text:
představují důvody proti zrušení zmíněného ustanovení zákona:
 1. Odůvodnění nálezu se opírá o výklad ustanovení § 5 odst. 5 zákona č. 87/1991 Sb. v jeho původním znění, které nedoznalo změny ani v důsledku nálezu Ústavního soudu ČR ze dne 13. 12. 1995, sp. zn. Pl. ÚS 8/95: "Byla-li věc vydána, mohou osoby, jejichž nároky uplatněné ve lhůtě uvedené v odst. 2 nebyly uspokojeny, tyto nároky uplatnit u soudu vůči osobám, kterým věc byla vydána, do jednoho roku ode dne účinnosti tohoto zákona."
 V tomto výkladu se uznává, že v uvedeném textu je zakotveno oprávnění neuspokojených oprávněných osob uplatnit svoje nároky vůči uspokojeným oprávněným osobám u soudu, a to v jednoroční prekluzivní lhůtě. V dalším však dospívá k ničím nepodloženým závěrům, že uspokojené oprávněné osoby se ocitají v procesu aplikace zákona č. 87/1991 Sb. (tedy kdykoliv bez ohledu na prekluzivní lhůtu) zcela neodvratitelně v pozici očekávání, že v případě kolize mezi ústavně zaručenou rovností a faktem, že věc byla vydána některé z oprávněných osob, budou vystaveny evidentnímu riziku redukce rozsahu jejich již uspokojeného nároku. Údajně zákonodárce uspokojené oprávněné osoby tomuto riziku vystavil záměrně, aby mohl dát průchod ústavnímu principu rovnosti a zmírnit křivdy, které zákon blíže určuje. Je tedy vyslovena domněnka, avšak vzhledem ke zmíněné prekluzivní lhůtě zcela bezdůvodná, že práva uspokojených oprávněných osob měla v sobě "rizikový podtext", tj. tyto osoby musely nutně počítat s následky uvedenými v ustanovení § 5 odst. 5 zákona, a popírá se i námitka retroaktivity, neboť nároky uspokojených oprávněných osob byly při existenci tohoto zákonného ustanovení údajně přiznávány za "asistence" zákonné podmínky, že rozsah uspokojení bude redukován v případě kolize s nároky neuspokojených oprávněných osob.
 Zrušení citovaného ustanovení zákona však přineslo účinky, o nichž odůvodnění samo nepojednává. Oprávněné osoby, kterým byly k restituci určené věci vydány od r. 1991, resp. od účinnosti restitučních zákonů do té doby, byly postaveny do situace, kdy jejich vlastnictví pro nedostatek právní úpravy i neúplnost zdůvodnění je nyní zpochybněno, přestože bylo nabyto na základě zákona a v dobré víře. Retroaktivita nálezu byla v odůvodnění označena za nepřípadnou a tedy vzhledem k účelu a tendenci restitučního zákona za nevýznamnou, to zcela bez ohledu na právní jistotu občana. Zásada "účel světí prostředky" tedy ještě nevyšla z užívání.
 2. Odůvodnění se opomenulo vypořádat s právními problémy, které výše zmíněná úprava § 5 odst. 5 zák. č. 87/1991 Sb. s sebou přinesla.
 V prvé řadě je třeba vycházet z toho, že věci, v tomto případě nemovitosti, které byly řádně vydány podle uvedeného zákona oprávněné osobě, nabyla tato osoba do vlastnictví podle § 47 občanského zákoníku právní mocí registrace písemné smlouvy, příp. došlo k převodu vlastnictví pravomocným rozsudkem podle § 161 o.s.ř., resp. intabulací podle pozdějších předpisů.
 Tato osoba, jejíž nárok na restituci byl takto uspokojen, se stala vlastníkem a zákon nemá jiné ustanovení, z něhož by vyplynulo, že její postavení vlastníka může být jakýmkoliv způsobem ohroženo, leda vyvlastněním za náhradu, ve veřejném zájmu. Ani z § 5 odst. 5 zákona v původním znění nelze odvodit, že osoba, jejíž nároky nebyly uspokojeny, může požadovat u


text:
soudu vydání věci již jednou vydané, ale hovoří jen o uplatnění nároku vůči osobám, kterým byla věc vydána, tedy zřejmě o nároku na vyrovnání, ale nikoliv na vydání, a toto uplatnění navíc váže na jednoroční prekluzivní lhůtu.
