhrnem těchto důchodů, nesmí přesáhnout měsíčně částku, do níž se započítává plně část osobního vyměřovacího základu pro stanovení výpočtového základu pro vyměření důchodu z důchodového pojištění.50)
 Čl. I - Změna zákona č. 100/1988 Sb., o sociálním zabezpečení, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. II - Změna zákona České národní rady č. 582/1991 Sb., o organizaci a provádění sociálního zabezpečení, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. III - Změna zákona České národní rady č. 589/1992 Sb., o pojistném na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti, v znění pozdějších předpisů
 Čl. IV - Změna zákona č. 54/1956 Sb., o nemocenském pojištění zaměstnanců, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. V - Změna zákona České národní rady č. 482/1991 Sb., o sociální potřebnosti, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. VI - Změna zákona České národní rady č. 550/1991 Sb., o všeobecném zdravotním pojištění, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. VIII - Změna zákona České národní rady č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. IX - Změna zákona České národní rady č. 368/1992 Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. X - Změna zákona č. 1/1991 Sb., o zaměstnanosti, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. XI - Změna zákona České národní rady č. 9/1991 Sb., o zaměstnanosti a působnosti orgánů České republiky na úseku zaměstnanosti, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. XII - Změna zákona č. 76/1959 Sb., o některých služebních poměrech vojáků, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. XIII - Změna zákona České národní rady č. 186/1992 Sb., o služebním poměru příslušníků Policie České republiky, ve znění pozdějších předpisů
 Čl. XIV - Změna zákona č. 154/1994 Sb., o Bezpečnostní informační službě
 Čl. XV - Změna zákona České národní rady č. 576/1990 Sb., o pravidlech hospodaření s rozpočtovými prostředky


text:
I. ÚS 590/14 — Ústavní soud — Iudictum.cz
 I. ÚS 590/14
 Ústavní soud rozhodl v senátu složeném z předsedkyně Kateřiny Šimáčkové (soudkyně zpravodajky), soudkyně Ivany Janů a soudce Ludvíka Davida ve věci ústavní stížnosti stěžovatele Michala Slance, zastoupeného JUDr. Petrem Tomanem, advokátem, se sídlem Trojanova 2022/12, Praha 2, proti rozsudku Obvodního soudu pro Prahu 5 ze dne 23. 12. 2013 č. j. 49 C 2154/2013-56, za účasti Obvodního soudu pro Prahu 5, takto:
 5. Dále pak stěžovatel rozsáhle rozvádí svůj nesouhlas s právními závěry a postupem obvodního soudu v jeho věci, přičemž trvá na absolutní neplatnosti sporného ujednání o poplatku a na tom, že mu měla být poskytnuta náležitá ochrana jako spotřebiteli. Konkrétně stěžovatel obvodnímu soudu vytýká, že v napadeném rozsudku nesprávně akcentoval zásadu pacta sunt servanda a nedostatečně zhodnotil zásadu ochrany spotřebitele jako slabší smluvní strany, nesprávně posoudil otázku určitosti a srozumitelnosti sporného ujednání (§ 37 občanského zákoníku), nevyložil pochybnosti vzniklé při výkladu smluvních ujednání ve prospěch spotřebitele (§ 55 odst. 3 občanského zákoníku), neposoudil zhoršení postavení spotřebitele podle uzavřené smlouvy oproti postavení spotřebitele podle zákona (§ 55 odst. 1 občanského zákoníku), nesprávně posoudil, zda smlouva o úvěru obsahuje podmínky, jejichž důsledkem je značná nerovnováha v právech a povinnostech stran v neprospěch spotřebitele (§ 56 odst. 1 ve spojení s § 55 odst. 2 občanského zákoníku), a nesprávně posoudil soulad smluvních ujednání o poplatku s dobrými mravy (§ 39 občanského zákoníku). Stěžovatel má rovněž za to, že napadený rozsudek koliduje s rozhodnutími soudů členských zemí EU, konkrétně s rozsudkem německého Spolkového soudního dvora ze dne 7. 6. 2011 XI ZR 388/10 a rozsudkem slovenského Krajského soudu v Prešově ze dne 21. 11. 2012 sp. zn. 18 Co 109/2011. V neposlední řadě pak stěžovatel poukazuje též na určitá další procesní pochybení obvodního soudu, konkrétně na neprovedení části důkazů stěžovatelem navrhovaných a nepřihlédnutí k některým důkazům provedeným.
 Zdroj: Rozsudek Ústavního soudu ze dne 12. 8. 2014, sp. zn. I. ÚS 590/14, dostupné na nalus.usoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
20 Cdo 10/2005
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Vladimíra Mikuška a soudců JUDr. Miroslavy Jirmanové a JUDr. Vladimíra Kůrky v exekuční věci oprávněného H. C. F. a.s., proti povinné J. H., pro 19.265,31 Kč s příslušenstvím, vedené u Okresního soudu v Příbrami pod sp. zn. 21 Nc 5431/2004, o dovolání povinné proti usnesení Okresního soudu v Příbrami ze dne 21. 4. 2004, č.j. 21 Nc 5431/2004-5, a proti usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 27. 8. 2004, č.j. 28 Co 373/2004-18, takto:
 Proti shora označenému rozhodnutí Okresního soudu v Příbrami (kterým okresní soud nařídil exekuci) a proti shora označenému rozhodnutí krajského soudu, jímž bylo usnesení soudu prvního stupně potvrzeno, podala povinná dovolání.
 Protože dovolání mělo vady bránící dalšímu pokračování dovolacího řízení a z obsahu spisu nevyplývalo, že by dovolatelka byla v dovolacím řízení stanoveným způsobem zastoupena, okresní soud ji usnesením ze dne 12. 10. 2004, č.j. 21 Nc 5431/2004-21, vyzval, aby si ve lhůtě 10 dnů od doručení usnesení zvolila k podání dovolání zástupce z řad advokátů a předložila jeho plnou moc. Usnesení bylo dovolatelce doručeno dne 2. 11. 2004. Dovolatelka vytčený nedostatek neodstranila.
 Podle ustanovení § 241 odst. 1 věty první občanského soudního řádu, ve znění pozdějších předpisů (dále též jen o.s.ř. ), není-li stanoveno jinak (§ 241 odst. 2, 3 o.s.ř.), musí být dovolatel zastoupen advokátem nebo notářem. Podle ustanovení § 241 odst. 4 o.s.ř. musí být dovolání sepsáno, s výjimkou případu uvedeného v § 241 odst. 2 písm. a) o.s.ř., advokátem, notářem nebo osobou uvedenou v § 21, 21a, 21b, anebo v § 26a odst. 3, která má právnické vzdělání.


text:
Pivovar Eggenberg bez nemovitostí - Písecký deník
 České Budějovice - Správce konkurzní podstaty Pivovaru Eggenberg, a. s., prohrál „soud poslední naděje" na to, že nepřijde o nemovitosti pivovaru v ceně 210 milionů korun.
 Nejvyšší soud ČR (NS) totiž zamítl jeho dovolání proti rozsudku, jímž vrchní soud zamítl žalobu o určení, že vklad nemovitého majetku pivovaru do společnosti Pivo Eggenberg A. D. 1560, s. r. o., (dále A. D.), proti stanovení obchodního podílu ve výši jen 30 % je neúčinný a majetek má být vydán do konkurzní podstaty Pivovaru Eggenberg.
 Krajský soud v Č. Budějovicích žalobě v květnu 2010 vyhověl. Vrchní soud ale konstatoval, že žalobce přes poučení o koncentraci řízení k okamžiku skončení prvního jednání netvrdil žádné skutečnosti, z nichž by bylo možno v okolnosti založení žalované shledat úmyslný neúčinný úkon. Proto žalobu zamítl.
 Žalobce podal dovolání. Podle něj šlo o úmyslně zkracující právní úkon, který by byl promlčen až po pěti letech – smyslem založení s. r. o. bylo tzv. „uklizení majetku" před věřiteli při vědomí, že pivovaru hrozí konkurs. NS ale konstatoval, že právní posouzení věci odvolacím soudem je správné, a dovolání úpadce zamítl.
 Děda týral vnučku
 Ani u Ústavního soudu ČR neuspěl J. S. se stížností na rozhodnutí trestních soudů v Táboře a NS o jeho potrestání podmínkou za týrání svěřené osoby, vnučky, fyzickým trestáním a systematickým psychickým terorem nejméně od ledna 2009 do května 2010 ve městě na Táborsku.
 Okresní soud v Táboře mu za to v květnu 2011 uložil 30 měsíců podmíněně na tři roky a krajský soud jeho odvolání zamítl. Obžalovaný pak podal dovolání. Jeho jednání prý nemělo intenzitu trestného činu. Nikdy vůči vnučce fyzický trest nepoužil, ani jakýmkoli zlým nakládáním vůči ní neprojevoval vyšší stupeň necitelnosti a bezohlednosti. Nikdy na ní nebyly zjištěny stopy fyzického násilí. Vždy s ní řešil vše po dobrém.
 Z dokazovaní i znaleckých posudků podle něho jasně vyplývá jeho upřímná starost o vnučku. Navrhoval, aby jako plnoletá byla znovu vyslechnuta, a poukázal na její písemné prohlášení, že vypovídala nepravdivě. Nejvyšší soud však loni v červenci jeho dovolání odmítl jako neopodstatněné (Deník 9. 8. 2012).
 J. S. podal ústavní stížnost. Ústavní soud uzavřel, že ani on nemá důvod pochybovat o vině stěžovatele. Jeho stížnost odmítl.