 V souvislosti s uvedenou prekluzivní lhůtou vznikl nepochybně i výklad, že se zde vytváří jakési vlastnictví dočasné, podmíněné, prozatímní nebo jakási obdoba právního institutu hereditas iacens. I když restituční zákony jsou právem pokládány za leges speciales a upravují pro konkrétní případy vznik nebo i zánik vlastnictví, nelez mít za to, že mění obsah pojmu vlastnictví v rozsahu právě uvedeného výkladu a dostávají se tak do rozporu s čl. 11 Listiny základních práv a svobod.
 Pokud tedy odůvodnění hovoří zcela obecně a nevyhraněně o evidentním riziku redukce uspokojeného nároku, nevzalo výše uvedený právní problém v úvahu.
 3. Odůvodnění opomenul,o při své konstrukci nerovnosti oprávněných osob reagovat na uplatnění § 71 odst. 4 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, podle něhož práva a povinnosti z právních vztahů vzniklých před zrušením právního předpisu zůstávají nedotčena.
 Takovými právními vztahy jsou nepochybně všechny registrované smlouvy, týkající se vydání věci nebo rozhodnutí soudů o jejich vydání a nemohou být uvedena v pochybnost pouhou domněnkou existence rizika redukce rozsahu jednou již uspokojeného.
 4. Zákonodárce i v restitučních zákonech respektoval vlastnictví k majetku fyzických osob, které jej nabyly v dobré víře ze státního majetku nikoliv protiprávním způsobem. Takové osoby se nestaly povinnými osobami ve smyslu zákona a v takových případech nebyl majetek vydán původnímu vlastníku a byla mu poskytnuta náhrada např. podle § 13 zákona o mimosoudních rehabilitacích.
 V této souvislosti zvlášť vyniká nepřiměřenost současného nálezu, protože zákon sám pamatuje na případy, kdy státem neoprávněně získaný majetek nebude možno vydat, ať již byl zastavěn, přestavěn či vydání bylo jinak znemožněno, např. ustanovením o nevydávání pozemků pod rekreačními chatami apod.
 Je proto protismyslné vyvolávat v život právní úpravu, která zavádí zpětnou účinnost zákona a může se projevit v praxi jako protiústavní, když zákon sám má ustanovení pro řešení takových případů.
 5. Odůvodnění se sice odvolalo na nálezy pléna Ústavního soudu sp. zn. Pl. ÚS 3/94 a Pl. ÚS 8/95 (Sbírka nálezů a usnesení Ústavního soudu ČR, sv. 1., č. 38 a sv. 4., č. 83), ale nereagovalo na skutečnost, že při rušení některých ustanovení napadeného § 5 cit. zákona plénum Ústavního soudu nedospělo k závěru, že na jeho obsahu je třeba cokoliv měnit. V této souvislosti se nelze odvolávat na to, jak to činí odůvodnění, že zrušení § 5 zákona č. 87/1991 Sb. nebylo navrhováno. Podle § 78 odst. 2 v souvislosti s § 64 odst. 5 zákona č. 182/1993 Sb. může řízení o zrušení zákona nebo jeho části zahájit i plénum Ústavního soudu, pokud v souvislosti s rozhodováním o ústavní stížnosti dospěje k závěru, že ustanovení zákona nebo jeho jednotlivé části, jejichž uplatněním nastala příslušná skutečnost, je v rozporu s ústavními zákony.
 Z toho je nutno odvodit nikoliv nevnímavost nebo nepozornost Ústavního soudu, ale skutečnost, že Ústavní soud, když podrobně analyzoval § 5 cit. zákona pro potřebu tehdejšího rozhodnutí, neshledal

type: other


text:
jeho rozpor s čl. 1 Listiny základních práv a svobod, a proto ani k projednání takové otázky již tehdy nepřistoupil.
 6. Závěrem je třeba konstatovat, že odůvodnění neobsahuje přesvědčivé důvody o tom, že v ústavní stížnosti šlo o zásah do práv stěžovatelek z titulu aplikace napadeného usnesení zákona a že je dán důvod, aby se plénum Ústavního soudu návrhem na zrušení napadeného ustanovení vůbec zabývalo. Dovolání se podstatného přesahování významu ústavní stížnosti nad vlastními zájmy stěžovatelek jako důvodu projednání v tomto případě nemá oporu v zákoně. Rozhodnutí obecných soudů odpovídalo právnímu stavu věcí a pokud by nebylo právní moci a obsahovalo závěr, že nelze vydat, mělo své pokračování již předurčeno v restitučním zákoně, konkrétně v § 13 zák. č. 87/1991 Sb., který s takovými případy po celou dobu realizace restitučního zákona počítal a ještě počítá.