text:
ELEKTRO FILIP, s.r.o. Bechyně IČO 26083361 kontakty (23.01.2019) | Finance.cz
 ELEKTRO FILIP, s.r.o. Bechyně IČO: 26083361
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu ELEKTRO FILIP, s.r.o., která sídlí v obci Bechyně a bylo jí přiděleno IČO 26083361.
 Výpis obsahuje aktuální i historická data z obchodního rejstříku (Justice.cz) včetně sbírky listin a živnostenského rejstříku (RŽP). Pokud firma ELEKTRO FILIP, s.r.o. má i datovou schránku, pak zde naleznete i údaje o její datové schránce.
 Firma s názvem ELEKTRO FILIP, s.r.o. se sídlem v obci Bechyně byla založena v roce 2005. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 3 osob. Společnost podniká v oboru Zámečnictví, nástrojářství , Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona , Montáž, opravy, revize a zkoušky elektrických zařízení a další.
 Základní údaje o ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 Krajský soud v Českých Budějovicích 5.1.2005
 Aktuální kontaktní údaje ELEKTRO FILIP, s.r.o.
 mu43kp9
 CZ26083361
 nám. T. G. Masaryka 21 391 65 BECHYNĚ
 78-1379730247/0100 1.4.2013
 Kontakty na ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 nám. T. G. Masaryka 21 , 391 65 Bechyně Česká republika
 nám. T. G. Masaryka 21, 391 65 Bechyně 8.12.2016
 Bechyně, nám. T. G. Masaryka 21, PSČ 39165 5.1.2005 - 8.12.2016
 nám. T. G. Masaryka 21, Bechyně 391 65
 Obory činností ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 maloobchodní prodej apronájem zvukových azvukově-obrazových záznamů ajejich nenahraných nosičů 5.1.2005
 montáž, opravy, revize azkoušky vyhrazených elektrických zařízení 5.1.2005
 nám. T. G. Masaryka 21 , Bechyně 391 65
 1007597771
 Vedení firmy ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 František Filip 21.11.2013
 sídl. 5. května 772 , 391 65 Bechyně Česká republika
 sídl. 5. května 772, 391 65 Bechyně
 Hana Filipová 21.11.2013
 111 , 391 65 Radětice Česká republika
 č.p. 111, 391 65 Radětice
 Tomáš Filip 5.1.2005 - 7.2.2011
 od 5.1.2005 do 3.2.2011
 Radětice 111 , 391 65 Bechyně Česká republika
 František Filip 5.1.2005 - 21.11.2013
 5.května 772 , 391 65 Bechyně Česká republika
 Bechyně, 5.května 772, PSČ 39165
 Hana Filipová 7.2.2011 - 21.11.2013
 391 65 Radětice 111 Česká republika
 Radětice 111, PSČ 39165
 Vlastníci firmy ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 zakladni 210 000 Kč - 5.1.2005
 Sbírka Listin ELEKTRO FILIP, s.r.o. IČO: 26083361
 C 12959/SL 31 účetní závěrka [2013] 2013 - ro Krajský soud v Českých Budějovicích 16.12.2014 17.12.2014 4
 C 12959/SL 30 účetní závěrka [2013] 2013 - vzz Krajský soud v Českých Budějovicích 16.12.2014 17.12.2014 2
 C 12959/SL 29 účetní závěrka [2012] 2012 - ro Krajský soud v Českých Budějovicích 16.12.2014 17.12.2014 4
 C 12959/SL 28 účetní závěrka [2012] 2012 - vzz Krajský soud v Českých Budějovicích 16.12.2014 17.12.2014 2
 C 12959/SL 27 notářský zápis 152/2013 Krajský soud v Českých Budějovicích 14.10.2013 21.11.2013 5
 C 12959/SL 26 smlouvy o převodu obchod. podílu Krajský soud v Českých Budějovicích 10.10.2013 14.10.2013 21.11.2013 5
 C 12959/SL 25 ostatní Zápis z mimořádné valné hromady Krajský soud v Českých Budějovicích 24.6.2013 14.10.2013 21.11.2013 2
 C 12959/SL 24 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 23 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích


text:
18.7.2011 1
 C 12959/SL 22 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 21 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 20 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 19 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 18 účetní závěrka - r.2010 Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 17 účetní závěrka - r.2010 - příloha Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 1
 C 12959/SL 16 účetní závěrka - r.2010 - výk.zisků a ztrát Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 2
 C 12959/SL 15 účetní závěrka - r.2010 - rozvaha Krajský soud v Českých Budějovicích 18.7.2011 4
 C 12959/SL 14 podpisové vzory Krajský soud v Českých Budějovicích 9.2.2011 2
 C 12959/SL 13 ostatní - zápis z VH Krajský soud v Českých Budějovicích 9.2.2011 1
 C 12959/SL 12 účetní závěrka -r.2009 - výkaz zisků Krajský soud v Českých Budějovicích 4.6.2010 2
 C 12959/SL 11 účetní závěrka -r.2009 - rozvaha Krajský soud v Českých Budějovicích 4.6.2010 4
 C 12959/SL 9 účetní závěrka -r.2008 Krajský soud v Českých Budějovicích 26.5.2009 2
 C 12959/SL 8 účetní závěrka -r.2008 Krajský soud v Českých Budějovicích 26.5.2009 4
 C 12959/SL 10 účetní závěrka -r.2008 - Příloha Krajský soud v Českých Budějovicích 26.5.2009 8
 C 12959/SL 7 účetní závěrka r. 2007 Krajský soud v Českých Budějovicích 26.6.2008 4
 C 12959/SL 6 účetní závěrka r. 2007 Krajský soud v Českých Budějovicích 26.6.2008 2
 C 12959/SL 5 účetní závěrka r.2006 Krajský soud v Českých Budějovicích 9.5.2007 14
 C 12959/SL 4 účetní závěrka -r.2005 Krajský soud v Českých Budějovicích 22.5.2006 14
 C 12959/SL 3 ostatní - Zápis z 1.VH Krajský soud v Českých Budějovicích 22.3.2005 13.4.2005 2
 C 12959/SL 2 podpisové vzory Krajský soud v Českých Budějovicích 25.10.2004 2.2.2005 2
 C 12959/SL 1 notářský zápis 145/2004 - SS Krajský soud v Českých Budějovicích 25.10.2004 2.2.2005 10
 Hodnocení ELEKTRO FILIP, s.r.o.
 Výpis dat pro firmu ELEKTRO FILIP, s.r.o. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy ELEKTRO FILIP, s.r.o., 26083361 na obchodním rejstříku
 výpis firmy ELEKTRO FILIP, s.r.o., 26083361 na živnostenském rejstříku
 výpis firmy ELEKTRO FILIP, s.r.o., 26083361 na Datových schránkách
 ELEKTRO FILIP, s.r.o. - 26083361 - Bechyně , nám. T. G. Masaryka 21


text:
1 VSPH 1637/2014-A-29
 KSUL 81 INS 3338/2014 1 VSPH 1637/2014-A-29
 Vrchní soud v Praze jako soud odvolací rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Františka Kučery a soudců JUDr. Ing. Jaroslava Zelenky, Ph.D. a JUDr. Jiřího Goldsteina v insolvenční věci manželů-dlužníků: a) František Kotvald, nar. 4. prosince 1974, b) Lucie Kotvaldová, nar. 26. července 1979, oba bytem Teplice-Trnovany, Zemská 1446/10, o odvolání dlužníků proti usnesení Krajského soudu v Ústí nad Labem č.j. KSUL 81 INS 3338/2014-A-24 ze dne 4. srpna 2014,
 Usnesení Krajského soudu v Ústí nad Labem č.j. KSUL 81 INS 3338/2014-A-24 ze dne 4. srpna 2014 se p o t v r z u j e .
 Ve výroku uvedeným usnesením Krajský soud v Ústí nad Labem uložil dlužníkům povinnost hradit zálohu ve výši 45.000,-Kč ve lhůtě 3 dnů ode dne právní moci usnesení.
 V odůvodnění usnesení soud zejména uvedl, že dne 10.2.2014 mu byl doručen insolvenční návrh dlužníků spojený s návrhem na povolení oddlužení. Soud odkázal na § 108 IZ, přihlédl k majetkovým a osobním poměrům dlužníků a uložil jim povinnost uhradit shora uvedenou zálohu.
 Proti tomuto usnesení se dlužníci včas odvolali a namítali, že jsou ve špatné sociální situaci, vyživují dvě nezletilé děti a zálohu by mohli uhradit jen ve splátkách
 Z obsahu spisu odvolací soud zjistil, že dlužníci podali insolvenční návrh spojený s návrhem na povolení oddlužení plněním splátkového kalendáře. Celkové závazky dlužníků činily asi 1,8 mil. Kč, v době podání návrhu dlužníci tvrdili existenci příjmů ze zaměstnání u Vester Dienstleistungsgrupp GmbH ve výši 18.500,-Kč čistého měsíčně pro každého z dlužníků. V průběhu insolvenčního řízení však bylo zjištěno, že příjem dlužníka činí 20.437,-Kč (zaměstnavatel Tesasing, s.r.o.) a příjem dlužnice činí 3.717,-Kč. Dlužníci se sice snažili navýšit své příjmy prostřednictvím dohod o provedení práce uzavřených na dobu určitou do 28.2.2015, avšak jde o nestálý příjem, se kterým nelze pevně do budoucna počítat právě s ohledem na dobu určitou, na kterou byly tyto dohody uzavřeny. Dlužníci vlastní jen běžné vybavení domácnosti a právo k družstevnímu bytu, dále podíl na nemovitosti v hodnotě asi 20.000,-Kč získaný darem.
 Dlužníci nebyli schopni vyhovět výzvě soudu ze dne 21.7.2014 (A-22) a v návaznosti na to podáním ze dne 29.7.2014 vyslovili souhlas s řešením úpadku konkursem.
 Odvolací soud stejně jako soud I. stupně dospěl k závěru, že dlužníci nemají v současné době k dispozici finanční prostředky ani zpeněžitelný majetek, které by mohli použít za účelem uhrazení prvotních nákladů insolvenčního řízení. Navíc, dlužníci sami požádali o řešení úpadku nakonec konkursem, čemuž výše zálohy zcela odpovídá.
 Insolvenční zákon neumožňuje ani hrazení zálohy ve splátkách, protože zálohu, která slouží k zajištění úhrady nákladů insolvenčního řízení, je třeba složit jednorázově tak, aby byly zajištěny předpoklady pro materiální průběh insolvenčního řízení.


text:
20 Cdo 4015/2013
 Dotčené předpisy: § 243c odst. 2 o. s. ř. ve znění do 31.12.2012, § 243b odst. 5 o. s. ř. ve znění do 31.12.2012
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Olgy Puškinové a soudců JUDr. Vladimíra Mikuška a JUDr. Zbyňka Poledny v exekuční věci oprávněného M. P. , zastoupeného JUDr. Janem Svobodou, advokátem se sídlem v Teplicích, Kollárova 18, proti povinnému MUDr. R. K. , pro 1.782.100,- Kč s příslušenstvím, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 5 pod sp. zn. 36 EXE 2194/2010 a u soudního exekutora Mgr. Martina Svobody, Exekutorský úřad v Teplicích, pod sp. zn. 110 Ex 3487/10, o dovolání povinného proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 16. března 2011, č. j. 20 Co 91/2011 - 135, takto:
 Soudní exekutor Mgr. Martin Svoboda usnesením ze dne 30. 12. 2010, č. j. 110 Ex 3487/10 - 116, exekuci nařízenou na majetek povinného usnesením Obvodního soudu pro Prahu 5 ze dne 15. 9. 2010, č. j. 36 EXE 2194/2010 - 26, k vymožení jistiny ve výši 1.782.100,- Kč, úroku z prodlení ve výši 2,5 % ročně z částky 1.782.100,- Kč od 1. 3. 2005 do zaplacení, nákladů nalézacího řízení ve výši 166.060,- Kč a nákladů odvolacího řízení ve výši 89.994,- Kč zastavil, rozhodl, že exekuce na majetek povinného nadále pokračuje pro vymožení nákladů oprávněné osoby v exekučním řízení a pro náklady exekuce (výrok I.), a dále rozhodl o náhradě nákladů řízení o částečném zastavení mezi účastníky (výrok II.) a že výši nákladů exekuce a nákladů oprávněného v exekučním řízení určí soudní exekutor příkazem k úhradě nákladů exekuce (výrok III.).
 Městský soud v Praze usnesením ze dne 16. 3. 2011, č. j. 20 Co 91/2011 - 135, k odvolání povinného usnesení soudního exekutora ve výrocích o pokračování exekuce a ve výrocích o nákladech řízení a nákladech exekuce potvrdil.
 Proti usnesení odvolacího soudu podal povinný dovolání, které vzal podáním ze dne 23. 9. 2013, doručeným soudu prvního stupně téhož dne, výslovně zpět.
 Vzhledem k tomuto procesnímu úkonu dovolatele Nejvyšší soud dovolací řízení podle § 243b odst. 5 věty druhé o. s. ř., ve znění účinném do 31. 12. 2012, zastavil.


text:
NS RČS 1960-1964, tisk 96, část č. 1
 Národní shromáždění Československé socialistické republiky 1962
 ze dne..............1962
 o plemenitbě a o zvelebování chovu hospodářských zvířat (plemenářský zákon)
 (1) Účelem tohoto zákona je vytvářet předpoklady pro neustálý rozvoj plemenitby a zvelebování chovu hospodářských zvířat (dále jen "plemenářství") a tím napomáhat v souladu se státním plánem rozvoje národního hospodářství soustavnému a nepřetržitému zvyšování živočišné výroby a jejímu zprůmyslnění v podmínkách socialistické zemědělské velkovýroby. Posláním plemenářství je plánovitě zabezpečovat plemenitbu a zvelebovat chov hospodářských zvířat tak, aby při nejširším uplatňování velkovýrobní technologie chovu a hospodárném využívání krmiv byla získávána zvířata s vynikající plemennou hodnotou a vysoce užitkovými vlastnostmi, která jsou schopna tyto vlastností dále zlepšovat a přenášet na potomstvo.
 (2) Hospodářskými zvířaty se podle tohoto zákona rozumějí skot, prasata, ovce, koně, drůbež a kozy.
 Inseminace a přirozená plemenitba hospodářských zvířat
 (1) K rozmnožování hospodářských zvířat lze používat inseminace i přirozené plemenitby.
 (2) Okresní národní výbor rozhoduje na návrh organizace plemenářské služby o tom, u kterého druhu hospodářských zvířat a v jakém rozsahu se použije inseminace nebo přirozené plemenitby.
 (3) Provádění inseminace přísluší zpravidla organizacím plemenářské služby. Okresní národní výbor může v součinnosti s organizací plemenářské služby uložit socialistickým zemědělským organizacím, aby inseminaci prováděli jejich vlastní, k tomu oprávnění pracovníci; přitom může určit, které z těchto organizací budou provádět (svými pracovníky) také inseminaci plemenic u jednotlivých chovatelů; náhrada za provedení úkonů těmto organizacím nepřísluší.
 (4) Provádění přirozené plemenitby v chovu skotu, prasat, ovcí, drůbeže a koz přísluší zemědělským závodům; organizace plemenářské služby přitom pečují o řádné provádění plemenitby. Přirozenou plemenitbu klisen provádějí organizace plemenářské služby, popřípadě socialistické zemědělské organizace, za podmínek stanovených prováděcími předpisy.
 Výběry plemeníků
 (1) K plemenitbě skotů; prasat, ovcí, koní a koz lze používat jen plemeníky vybrané, pro něž bylo dáno povolení k inseminaci nebo povolení k připouštění (v přirozené plemenitbě).
 (2) Výběr plemeníků hospodářských zvířat (odstavec 1) provádí Ústřední chovatelská komise, zřízená při ministerstvu zemědělství; lesního a vodního hospodářství. Tato komise pravidelně také přezkušuje býky vyhrané pro inseminaci a hřebce, vydává pro ně dovolení k inseminaci nebo povolení k připouštění.
 (3) Povolení k inseminaci nebo povolení k připouštění vybraných plemeníků kromě býků pro inseminaci a hřebců - vydávají a pravidelné přezkoušení provádějí okresní chovatelské komise, které zřizují okresní národní výbory při zemědělských komisích.
 (4) K plemenitbě drůbeže lze používat jen plemeníky vybrané při uznávání chovů drůbeže
 a) pro šlechtitelské chovy - Ústřední chovatelskou komisí,
 b) pro ostatní stupně chovů - okresními chovatelskými komisemi.
 (5) Ústřední chovatelská komise a okresní chovatelské komise plní své úkoly podle předchozích odstavců svými subkomisemi.
 Opatřování plemeníků
 (1) Plemenné býky, kance, berany a kozly pro inseminaci, jakož i pro přirozenou plemenitbu plemenic náležejících jednotným zemědělským družstvům a jednotlivým chovatelům, a plemenné hřebce pro zapouštění klisen všech chovatelů opatřují organizace plemenářské služby.
 (2) Plemenné býky, kance, berany a kozly pro přirozenou plemenitbu plemenic, náležejících státním organizacím, si opatřují tyto organizace na svůj náklad.
 (3) Okresní národní výbor může jednotným zemědělským družstvům povolit, aby si opatřila na svůj náklad plemenné býky, kance, berany a kozly pro přirozenou plemenitbu vlastních