 Odlišné stanovisko soudce JUDr. Vlastimila Ševčíka
 Materie, jíž se nález Ústavního soudu zabývá v této věci, je obdobná, ne-li v podstatných bodech totožná s tou, která byla již dříve předmětem rozhodování Ústavního soudu ve věcech Pl. ÚS 3/94 (publ. in Ústavní soud České republiky: Sbírka nálezů a usnesení, sv. 1, č. 38) a Pl. ÚS 8/95 (publ. in Ústavní soud České republiky: Sbírka nálezů a usnesení, sv. 4, č. 83); protože proti nálezům přijatým v oněch věcech vyjádřil jsem svá odlišná stanoviska a protože ani v mezidobí nenastaly takové okolnosti, které by mne nutily ke změně názoru, na své dřívější odůvodnění se odvolávám a s odkazem na to, co bylo řečeno již dříve, dodávám:
 Odůvodnění většinově přijatého nálezu pokouší se námitky retroaktivity nálezem vzniknuvší, případně námitky zásahu do již nabytých práv, překlenout výkladem, jehož těžiště spočívá v poněkud neurčitém rozlišování práv nabytých a "práv nově konstituovaných"; z této konstrukce pak pro "rizikový podtext" nově nabytého práva za "asistence" zákonné redukce, plynoucí z vydané (a oprávněnou osobou již ex lege nabyté) věci, zpětné důsledky z nálezu plynoucí odmítá. Tato konstrukce vyvolává dojem, jakoby důsledkem uvažovaného nálezu měl být nárok na věcné plnění, tj. zřejmě nárok na příslušný ideální spoluvlastnický podíl k nemovitosti stran níž - co do rozhodnutí obecného soudu - byla podána ústavní stížnost.
 Jak naznačenou konstrukci, tak i její zdůvodnění nepokládám za ústavně souladné.
 Předně - pokud jde o "práva nově konstituovaná", z nichž nález jako ze základu vychází - nespatřuji nijaký rozumný důvod pro podobné rozlišování, a to mimo jiné již proto, že i práva (na základě jiných hmotněprávních předpisů) "nově konstituovaná" nelze - v daných souvislostech - chápat jinak, než jako práva (již vskutku) nabytá, a to se všemi důsledky, které z toho plynou, a bez ohledu na jakýkoli "rizikový podtext" či "asistenci zákonné podmínky". Oprávněná osoba, jestliže jí v režimu zákona č. 87/1991 Sb. byla věc vydána, bez jakéhokoli omezení k vydané věci nabyla (ex lege) právo vlastnické, mimo jiné také proto, že jiný (ať odkládací, ať rozvazovací podmínkou omezený) způsob nabytí vlastnického práva k vydané věci v uvažovaném režimu ani zákon, ani doktrína neznají; nelze proto - podle mého přesvědčení a v souladu s odlišným stanoviskem JUDr. Paula - nároky


text:
neuspokojených (a jinak oprávněných) osob chápat jinak, než jako nárok na peněžité plnění, nadto důvodně - pro nezbytný požadavek právní jistoty - omezený krátkou prekluzivní lhůtou (nálezem nyní zrušenou), jejíž důvodnost a okolnosti, za nichž byla přijata, jsem vyložil v předchozích odlišných stanoviscích; jeví se mi proto odkaz odůvodnění nálezu na ústavně zaručenou rovnost v právech jako nepřípadný a nález sám - především pro průlom do právních vztahů založených dnes již před delší dobou zákonem a - též i z důvodů vyložených již dříve - jako ústavně problematický.
 Nejen z důvodů vyložených v odlišném stanovisku ve věci Pl. ÚS 8/95 pokládám také apel na zákonodárce obsažený v posledním odstavci nálezu rovněž za problematický, v současné době též i pro značný legislativní tlak na společensky významnější problémy; lze se proto obávat, že nadto praxe obecných soudů bude zatížena novou komplikovanou agendou (v případech zastavení nemovitostí, jejich zcizení, přestavby apod.), s jejímiž problémy se bude moci jen obtížně vyrovnávat.
 Mám proto za to, že návrh v této věci podaný stěžovatelkami v souvislosti s ústavní stížností proti rozhodnutí obecného soudu měl být zamítnut.
 Odlišné stanovisko soudce JUDr. Pavla Varvařovského
 Nález, pokud jde o zrušení lhůty, se přidržuje argumentace, obsažené v nálezu pléna Ústavního soudu ze dne 13. 12. 1995, sp. zn. Pl. ÚS 8/95. Vzhledem k tomu, že jsem již k tomuto nálezu uplatnil odlišné stanovisko a neshledávám důvody pro jeho změnu, nezbývá mi, nežli zopakovat jeho podstatné body.
 Posláním Ústavního soudu je kontrola ústavnosti, což znamená, že Ústavní soud má pouze rušit neústavní právní předpisy, případně jejich části, není však jeho úkolem reparovat následky nastalé tím, že došlo ke zrušení neústavní podmínky pro vznik nároku. V opačném případě se Ústavní soud staví do role, která mu nepřísluší a dosti dobře ani příslušet nemůže. Pokud preambule Ústavy a její článek 1 deklarují Českou republiku jako demokratický právní stát, pak tato zásada, alespoň dle mého soudu, vyžaduje, aby Ústavní soud respektoval status moci zákonodárné. V moderním státě lze sice připustit určité přesahování jednotlivých složek moci, v žádném případě však nemůže dojít k narušení rovnováhy mezi nimi. Úkolem Ústavního soudu by proto mělo být, aby o zachování této rovnováhy co nejúzkostlivěji dbal. Rušení lhůt zásady právního státu narušuje, a to především tím, že významným způsobem zasahuje do právních jistot fyzických i právnických osob.
 Z výše uvedených důvodů mám proto za to, obdobně jako ve věci Pl. ÚS 8/95, že návrh na zrušení části ustanovení § 5 odst. 5 zákona č. 87/1991 Sb., o mimosoudních rehabilitacích, měl být zamítnut.


text:
Přijaté texty - Středa 9. října 2013 - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ***I - P7_TA(2013)0413
 832k 362k
 Středa 9. října 2013 - Štrasburk Konečné znění
 Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ***I
 Pozměňovací návrhy přijaté Evropským parlamentem dne 9. října 2013 k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (COM(2012)0628 – C7-0367/2012 – 2012/0297(COD)) (1) (Řádný legislativní postup: první čtení)
 (1) Směrnice 2011/92/EU harmonizovala zásady pro posuzování vlivů záměrů na životní prostředí zavedením minimálních požadavků (s ohledem na druh posuzovaných záměrů, základní povinnosti oznamovatelů, obsah posouzení a účast příslušných orgánů a veřejnosti) a přispívá k vysoké úrovni ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
 (1) Směrnice 2011/92/EU harmonizovala zásady pro posuzování vlivů záměrů na životní prostředí zavedením minimálních požadavků (s ohledem na druh posuzovaných záměrů, základní povinnosti oznamovatelů, obsah posouzení a účast příslušných orgánů a veřejnosti) a přispívá k vysoké úrovni ochrany životního prostředí a lidského zdraví. Členské státy by měly mít právo stanovit přísnější pravidla na ochranu životního prostředí a lidského zdraví.
 (3) Je nezbytné změnit směrnici 2011/92/EU za účelem posílení kvality posuzování vlivů na životní prostředí, zjednodušení různých fází řízení a zvýšení soudržnosti a synergií s ostatními právními předpisy a politikami Unie, jakož i strategiemi a politikami vypracovanými členskými státy v oblastech spadajících do vnitrostátní pravomoci.
 (3) Je nezbytné změnit směrnici 2011/92/EU za účelem posílení kvality posuzování vlivů na životní prostředí, zjednodušení různých fází řízení, zajištění souladu postupu se zásadami inteligentní regulace a zvýšení soudržnosti a synergií s ostatními právními předpisy a politikami Unie, jakož i strategiemi a politikami vypracovanými členskými státy v oblastech spadajících do vnitrostátní pravomoci. Hlavním cílem změny této směrnice je její lepší provádění na úrovni členských států. Správní postupy jsou v mnoha případech příliš složité a zdlouhavé, což způsobuje zpoždění a další rizika z hlediska ochrany životního prostředí. Jedním z cílů této směrnice by tedy mělo být zjednodušit a harmonizovat postupy. Je třeba zvážit, zda by nebylo vhodné vytvořit jedno kontaktní místo, které by umožňovalo koordinované posuzování či společné postupy v případech, kdy je vyžadováno několik posouzení vlivů na životní prostředí (například u přeshraničních záměrů), a také stanovení konkrétnějších kritérií pro povinná posouzení.