text:
plemenic.
 (4) Státním organizacím a jednotným zemědělským družstvům, které mají vlastní plemeníky, může okresní národní výbor uložit; aby těmito plemeníky byly v souladu s připařovacím plánem zapouštěny i plemenice ostatních chovatelů; vlastníkům plemeníků nepřísluší náhrada za zapouštění plemenic.
 (5) Plemeníky drůbeže opatřují si chovatelé na svůj náklad.
 Umísťování plemeníků
 (1) Plemenné býky, kance, berany a kozly pro přirozenou plemenitbu umísťují organizace plemenářské služby u jednotných zemědělských družstev, plemenné berany a kozly popřípadě též u jednotlivých chovatelů, smlouvami o umístění plemeníků; plemenné hřebce takto umísťují u socialistických zemědělských organizací.
 (2) Nelze-li dosáhnout potřebného umístění plemeníka smlouvou, rozhodne o jeho umístění okresní národní výbor.
 Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství může stanovit, že k plemenitbě je přípustné používat jen vybraných plemenic a zároveň upravit podmínky jejich výběru.
 Plemena hospodářských zvířat, jejich oblastí, dovoz a vývoz
 (1) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství stanoví, která plemena jednotlivých druhů hospodářských zvířat, popřípadě jejich kříženci, mohou být používání k chovu; přitom může stanovit též oblasti chovu jednotlivých plemen, popřípadě jejich kříženců.
 (2) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství povoluje dovoz a vývoz plemenných hospodářských zvířat i spermatu plemeníků; stanoví přitom podmínky využití dovezených zvířat k dalšímu chovu a využití dovezeného spermatu plemeníků.
 Prodej zvířat ke zvláštním plemenářským účelům
 Vyžaduje-li obecný zájem, aby plemenné hospodářské zvíře; popřípadě i jeho přímé potomstvo, bylo použito k plemenářskému výzkumu nebo k jiným důležitým plemenářským účelům, např. k zušlechtění plemenných stád, okresní národní výbor na návrh příslušné organizace plemenářské služby uloží chovateli, pokud se účastníci sami o tom nedohodnou, aby jí zvíře za přiměřenou cenu prodal.
 Plemenářská opatření
 Kontrola užitkovosti a kontrola dědičnosti
 (1) Kontrolou užitkovosti se získávají jednak údaje pro posouzeni užitkových schopností hospodářských zvířat, jednak údaje o životních podmínkách těchto zvířat.
 (2) Kontrolou dědičností se získávají údaje o schopnostech plemenných zvířat dále zlepšovat a přenášet požadované užitkové vlastnosti na potomstvo a o jiných skutečnostech významných pro zajišťování rozvoje chovu zvířat.
 (3) Kontrole užitkovosti a kontrole dědičnosti jsou podrobena hospodářská zvířata především v chovech socialistických zemědělských organizací.
 (4) Kontrolu užitkovosti a kontrolu dědičnosti v kmenových chovech a plemenných chovech (§ 12) provádějí zpravidla organizace plemenářské služby. V chovech drůbeže a v užitkových chovech ostatních hospodářských zvířat provádějí tyto kontroly socialistické zemědělské organizace.
 (5) Chovatelé hospodářských zvířat jsou povinni zjišťovat potřebné údaje pro kontrolu užitkovosti a kontrolu dědičnosti a o výsledcích kontrol vést předepsané záznamy.
 (6) K účelům kontroly užitkovosti a kontroly dědičnosti jsou chovatelé kontrolovaných hospodářských zvířat povinni prodat organizaci plemenářské služby za ceny podle platných cenových předpisů potomstvo těchto zvířat v počtu stanoveném provedením předpisy.
 Hodnocení hospodářských zvířat
 Podle výsledku kontroly užitkovosti a kontroly dědičnosti se pravidelně provádí hodnocení hospodářských zvířat, při čemž se určí stupeň jejich plemenné hodnoty.
 Podle výsledků hodnocení hospodářských zvířat zapisují se nejlepší plemeníci a plemenice do plemenných knih.
 Chovy pro rozvoj plemenářské práce
 (1) K vytváření zvlášť vhodných podmínek pro rozvoj a zdokonalování plemenářské práce v chovu skotu, prasat, ovcí, koní a koz slouží kmenové chovy a plemenné chovy.
 (2) Za kmenové chovy mohou být uznány chovy s vysokou prošlechtěností a užitkovostí zvířat


text:
náležející organizacím plemenářské služby nebo socialistickým zemědělským organizacím; jejich podáním je vyššími formami plemenářské práce přispívat k rozvoji plemenných a užitkových chovů, zejména produkcí plemeníků osvědčených linií. O uznání kmenového chovu rozhoduje ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství.
 (3) Za plemenné chovy mohou být uznány chovy socialistických zemědělských organizaci, u nichž jsou splněny stanovené podmínky pro intenzívní výrobu a pro chov plemenných zvířat s vysokou užitkovostí; v chovu koz mohou být za týchž podmínek uznány za plemenné i chovy jednotlivých chovatelů. O uznání plemenných chovů rozhoduje okresní národní výbor na návrh organizace plemenářské služby.
 (4) Zdokonalování plemenářské práce v chovu drůbeže se provádí ve šlechtitelských, kmenových, plemenných a rozmnožovacích chovech socialistických zemědělských organizací.
 (1) Základními metodami plemenitby k rozvíjení a zdokonalování vlastností hospodářských zvířat jsou čistokrevná plemenitba a křížení.
 (2) V chovech pro rozvoj plemenářské práce, lze provádět v zájmu urychleného a úspěšného ustálení dědičnosti užitkových vlastností hospodářských zvířat i příbuzenskou plemenitbu. V užitkových chovech lze příbuzenské plemenitby použít jen tehdy, je-li to v souladu se schváleným připařovacím plánem.
 Označování hospodářských zvířat
 (1) Aby se umožnila řádná evidence hospodářských zvířat jako jednoho z důležitých předpokladů cílevědomého provádění plemenářské práce v podmínkách socialistické zemědělské velkovýroby, musí být hospodářská zvířata označována předepsaným způsobem v rozsahu stanoveném prováděcími předpisy.
 (2) Pokud prováděcí předpisy nestanoví jinak, přísluší označovat hospodářská zvířata
 a) v kmenových chovech a plemenných chovech zvířat (s výjimkou drůbeže) - organizacím plemenářské služby,
 b) v chovech drůbeže a v užitkových chovech ostatních hospodářských zvířat - socialistickým zemědělským organizacím.
 Povinnosti socialistických zemědělských organizací při zvyšováni užitkovosti hospodářských zvířat
 Vedoucí pracovníci socialistických zemědělských organizací (v jednotných zemědělských družstvech představenstva) a ostatní chovatelé hospodářských zvířat jsou povinni zajišťovat provádění všech opatření nutných ke zvyšováni užitkovosti těchto zvířat, zejména
 a) péčí o zdraví hospodářských zvířat,
 b) soustavným chovatelským výběrem podle výsledků zjištěných v kontrole užitkovosti a kontruje dědičnosti,
 c) vhodným odchovem mladých zvířat umožňujícím zlepšováni jejich užitkových vlastností,
 d) péčí o hodnotnou a stejnoměrnou výživu zvířat a o vytváření příznivých životních podmínek pro ně, a to především jejich řádným ustájením a ošetřováním,
 e) plným využíváním produkčních schopností zvířat,
 Zajišťování rozvoje plemenářství
 Řízení plemenářství
 (1) Ústřední řízení plemenářství přísluší ministerstvu zemědělství, lesního a vodního hospodářství.
 (2) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství zřizuje k provádění plemenářské služby plemenářské organizace, které řídí.
 (3) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství v dohodě s zúčastněnými ústředními orgány může přenést na organizace plemenářské služby, popřípadě i jiné organizace, některé úkoly nebo oprávnění související se zajišťováním plemenářství.
 Působnost národních výborů při zajišťování rozvoje plemenářství
 (1) Národní výbory v rámci řízení a odpovědnosti za komplexní rozvoj živočišné výroby ve svých obvodech
 a) projednávají a schvalují dány plemenářských opatření,
 b) sledují činnost organizací plemenářské služby, hodnotí plnění jejich úkolů, upozorňují je na nedostatky v jejich činnosti, požadují odstranění těchto nedostatků a pomáhají jim při plnění úkolů,
 c) dbají o dodržování ustanovení tohoto zákona a prováděcích předpisů.
 Při této činnosti se národní výbory opírají o účast a iniciativu pracujících a o jejich dobrovolné organizace.
 (2) Při rozmísťování úkolů státního plánu zemědělské výroby a nákupu dbají


text:
krajské a okresní národní výbory, aby v chovech pro rozvoj plemenářské práce byly vytvořeny podmínky pro řádné plnění jejich specializovaných úkolů.
 Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství může upravit obdobně podle tohoto zákona podmínky a způsob chovu i jiných neb v § 1 odst. 2 uvedených hospodářských zvířat, jakož i zvířat důležitých pro potřeby národního hospodářství, zejména ryb, včel, kožešinových a laboratorních zvířat, bource morušového a drobného hospodářského zvířectva. Přitom může pověřit zájmové dobrovolné organizace chovatelů prováděním plemenářských opatření v chovu těchto zvířat.
 (1) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství v dohodě s ostatními zúčastněnými ústředními orgány vydá předpisy potřebné k provedení tohoto zákona.
 (2) Ministerstvo zemědělství, lesního a vodního hospodářství stanoví v prováděcích předpisech též podmínky pro pořádání trhů plemenných i užitkových hospodářských zvířat.
 vládní nařízení č. 7/1951 Sb., o organizaci a působnosti výběrových komisí,
 vládní nařízení č. 85/1959 Sb., o nové organizaci plemenářské služby,
 vyhláška č. 1078/1949 Ú. I. (988/1949 U. v.), o chovu a výkonnostních zkouškách koní (dostizích),
 dosud nezrušená ustanovení vyhlášky č. 141/1951 Ú. l. (168/1951 Ú. v.), kterou se provádějí některá ustanovení zákona o zdokonalení živočišné výroby ve znění předpisů jí měnících a doplňujících,
 vyhláška č. 288/1951 Ú. l. (291/1951 Ú. v.), o místních agronomech a místních zootechnicích,
 vyhláška č. 42/1952 Ú. l. (78/1952 Ú. v.), a opatřeních k zajišťování plánovaného stavu skotu,
 vyhláška č. 79/1952 Ú. l. (106/1952 Ú. v.), o kontrole a zvelebováni chovu skotu a prasat,
 vyhláška č. 392/1952 Ú. l. (21/1953 Ú. v.), kterou se zřizuji ústavy pro výkonnostní zkoušky koní,
 vyhláška č. 342/1953 Ú. I. (389/1953 Ú. v.), o trzích na plemenná zvířata,
 vyhláška č. 131/1958 Ú. l., o úpravě chovu ovčího bravu a o jeho chovných oblastech,
 vyhláška č. 172/1960 Sb., o inseminaci hospodářských zvířat,
 a všechny další předpisy o věcech upravených tímto zákonem. [Seznam těchto předpisů je uveřejněn v částce 1862 Věstníku ministerstva zemědělství, lesního a vodního hospodářství.]
 Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. ledna 1963.
 A. Část všeobecná
 Jedním z nejdůležitějších úkolů socialistické společnosti je neustálé zvyšování životní úrovně obyvatelstva. Důležitým měřítkem pro vyjádření úrovně ve výživě lidu je výroba a spotřeba potravin živočišného původu.
 Zatímco předválečný průměr spotřeby masa na jednoho obyvatele u nás činil 32,9 kg, stoupla tato spotřeba po roce 1945 tak, že v roce 1959 činila již 54 kg masa. S růstem spotřeby masa se počítá i v příštích letech tak, že v roce 1975 má dosáhnout 80 kg masa na jednoho obyvatele. Obdobný stav i perspektiva je u dalších dvou hlavních potravin, a tou mléka a vajec. V roce 1936 spotřeba mléka, včetně mléčných výrobků (kromě másla) na osobu, činila v přepočtu na mléko 159,1 kg. V letech druhé světové války tato spotřeba značně poklesla, v roce 1954 dosáhla opět předválečné úrovně a do roku 1970 má roční spotřeba mléka stoupnout na 307 kg na; 1 osobu. Spotřeba vajec v roce 1936 činila 138 kusů na, osobu, v roce 1959 se zvýšila, na 169 kusů. Do roku 1970 má pak roční spotřeba stoupnout na 248 kusů vajec na 1 osobu.
 Jedním z


text:
hlavních předpokladů úspěšného rozvoje živočišné výroby a tím plnění stále se zvyšujících úkolů v produkci živočišných výrobků v podmínkách socialistické zemědělské velkovýroby při jejím zprůmyslňování je - kromě dostatečné krmivové základny a dobrého zdravotního stavu hospodářských zvířat - vysoká úroveň plemenářské práce.
 II. Dosavadní právní úprava plemenitby a zvelebování chovů hospodářských zvířat
 Jedním z prostředků, které napomáhají a usměrňují úspěšné provádění plemenářské práce v chovech hospodářských zvířat je vyhovující úprava základních a všeobecných vztahů na tomto úseku. Tato úprava může napomáhat prosazování, prohlubováni a zkvalitňování forem plemenářské práce, když stanoví takové závazné zásady, které nejen umožňují plnit současné úkoly na úseku plemenářství, stanovené stranou a vládou, ale které jsou spolehlivým vodítkem pro spěšně plnění úkolů vyplývajících z perspektivních potřeb našeho národního hospodářství na tomto úseku.
 Dosavadní právní úprava otázek; týkajících se plemenitby a zvelebování chovu hospodářských zvířat, byla pojata do zákona č. 187/1950 Sb., o zdokonalení živočišné výroby. Tento zákon upravoval kromě otázek plemenitby hospodářských zvířat i některé otázky z úseku veterinární činnosti; zejména postup při odstraňování příčin nákaz a jiných nemocí zvířat a provádění zdravotních prohlídek zvířat. Tento úsek byl již upraven vydáním zákona č. 66/1961 Sb. Zákon č. 187/1950 Sb. byl přitom zrušen. Ustanovení zákona č. 187/1950 Sb., upravující otázky plemenitby, byla vývojem na tomto úseku již překonána a nemohla by být pro budoucnost účinným prostředkem k rozvoji živočišné výroby a plemenářství, jak v etapě ukončení socializace našeho zemědělství, tak i v etapě budování komunistické společnosti.
 Úprava pojatá do zákona č. 187/1950 Sb. měla být především názorným ukazatelem pro jednotlivá hospodařící rolníky, jaké výhody pro ně vyplývají ze společného hospodaření; úprava napomáhala tak ke tvoření jednotných zemědělských družstev. Zákon řešil hlavně otázky zjišťování užitkovosti hospodářských zvířat a jejich plemenné hodnoty, jakož i otázky plemenitby. Po stránce organizačně hospodářské se zákon opíral o organizace a orgány v té době působící a vykonávající na úseku živočišná výroby určitou působnost na základě jiných předpisů (např. býv. Ústředí pro hospodaření se zemědělskými výrobky, jednotný svaz českých zemědělců). Tyto organizace v průběhu doby zanikly, popřípadě byly přetvořeny na jiné se změněnou působností.
 Závažným nedostatkem tohoto zákona bylo, že sice připouštěl používat k plemenitbě jen vybraně plemeníky některých druhů hospodářských zvířat a upravil výběry plemeníků, avšak nevytvořil dostatečné předpoklady k masovému zlepšování a zdokonalování užitkových vlastností hospodářských zvířat.
 Zmíněný zákon neupravil dále v dostatečné míře otázky zvelebování chovu hospodářských zvířat, zejména z hlediska dalšího vývoje a neumožnil ani uplatňování potřebných plemenářských opatření. Zákon zejména neobsahoval ustanovení; která by byla dostatečným právním podkladem pro široké provádění kontroly užitkovosti a kontroly dědičnosti hospodářských zvířat a nestanovil ani progresivní metody plemenitby nezbytné k urychlenému dosažení potřebné úrovně užitkovostí hospodářských zvířat v celostátním průměru.
 Neméně závažnou vadou této úpravy bylo, že se plemenářská a zvelebovací opatření nevztahovala na drůbež, takže pro zajišťování chovu drůbeže, jehož význam při zvyšování životní úrovně stoupá, nebylo dosud dostatečného právního podkladu.
 III. Zásady nové zákonné úpravy plemenářství
 Nová úprava sleduje cíl vytvořit právní základ plemenářství v Československé socialistické republice; který vychází z dosaženého stupně rozvoje socialistických výrobních vztahů v našem zemědělství a který