 (3a) Má-li být v celé Unii zajištěno jednotné uplatňování předpisů a rovnoměrná ochrana životního prostředí, měla by Komise coby strážkyně Smluv zajistit kvalitativní i procedurální soulad s ustanoveními směrnice 2011/92/EU, včetně ustanovení o konzultacích s veřejností a o její účasti.
 (3b) U záměrů, které mohou mít přeshraniční dopad na životní prostředí, by dotčené členské státy měly na základě rovného zastoupení zřídit společný styčný subjekt, který ponese odpovědnost za všechny fáze postupu. Ke konečnému schválení záměru by měl být vyžadován souhlas všech dotčených členských států.
 Bod odůvodnění 3 c (nový)
 (3c) Směrnice 2011/92/EU by také měla být přezkoumána takovým způsobem, aby zajišťovala lepší ochranu životního prostředí, účinnější využívání zdrojů a podporu udržitelného růstu v Evropě. K tomuto účelu je nutné zjednodušit a uvést do souladu postupy, které


text:
stanovuje.
 (4) V posledním desetiletí otázky životního prostředí, jako je účinné využívání zdrojů, ochrana biologické rozmanitosti, změny klimatu a riziko katastrof, nabyly v tvorbě politik na významu, a měly by se proto rovněž stát důležitou součástí postupů posouzení a rozhodování, zejména u záměrů v oblasti infrastruktury.
 (4) V posledním desetiletí otázky životního prostředí, jako je účinné a udržitelné využívání zdrojů, ochrana biologické rozmanitosti, využívání půdy, změna klimatu a předcházení riziku přírodních či člověkem způsobených katastrof, nabyly v tvorbě politik na významu. Měly by se proto rovněž stát podstatnou součástí postupů posouzení a rozhodování u veškerých veřejných i soukromých záměrů , které mohou mít významný vliv na životní prostředí, zejména u záměrů v oblasti infrastruktury. Jelikož Komise dosud nestanovila pokyny pro provádění směrnice 2011/92/EU o zachování historického a kulturního dědictví, měla by v zájmu jejího účinnějšího provádění navrhnout seznam kritérií a ukazatelů, včetně kritérií souvisejících s vizuálním dopadem.
 (4a) Stanovení nutnosti důsledněji u všech záměrů zohledňovat vliv na životní prostředí by mohlo být kontraproduktivní, pokud by ještě komplikovalo již tak složité související postupy a prodlužovalo lhůty pro schválení a povolení jednotlivých etap. Zvýšily by se tak potenciálně náklady, a dokonce by mohlo dojít k ohrožení životního prostředí z důvodu příliš dlouhého trvání stavebních prací.
 (4b) Řešení otázek týkajících se životního prostředí u záměrů v oblasti infrastruktury nesmí odvádět pozornost od skutečnosti, že každý záměr musí mít na životní prostředí nutně nějaký vliv. Je nutno se především zaměřit na poměr mezi užitečností záměru a jeho vlivem na životní prostředí.
 (5) Ve svém sdělení nazvaném „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“ se Komise zavázala, že se v rámci revize směrnice 2011/92/EU bude zabývat i širšími otázkami účinného využívání zdrojů.
 (5) Ve svém sdělení nazvaném „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“ se Komise zavázala, že se v rámci revize směrnice 2011/92/EU bude zabývat i širšími otázkami účinného a udržitelného využívání zdrojů.
 (11) Ochrana a podpora kulturního dědictví a krajiny, které jsou nedílnou součástí kulturní rozmanitosti, již je Unie zavázána uznávat a podporovat ustanovením čl. 167 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou vycházet z definic a zásad stanovených příslušnými úmluvami Rady Evropy, zejména Úmluvou o ochraně architektonického dědictví Evropy, Evropskou úmluvu o krajině a Rámcové úmluvy o hodnotě kulturního dědictví pro společnost.
 (11) Ochrana a podpora kulturního dědictví a krajiny, které jsou nedílnou součástí kulturní rozmanitosti, již je Unie zavázána uznávat a podporovat ustanovením čl. 167 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie, mohou vycházet z definic a zásad stanovených příslušnými úmluvami Rady Evropy, zejména Úmluvou o ochraně architektonického dědictví Evropy, Evropskou úmluvu o krajině, Rámcovou úmluvou o hodnotě kulturního dědictví pro společnost a Mezinárodním doporučením pro zabezpečení a současnou úlohu historických oblastí, které v roce 1976 přijalo v Nairobi UNESCO .