text:
bude také účinným nástrojem pro zprůmyslnění a další úspěšný rozvoj živočišné výroby ve velkovýrobních formách chovů hospodářských zvířat. Jeho úlohou tedy bude přispět k dosaženi potřebného počtu hospodářských zvířat s vynikající plemennou hodnotou a vysokou užitkovostí a zajišťovat tak podstatný vzestup zemědělské výroby a povzneseni její úrovně na úroveň průmyslově výroby.
 Návrh nového zákona spočívá na těchto hlavních zásadách:
 1. Inseminace plemenic hospodářských zvířat bude používána jako nejúčinnější prostředek k rychlému zušlechťování užitkových vlastností všech druhů hospodářských zvířat. Inseminace bude používána v nejširším měřítku zejména u skotu, a hlavní důraz bude kladen na maximální využití plemeníků kladně přezkoušených v kontrole dědičnosti.
 2. V souladu s vytvářením velkých ekonomických celků s podnikovou specializací na úseku živočišné výroby bude provádění inseminace převáděno na podnikový princip. Zákon proto umožňuje, aby socialistická zemědělské závody prováděly inseminaci vlastními pracovníky (Inseminačními techniky).
 3. K plemenitbě skotu, prasat, ovcí, koni a koz bude i nadále možno používat jen vybraných plemeníků, pro něž bylo vydáno povoleni k inseminaci nebo povolení k připouštění (přirozená plemenitba).
 Výběry plemeníků těchto druhů zvířat bude provádět Ústřední chovatelská komise. K plemenitbě používaní plemeníci budou každoročně přezkušováni buď Ústřední chovatelskou komisí (plemenní býci k inseminaci a plemenní hřebci), anebo okresními chovatelskými komisemi (ostatní plemeníci), které zřizují okresní národní výbory při svých zemědělských komisích.
 K plemenitbě drůbeže bude možno používat rovněž, jen plemeníky vybrané při uznávání chovů drůbeže. Chovatelské komise budou plnit své úkoly prostřednictvím subkomisí pro výběr plemeníků jednotlivých druhů hospodářských zvířat.
 4. Plemeníky pro inseminaci a přirozenou plemenitbu skotu, prasat, ovci, koní a kaz bude opatřovat zpravidla organizace plemenářské služby. Nákup těchto plemeníků pro přirozenou plemenitbu bude provádět zmíněná organizace ze svých prostředků (na rozdíl od dosavadního stavu, kdy nákup těchto plemeníků financovaly okresní národní výbory ze svých rozpočtových prostředků).
 Státní organizace (státní statky, výzkumné ústavy, školní statky atd.) si budou opatřovat potřebné plemeníky pro přirozenou plemenitbu samy. Jednotným zemědělským družstvům se umožňuje nákup vlastních plemeníků.
 Plemeníky drůbeže si opatřují všichni chovatelé na svůj náklad.
 5. Zákon umožňuje, aby z důvodů obecného zájmu (např. k provádění výzkumu, vyšší plemenářské účely) byla na základě opatření okresního národního výboru získávána vhodná plemenná zvířata ód dosavadních chovatelů. Za zvířata tímto způsobem opatřená bude poskytována přiměřená cena.
 6. Zákon rozšiřuje dosavadní rozsah kontroly užitkovosti a nově zavádí kontrolu dědičnosti hospodářských zvířat k získáváni podkladů potřebných pro posouzení schopnosti přenášet užitkové vlastnosti zvířat na potomstvo. Kontrolu užitkovosti a kontrolu dědičnosti budou provádět organizace plemenářské služby a zčásti též socialistické zemědělské organizace; tím se zabezpečuje aktivní účast zemědělských závodů na řízení a provádění plemenářské práce.
 7. K uplatnění vyšších forem plemenářské práce se zřizuji kmenové chovy a plemenné chovy hospodářských zvířat jako nejvyšší stupně chovů.
 8. Socialistickým zemědělským organizacím se ukládá povinnost zajišťovat zvyšování užitkovosti hospodářských zvířat, zejména péčí o jejich zdraví, o hodnotnou výživa, provádění chovatelského výběru zvířat a vytvářením příznivých životních podmínek pro ně.
 9. V zájmu řádné evidence hospodářských zvířat v podmínkách socialistické zemědělské velkovýroby a spolehlivého určení jejich totožnosti a původu stanoví zákon povinnost označovat zvířata v účelném rozsahu a podepsaným způsobem.


text:
22 Cdo 5247/2016
 Dotčené předpisy: § 237 o. s. ř., § 137 obč. zák.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Jiřího Spáčila, CSc., a soudců Mgr. Davida Havlíka a Mgr. Michala Králíka, Ph.D., ve věci žalobce JUDr. Ing. T. J. , zastoupeného JUDr. Martinem Kölblem, advokátem se sídlem v Praze 1, Štěpánská 39, proti žalovaným: 1) E. Š. a 2) P. J. , zastoupeným Mgr. Vítem Beránkem, advokátem se sídlem v Praze 6, Na Baště sv. Jiří 7/258, o 240 000 Kč, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 5 pod sp. zn. 9 C 249/2012, o dovolání žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 18. 5. 2016, č. j. 13 Co 91/2016-237, takto:
 II. Žalobce je povinen zaplatit žalovaným společně a nerozdílně na náhradě nákladů dovolacího řízení 18 653 Kč do tří dnů od právní moci tohoto usnesení k rukám advokáta Mgr. Víta Beránka, se sídlem v Praze 6, Na Baště sv. Jiří 7/258.
 Obvodní soud pro Prahu 5 rozsudkem ze dne 13. 11. 2015, č. j. 9 C 249/2012-177, ve znění opravného usnesení ze dne 9. 3. 2016, č. j. 9 C 249/2012-222, zamítl žalobu, aby žalovaným, bylo uloženo žalobci společně a nerozdílně 240 000 Kč, a rozhodl o nákladech řízení.
 K odvolání žalobce Městský soud v Praze (odvolací soud) rozsudkem ze dne 18. 5. 2016, č. j. 13 Co 91/2016-237, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil a rozhodl o nákladech odvolacího řízení.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podal žalobce dovolání, které považuje za přípustné podle § 237 občanského soudního řádu, neboť rozhodnutí odvolacího soudu závisí na vyřešení otázky hmotného práva, která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena, a rovněž má být posouzena jinak.
 Dovolání je mimořádný opravný prostředek, na který jsou kladeny vyšší požadavky, než na řádné opravné prostředky (odvolání). K jeho projednatelnosti tedy již nestačí, aby dovolatel jen uvedl, jaký právní názor (skutkové námitky jsou nepřípustné) má být podle něj podroben přezkumu; je třeba konkrétně vymezit i důvody přípustnosti dovolání; teprve v případě, že jsou tyto důvody řádně a také správně vymezeny, otevírá se prostor pro přezkumnou činnost dovolacího soudu. Požadavek, aby dovolatel v dovolání uvedl, v čem spatřuje splnění předpokladů přípustnosti dovolání, je podle nyní platného změní občanského soudního řádu (podle § 241a odst. 2 o. s. ř.) obligatorní náležitostí dovolání. Může-li být dovolání přípustné jen podle § 237 o. s. ř. (jako v této věci), je dovolatel povinen v dovolání vymezit, které z tam uvedených hledisek považuje za splněné, přičemž k projednání dovolání nepostačuje pouhá citace textu ustanovení § 237 o. s. ř. či jeho části (srovnej např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 27. 8. 2013, sp. zn. 29 NSČR 55/2013, a ze dne 29. 8. 2013, sp. zn. 29 Cdo 2488/2013). Srov. ostatně též usnesení Ústavního soudu ze dne 21. 1. 2014, sp. zn. I. ÚS 3524/13, ze dne 12. 2. 2014, sp. zn. IV. ÚS 3982/13, ze dne 17. 4. 2014, sp. zn. III. ÚS 695/14 a ze dne 24. června 2014, sp. zn. IV. ÚS 1407/14).


text:
Nesplnění tohoto požadavku je důvodem k odmítnutí dovolání.
 Skutkové námitky nejsou od 1. 1. 2013 v dovolacím řízení přípustné. Samotné hodnocení důkazů odvolacím soudem (opírající se o zásadu volného hodnocení důkazů zakotvenou v ustanovení § 132 o. s. ř.) nelze v režimu dovolacího řízení podle občanského soudního řádu ve znění účinném od 1. ledna 2013 úspěšně napadnout žádným dovolacím důvodem (viz např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 23. 10. 2013, sp. zn. 28 Cdo 1539/2013). Dovolací soud je tak vázán zjištěními, která soud prvního stupně učinil na základě hodnocení před ním provedených důkazů (viz zásadu přímosti), že účastníci projevili vůli k zjištěné úpravě užívání domu, včetně jeho bezplatnosti. Polemika se zjištěným skutkovým stavem je tak v tomto případě nevýznamná a nelze k ní přihlížet.
 Za otázku hmotného práva, která nebyla dosud dovolacím soudem vyřešena, dovolatel považuje, zda lze vypovědět ústně nebo konkludentně uzavřenou dohodu o užívání společné věci rovněž ústně nebo konkludentně, nebo jen písemnou formou, a to výpovědí doručenou všem účastníkům. Na řešení této otázky však napadené rozhodnutí nestojí; odvolací soud, který správně připustil možnost výpovědi, totiž neopřel své rozhodnutí o to, že by dohodu nebylo možno vypovědět ústně či konkludentně, jen se odmítl zabývat tvrzením žalobce o údajných takto učiněných výpovědích, které dal žalovaným v září 2009 a v dopisech z 19. 10. 2010, 10. 11. 2010 a 14. 11. 2010, a to proto, že žalobce, ač poučen soudem prvního stupně podle § 119a a 205a o. s. ř., přišel v rozporu s § 205a o. s. ř. s tvrzením těchto výpovědí až v odvolacím řízení. Již proto tato otázka nemůže založit přípustnost dovolání.
 Jen na okraj vzhledem k tvrzení dovolatele, že uvedené tvrzení před soudem prvního stupně uplatnil se k této otázce uvádí: V občanském soudním řízení se uplatňuje zásada projednací, podle které jsou účastníci řízení povinni tvrdit všechny pro rozhodnutí významné skutečnosti (povinnost tvrzení); jsou též povinni plnit důkazní povinnost, tedy označit důkazy k prokázání svých tvrzení. Důsledkem nesplnění těchto povinností je vynesení nepříznivého rozsudku pro účastníka, který je nesplnil; soud sám není povinen po významných skutečnostech pátrat (viz např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 7. 9. 2006, sp. zn. 22 Cdo 1900/2005). Žaloba byla podána 22. 11. 2012 a tentýž den žalobce písemně vypověděl ( z opatrnosti ) dohodu o způsobu užívání nemovitosti. Ani v žalobě, ani později se v řízení před soudem prvního stupně nezmínil o tom, že by snad dal jinou výpověď; to, že žalobce byl se stávajícím stavem užívání nespokojen a usiloval o jeho změnu ještě nelze samo o sobě hodnotit jako výpověď (obecně lze uvést, že je-li někdo s daným stavem nespokojen a chce jej změnit, ještě bez dalšího neznamená, že jej do dosažení jiného uspořádání nehodlá respektovat). Žalobce, jehož v souladu se zásadou projednací tížila ohledně zániku právních poměrů z dohody povinnost tvrzení a důkazní břemeno, v řízení před soudem prvního stupně možnost jiné, dřívější výpovědi nezmínil a nenabídl k ní důkazy; pokud snad navrhoval při posledním jednání důkazy, které soud neprovedl, pak neuvedl, že by měly sloužit k prokázání