 (11a) Vizuální dopad je klíčovým kritériem při posuzování vlivů na životní prostředí z hlediska zachování historického a kulturního dědictví, přírodních krajin a městských oblastí; je to další faktor, který by měl být při posuzování používán.
 (12) Při uplatňování směrnice 2011/92/EU je nezbytné zajistit konkurenční podnikatelské prostředí, zejména pro malé a střední


text:
podniky, s cílem vytvořit inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v souladu s cíli, které byly stanoveny ve sdělení Komise nazvaném „Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“.
 (12) Při uplatňování směrnice 2011/92/EU je nezbytné zajistit inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v souladu s cíli, které byly stanoveny ve sdělení Komise nazvaném „Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“.
 (12a) V každém členském státě by měl být zřízen ústřední portál, který bude v souvislosti s prováděním této směrnice včas poskytovat údaje o životním prostředí v elektronické podobě, čímž se posílí dostupnost informací pro veřejnost a transparentnost.
 (12b) Má-li se dosáhnout snížení administrativní zátěže, usnadnění rozhodovacího procesu a omezení nákladů na realizaci záměrů, je třeba přijmout kroky nutné k normalizaci kritérií v souladu s nařízením (EU) č. 1025/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci 1 , přičemž cílem musí být schopnost podpořit používání nejlepších dostupných technologií, zvýšit konkurenceschopnost a zamezit rozdílnému výkladu norem.
 1 Úř. věst. L 316, 14.11.2012, s. 12.
 (12c) V zájmu dalšího zjednodušení a usnadnění práce příslušných orgánů by měla být také zavedena orientační kritéria, která zohlední charakteristické rysy různých odvětví hospodářské a průmyslové činnosti. Tato kritéria by měla vycházet z pokynů uvedených v článku 6 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin 1 .
 1 Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7.
 (12d) V zájmu zajištění co nejlepšího zachování historického a kulturního dědictví by Komise nebo členské státy měly vypracovat orientační kritéria.
 (13) Zkušenosti ukázaly, že v případech mimořádných situací ohrožujících bezpečnost občanů mohlo mít dodržování ustanovení směrnice 2011/92/EU nepříznivé účinky, a proto je nutné dát členským státům možnost uvedenou směrnici ve vhodných případech nepoužít.
 (13) Zkušenosti ukázaly, že pokud jde o záměry, jejichž jediným účelem je zajistit reakci v případech mimořádných situací ohrožujících bezpečnost občanů, mohlo by mít dodržování ustanovení směrnice 2011/92/EU z hlediska dosažení tohoto účelu nepříznivé účinky, a proto je nutné dát členským státům možnost uvedenou směrnici v těchto výjimečných případech nepoužít. V tomto ohledu by směrnice měla zohlednit ustanovení úmluvy EHK OSN z Espoo o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států, která v případech přeshraničních záměrů ukládá zúčastněným státům povinnost vzájemně se informovat a konzultovat. Je-li to vhodné a možné, měla by Komise v takových přeshraničních záměrech hrát aktivnější podpůrnou úlohu.
 (13a) Čl. 1 odst. 4 směrnice 2011/92/EU stanoví, že se tato směrnice nevztahuje na záměry, které jsou přijímány zvláštními vnitrostátními právními předpisy, čímž umožňuje se od této směrnice jen s omezenými procesními zárukami odchýlit a zásadním způsobem se vyhnout jejímu provádění.
 (13b) Zkušenosti ukázaly, že je nutné zavést přesné normy, kterými by se předcházelo konfliktům zájmů, jež by mohly vzniknout mezi oznamovatelem záměru podrobeného posuzování vlivů na životní prostředí a příslušnými orgány uvedenými v čl. 1 odst. 2 písm. f) směrnice 2011/92/EU. Příslušné orgány by zejména neměly vystupovat v roli oznamovatele ani být vůči oznamovateli v jakémkoli vztahu závislosti, vazby či podřízenosti. Ze


text:
stejných důvodů je třeba stanovit, že orgán určený jako orgán příslušný ve smyslu směrnice 2011/92/EU nesmí tuto úlohu vykonávat v souvislosti se záměry podrobenými posuzování vlivů na životní prostředí, jejichž je sám oznamovatelem.
 (13c) Při posuzování vlivů záměrů na životní prostředí je třeba mít na paměti přiměřenost. Požadavky stanovené v rámci posuzování vlivů záměru na životní prostředí by měly být úměrné jeho velikosti a fázi, v níž se nachází.
 (16) Při určování, zda záměr bude mít pravděpodobně významný vliv na životní prostředí, by příslušné orgány měly stanovit nejdůležitější kritéria, která je třeba vzít v úvahu, a využít dodatečné informace, které mohou být případně k dispozici po dalším posuzování požadovaném na základě právních předpisů Unie, aby bylo možné účinně použít zjišťovací řízení. Z tohoto hlediska je vhodné upřesnit obsah závěru zjišťovacího řízení, zejména pokud není požadováno posuzování vlivů na životní prostředí.
 (16) Při určování, zda záměr bude mít pravděpodobně významný vliv na životní prostředí, by měly příslušné orgány jasně a přesně stanovit nejdůležitější kritéria, která je třeba vzít v úvahu, a využít dodatečné informace, které mohou být případně k dispozici po dalším posuzování požadovaném na základě právních předpisů Unie, aby bylo možné účinně a transparentně použít zjišťovací řízení. Z tohoto hlediska je vhodné upřesnit obsah závěru zjišťovacího řízení, zejména pokud není požadováno posuzování vlivů na životní prostředí.
 (16a) Má-li se předejít zbytečnému vynakládání úsilí a prostředků, měla by dokumentace k záměrům spadajícím do přílohy II obsahovat prohlášení o jeho smyslu v max. rozsahu 30 stran, charakteristiku záměru a informace o umístění záměru, který má být podroben zjišťovacímu řízení, jež by mělo sestávat z počátečního posouzení jeho životaschopnosti. Zjišťovací řízení by mělo být veřejné a mělo by zohledňovat kritéria stanovená v článku 3. Mělo by poukázat na významné přímé a nepřímé dopady záměru.
 (17) Je třeba požadovat, aby příslušné orgány určily rozsah a míru podrobnosti informací týkajících se životního prostředí, jež mají být předloženy ve formě zprávy o vlivech na životní prostředí (určení rozsahu posuzování). Aby bylo možné zlepšit kvalitu posuzování a zjednodušit rozhodovací proces, je důležité stanovit na úrovni Unie kategorie informací, z nichž by příslušné orgány při uvedeném určování měly vycházet.
 (17) Příslušné orgány by měly, pokud to považují za nutné nebo pokud o to oznamovatel požádá, vydat stanovisko vymezující rozsah a míru podrobnosti informací týkajících se životního prostředí, jež mají být předloženy ve formě zprávy o vlivech na životní prostředí (určení rozsahu posuzování). Aby bylo možné zlepšit kvalitu posuzování a zjednodušit postupy a rozhodovací proces, je důležité stanovit na úrovni Unie kategorie informací, z nichž by příslušné orgány při uvedeném určování měly vycházet.
 (18) Zpráva o vlivech záměru na životní prostředí, kterou má oznamovatel poskytnout, by měla obsahovat posouzení vhodných alternativních řešení týkajících se navrhovaného záměru, včetně pravděpodobného vývoje současného stavu životního prostředí bez provedení záměru (základní scénář), jako prostředek ke zlepšení kvality posuzování a způsob, jak umožnit začlenění ohledu na životní prostředí v rané fázi návrhu záměru.
 (18) Zpráva o vlivech záměru na životní prostředí, kterou má oznamovatel poskytnout, by měla obsahovat posouzení vhodných alternativních řešení týkajících se


text:
navrhovaného záměru, včetně pravděpodobného vývoje současného stavu životního prostředí bez provedení záměru (základní scénář), jako prostředek ke zlepšení kvality srovnávacího posuzování a způsob, jak umožnit začlenění ohledu na životní prostředí v rané fázi návrhu záměru s cílem umožnit výběr takového řešení, které bude optimální z hlediska udržitelnosti a dopadu na životní prostředí .
 (19) Měla by být přijata opatření, která zajistí, že údaje a informace, jež jsou v souladu s přílohou IV směrnice 2011/92/EU součástí zprávy o vlivech na životní prostředí, jsou úplné a dostatečně vysoké kvality. Ve snaze vyloučit opakované posuzování by členské státy měly zohlednit skutečnost, že posuzování vlivů na životní prostředí může být prováděno na různých úrovních a různými nástroji.