text:
jiné než doposud tvrzené výpovědi, a za této situace nelze soudu vytýkat, že je jako nadbytečné neprovedl. Až při závěrečném jednání, poté, co soud již poskytl účastníkům poučení podle § 119a a § 205a o. s. ř. a prohlásil dokazování za skončené, uvedl jeho zástupce v závěrečném návrhu, že výpověď byla obsažena v žalobě na úpravu užívání ve věci sp. zn. 15 C 111/2015 (až do té doby nic takového netvrdil a ostatně toto tvrzení nekoresponduje s tím, že 22. 11. 2012 podal výpověď, na kterou pak v řízení výlučně odkazoval). V odvolacím řízení se pak o tom, že by výpověď byla obsažena již v žalobě ve věci sp. zn. 15 C 111/2015, nijak nezmiňoval a nevytýkal soudu prvního stupně, že se touto tvrzenou výpovědí nezabýval; naopak tvrdil existenci jiných, doposud nezmíněných výpovědí. K tomu viz usnesení Nejvyššího soudu ze dne 1. 7. 2009, sp. zn. 22 Cdo 122/2008, Soubor civilních rozhodnutí a stanovisek Nejvyššího soudu č. C 7484, podle kterého platí, že i když v odvolacím řízení lze rozsudek soudu prvního stupně přezkoumat i z důvodů, které nebyly v odvolání uplatněny, samotná skutečnost, že odvolací soud se nezabýval otázkou v odvolání neuplatněnou, o jejíž posouzení navíc soud prvního stupně rozhodnutí neopřel, nezakládá dovolací důvod spočívající v nesprávném právním posouzení věci.
 Dovolatel tvrdí, že dohoda o užívání společné věci uzavřená jeho právním předchůdcem pro něj není závazná. Odvolací soud, jehož rozhodnutí je v této části v souladu s judikaturou dovolacího soudu, tuto závaznost opřel o právní názor, vyslovený v rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 31. 3. 2011, sp. zn. 22 Cdo 4455/2008, ve kterém se uvádí, že změna v osobě jednoho ze spoluvlastníků sama o sobě bez dalšího není podstatnou změnou poměrů, která by měla vliv na vázanost smluvních projevů spoluvlastníků o užívání společné věci. S tím žalobce nijak nepolemizuje a neuvádí argumenty, pro které by se měl dovolací soud od těchto závěrů odchýlit.
 K námitce, že dohoda o užívání domu je neplatná, neboť podíl předchůdce žalobce byl součástí společného jmění manželů a jeho manželka se uzavření dohody nezúčastnila, se uvádí: Manželka nemusela být účastnicí smlouvy, nicméně v případě, že by s jejím uzavřením nesouhlasila (§ 145 odst. 2 obč. zák.) by šlo o neplatnost relativní. Podmínkou nastoupení účinků relativní neplatnosti právního úkonu podle ustanovení § 145 odst. 2 obč. zák. je skutečnost, že se manžel, jenž je postižen relativně neplatným právním úkonem, dovolá této neplatnosti vůči všem ostatním účastníkům příslušného právního úkonu, nejenom tedy vůči druhému manželovi (viz usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 5. 2013, sp. zn. 22 Cdo 3639/2012, a judikaturu tam uvedenou). V řízení nebylo tvrzeno ani zjištěno, že by manželka předchůdce namítla relativní neplatnost dohody.
 Není zřejmé, v čem by měl spočívat rozpor dohody, kterou spoluvlastníci, poměrně blízcí příbuzní, upraví užívání domu tak, že některý bude dům užívat nad rámec svého podílu bezúplatně, s dobrými mravy.
 V části, ve které dovolání směřuje proti rozhodnutí o náhradě nákladů řízení, není uvedeno, jaké důvody přípustnosti dovolatel uplatňuje; již proto je třeba jej odmítnout (viz judikaturu citovanou výše).


text:
Jen na okraj: Dovolatel tvrdí, že žalovaným neměla být přiznána náhrada nákladů řízení z důvodů zvláštního zřetele hodných, neboť žalobce nevěděl ani vědět nemohl, že byla uzavřena dohoda spoluvlastníků o bezplatném užívání nemovitostí žalovanými nad rámec jejich podílů. K tomu se uvádí, že pokud to opravdu nevěděl, musel to zjistit nejpozději z vyjádření žalovaných k žalobě. Důvodem zvláštního zřetele pro nepřiznání náhrady je podle žalobce i to, že úkony advokáta jako zástupce obou žalovaných byly zcela shodné, byly činěny jedním podáním, a tak odměna advokáta za úkon pro každého žalovaných v 80 % výši není přiměřená. Zde však odvolací soud vycházel z platných právních předpisů a výpočet řádně odůvodnil (viz str. 8 rozsudku) a v této souvislosti dovolatel neuvádí nic, co by mohlo přípustnost dovolání založit.
 Rozhodnutí odvolacího soudu je tak v souladu s judikaturou dovolacího soudu a dovolatelem tvrzené důvody přípustnosti dovolání nejsou dány; Nejvyšší soud je proto podle § 243c odst. 1 věty první o. s. ř. odmítl.
 Nesplní-li žalobce povinnost mu uloženou tímto rozhodnutím dobrovolně, mohou se žalovaní domáhat soudního výkonu rozhodnutí nebo exekuce.


text:
Zákon ze dne 7.12.1994, kterým se mění a doplňuje zákon České národní rady č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění pozdějších předpisů
 30.12.1994 | Sbírka: 258/1994 Sb. | Částka: 75/1994
 Pasivní derogace: 235/2004 Sb., RS03/95
 Zákon České národní rady č. 588/1992 Sb., o dani z přidané hodnoty, ve znění zákona č. 196/1993 Sb., zákona č. 321/1993 Sb., zákona č. 42/1994 Sb. a zákona č. 136/1994 Sb., se mění a doplňuje takto:
 1. § 2 včetně nadpisu a poznámek č. 1b), 1c) a 1d) zní:
 c) převod nebo využití práv z průmyslového nebo jiného duševního vlastnictví, poskytování práva využití věci nebo majetkově využitelné hodnoty, jakož i poskytování technických nebo jiných hospodářsky využitelných znalostí (dále jen "převod a využití práv")
 uskutečněné v tuzemsku při podnikání,1) a to i v případě, že se jedná o činnost vykazující všechny znaky podnikání, kromě toho, že je prováděna podnikatelem.
 (2) U subjektů, které nejsou založeny nebo zřízeny za účelem podnikání, se za zdanitelné plnění považují plnění, u nichž příjmy z těchto plnění podléhají dani z příjmů.1a) Za zdanitelné plnění se u těchto subjektů nepovažují tržby z hlavní činnosti a příjmy z členských příspěvků. U Státního fondu tržní regulace v zemědělství1b) se za zdanitelné plnění považuje nákup a prodej zemědělských a potravinářských výrobků.
 (3) Za zdanitelné plnění se považuje i vložení majetkového vkladu v naturální podobě osobě, která není plátcem, vypořádací podíl1c) v naturální podobě a podíl na likvidačním zůstatku,1d) pokud u nich byl uplatněn odpočet daně s výjimkou majetku v naturální podobě, který byl vydán nebo poskytnut jako náhrada podle zákona č. 229/1991 Sb., ve znění pozdějších předpisů, nebo podle zákona č. 42/1992 Sb., ve znění pozdějších předpisů.
 l) správcem daně příslušný územní finanční orgán2) (dále jen "finanční orgán"), s výjimkou dovozu zboží a příležitostné autobusové přepravy v tuzemsku, kde je správcem daně celní úřad,
 m) osobním automobilem silniční motorové vozidlo, které má v technickém průkazu zapsanou kategorii osobní automobil nebo MÁ1. Pokud zápis kategorie chybí, vymezuje se tato kategorie zvláštním předpisem,
 o) dokladem o použití doklad o použití zboží nebo služeb pro účely nesouvisející s podnikáním nebo pro osobní spotřebu plátce podle § 7 odst. 2, popřípadě pro vnitropodnikovou spotřebu plátce podléhající dani,
 q) daňovým dokladem běžný daňový doklad podle § 12 odst. 2 a 5, opravný daňový doklad podle § 15a odst. 2, doklad o použití podle § 12 odst. 5, splátkový kalendář podle § 12 odst. 8, zjednodušený daňový doklad podle § 12 odst. 9, daňový dobropis a daňový vrubopis podle § 13, písemné celní prohlášení podle § 43 odst. 4 a § 45 odst. 3, doklad o zaplacení podle § 12 odst. 7 a 11, doklad o zaplacení nebo písemná smlouva o úhradě podle § 46 odst. 4 a § 47 odst. 7 a přepravní doklad podle § 47 odst. 6,
 r) finančním pronájmem s následnou koupí najaté věci pronájem, který splňuje podmínky stanovené zvláštním předpisem.2b)
 1b) Zákon ČNR č. 472/1992 Sb., o Státním fondu tržní regulace v zemědělství.
 1c) § 61 a 233 obchodního zákoníku.
 1d) § 61


text:
a 259 obchodního zákoníku.
 "(2) Plátci jsou také osoby podléhající dani, jejichž individuální obrat nepřekročí částku podle odstavce 1, pokud se jedná o osoby, které uskutečňují zdanitelná plnění společně na základě smlouvy o sdružení3) nebo jiné obdobné smlouvy, a pokud celkový obrat těchto osob v rámci sdružení i mimo něj překročí částku uvedenou v odstavci 1. Tyto osoby jsou povinny předložit jednotlivě přihlášku k registraci ve lhůtách uvedených v odstavci 1 a plátci se stávají od prvního dne druhého měsíce následujícího po měsíci, ve kterém překročily stanovený obrat. Pokud osoba podléhající dani, která není plátcem, uzavře smlouvu o sdružení nebo jinou obdobnou smlouvu s plátcem, je povinna předložit přihlášku k registraci ke dni uzavření této smlouvy a tímto dnem se stává plátcem. Osoby podléhající dani, které společně podnikají na základě smlouvy o sdružení nebo jiné obdobné smlouvy a nejsou plátci, jsou povinny předložit přihlášku k registraci k datu účinnosti uvedenému na osvědčení o registraci účastníka sdružení, který se v případě podle odstavce 4 zaregistruje jako plátce nejdříve, a od tohoto data se stávají plátci.
 3. V § 5 se vypouští odstavec 3.
 4. § 5 odst. 6 včetně poznámek č. 3b) a 3c) zní:
 "(5) V případě zrušení registrace je plátce povinen odvést daň z toho majetku, u kterého uplatnil odpočet daně, případně odpočet daně z obratu nebo dovozní daně nebo který pořídil za ceny bez daně nebo daně z obratu, a to ze zůstatkové ceny nakoupeného nebo vloženého hmotného a nehmotného majetku zjištěné podle zvláštního předpisu3b) a z ceny nakoupených nebo vložených zásob zjištěné podle zvláštního předpisu3c) k datu zrušení registrace. Tuto daň uvede do daňového přiznání za poslední zdaňovací období. Toto ustanovení se nevztahuje na majetek pořízený vlastní činností.
 3b) § 29 odst. 2 zákona ČNR č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů.
 5. V § 5 odst. 7 se v první větě slova "ze zůstatkové ceny investičního majetku a z pořizovací ceny zásob" nahrazují slovy ze zůstatkové ceny nakoupeného hmotného a nehmotného majetku zjištěné podle zvláštního předpisu3b) a z ceny nakoupených zásob zjištěné podle zvláštního předpisu3c)". Na konci odstavce se připojuje tato věta: "Toto ustanovení se nevztahuje na majetek pořízený vlastní činností.
 6. V § 5 odst. 8 se na konci připojuje tato věta:
 "Tyto osoby jsou povinny předložit přihlášku k registraci nejpozději do 20 dnů ode dne nabytí majetku.
 7. § 5 odst. 9 včetně poznámky č. 3d) zní:
 "(9) Při přeměně společnosti nebo družstva, které byly plátcem, v jinou formu společnosti nebo družstvo nebo při sloučení nebo splynutí s jinou společností nebo družstvem, popřípadě při rozdělení společnosti nebo družstva, se stávají plátci všechny osoby podléhající dani, na které přechází jmění ze zrušené společnosti nebo družstva bez likvidace podle zvláštního zákona,3d) a to ode dne zápisu nové společnosti nebo družstva do obchodního rejstříku. Tyto osoby jsou povinny předložit přihlášku k registraci do 20 dnů ode dne zápisu do obchodního rejstříku. Zrušení společnosti nebo družstva bez likvidace se nepovažuje za zrušení ve smyslu odstavce 6 s povinností odvést daň. Obdobně se postupuje v případě, kdy
 8. §


text:
5 odst. 10 zní:
 "(10) O zrušení registrace mohou plátci uvedení v odstavcích 8 a 9 požádat po uplynutí tří měsíců od data, kdy se stali plátci podle odstavce 8 nebo 9, pokud jejich obrat nepřesáhne za tyto tři měsíce částku 750 000 Kč. Při zrušení registrace jsou plátci povinni odvést daň podle odstavce 6 a dále odvést daň z majetku, který nabyli bez daně, a to ze zůstatkové ceny nakoupeného nebo vloženého hmotného a nehmotného majetku zjištěné podle zvláštního zákona3b) a z ceny nakoupených nebo vložených zásob zjištěné podle zvláštního zákona3c) k datu zrušení registrace. Tuto daň uvede do daňového přiznání za poslední zdaňovací období. Toto ustanovení se nevztahuje na majetek pořízený vlastní činností.
 9. V § 5 se dosavadní odstavce 4 až 10 označují jako odstavce 3 až 9.
 10. V § 7 odst. 2 písm. c) se na konci za slova "odpočet daně" připojují tato slova: "nebo byla pořízena bez daně
 11. V § 7 odst. 2 písm. d) se slova "ze skla" vypouštějí, tečka na konci se nahrazuje čárkou a doplňuje se písmeno e), které zní:
 "e) použití motorového vozidla, u kterého byl uplatněn nárok na odpočet daně nebo které bylo oprávněně nakoupeno za cenu bez daně z obratu, pro technické zhodnocení, jehož výsledkem je osobní automobil, u něhož není nárok na odpočet daně podle § 19 odst. 4.
 12. § 7 se doplňuje odstavcem 3, který zní:
 "(3) Předmětem daně není bezúplatné poskytnutí reklamních a propagačních předmětů opatřených obchodním názvem nebo firemní značkou plátce, je- jichž jednotková vstupní cena bez daně nepřesahuje 200 Kč.
 13. § 9 včetně nadpisu zní:
 a) při prodeji zboží podle kupní smlouvy6) dnem dodání, v ostatních případech dnem převzetí nebo zaplacení zboží, a to tím dnem, který nastane dříve,
 d) při zdanitelném plnění uskutečněném podle smlouvy o dílo zaplacením nebo převzetím a předáním díla, a to tím dnem, který nastane dříve,
 e) při dodání tepelné a elektrické energie, plynu a vody dnem odečtu z měřicího zařízení, popřípadě dnem skutečného zjištění spotřeby, pokud je stanoven příslušnými technickými a provozními předpisy dodavatele uvedených médií,
 f) při přeúčtování služeb, elektrické energie, tepla, plynu nebo vody podle § 14 odst. 14 dnem zjištění výše přeúčtovávané částky nebo zaplacením, a to tím dnem, který nastane dříve,
 g) při převodu a využití práv dnem účinnosti smlouvy,
 h) při zdanitelném plnění uskutečněném bez úplaty dnem uvedeným ve smlouvě nebo převzetím, případně poskytnutím, a to tím dnem, který nastane dříve,
 i) při zdanitelném plnění uskutečněném pro osobní spotřebu plátce, který je fyzickou osobou, a pro účely nesouvisející s podnikáním dnem převzetí zboží nebo poskytnutím služby nebo převodem a využitím práv,
 j) při použití osobního automobilu vlastní výroby nebo použití automobilu nakoupeného za účelem dalšího prodeje v případech, kdy nemá plátce nárok na odpočet daně podle § 19 odst. 4, dnem převodu do hmotného investičního majetku, popřípadě dnem, kdy měl být tento převod proveden,
 k) při použití vratných lahví vlastní výroby v případech, kdy nemá plátce nárok na odpočet daně podle § 19 odst. 4, dnem převodu do evidence