 (19) Měla by být přijata opatření, která zajistí, že údaje a informace, jež jsou v souladu s přílohou IV směrnice 2011/92/EU součástí zprávy o vlivech na životní prostředí, jsou úplné a dostatečně vysoké kvality.
 (19a) Je třeba zajistit, aby osoby, kteří zprávy o vlivech na životní prostředí zkoumají, měli dostatečnou kvalifikaci a praxi a odbornou způsobilost k tomu, aby mohli vykonávat úkoly stanovené směrnicí 2011/92/EU vědecky objektivním způsobem a naprosto nezávisle na oznamovateli i samotných příslušných orgánech.
 (20) S cílem zajistit transparentnost a odpovědnost je třeba požadovat, aby příslušný orgán své rozhodnutí o vydání povolení pro záměr zdůvodnil a uvedl, že vzal v úvahu výsledky jednání, která vedl, a příslušné získané informace.
 (20) S cílem zajistit transparentnost a odpovědnost je třeba požadovat, aby příslušný orgán své rozhodnutí o vydání povolení pro záměr podrobně a v plném rozsahu zdůvodnil a uvedl, že vzal v úvahu výsledky jednání, která vedl s dotčenou veřejností , a všechny příslušné získané informace. V případě, že by tato podmínka nebyla řádně splněna, by měla mít dotčená veřejnost právo se proti tomuto rozhodnutí odvolat.
 (21) Je třeba stanovit společné minimální požadavky pro monitorování významných negativních vlivů výstavby a provozu záměrů, aby bylo možné zajistit společný přístup ve všech členských státech a zajistit, že po zavedení zmírňujících a kompenzačních opatření žádné vlivy nebudou vyšší, než se původně předpokládalo. Toto monitorování by nemělo opakovat nebo rozšiřovat rozsah monitorování podle jiných právních předpisů Unie.
 (21) Je třeba stanovit společné minimální požadavky pro monitorování významných negativních vlivů realizace a řízení záměrů, aby bylo možné zajistit společný přístup ve všech členských státech a zajistit, že po zavedení zmírňujících a kompenzačních opatření žádné vlivy nebudou vyšší, než se původně předpokládalo. Toto monitorování by nemělo opakovat nebo rozšiřovat rozsah monitorování podle jiných právních předpisů Unie. Pokud výsledky monitorování odhalí přítomnost nepředpokládaných negativních vlivů, je třeba stanovit vhodné nápravné postupy ve formě dalších zmírňujících a/nebo kompenzačních opatření.
 (22) Měly by být zavedeny lhůty pro jednotlivé kroky posuzování vlivů záměrů v zájmu účinnějšího rozhodování a zvýšení právní jistoty, rovněž s přihlédnutím k povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného projektu. Tyto lhůty by za žádných okolností neměly ohrozit vysokou úroveň ochrany životního prostředí, zejména té, která je dána ostatními právními předpisy Unie týkajícími se životního prostředí, účinnou účast veřejnosti a přístup k právní ochraně.
 (22) Měly by být zavedeny přiměřené a předvídatelné lhůty pro


text:
jednotlivé kroky posuzování vlivů záměrů v zájmu účinnějšího rozhodování a zvýšení právní jistoty, rovněž s přihlédnutím k povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného projektu. Tyto harmonogramy by za žádných okolností neměly ohrozit vysokou úroveň ochrany životního prostředí, zejména té, která je dána ostatními právními předpisy Unie týkajícími se životního prostředí, účinnou účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, a případné delší lhůty by měly být povolovány pouze ve výjimečných případech .
 (22a) Jedním z cílů Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, kterou přijala Evropská hospodářská komise OSN (EHK OSN) a kterou Unie ratifikovala a provedla v právních předpisech Unie 1 , je zajistit veřejnosti právo na účast při rozhodování o otázkách týkajících se životního prostředí. Proto je třeba tuto účast i nadále podporovat, včetně účasti sdružení, organizací a skupin, především nevládních organizací podporujících ochranu životního prostředí. Mimo to ustanovení čl. 9 odst. 2 a 4 Aarhuské úmluvy upravují přístup k soudním nebo jiným řízením za účelem napadení hmotné nebo procesní zákonnosti rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti, kdy je stanovena účast veřejnosti. Prvky této směrnice je rovněž třeba posílit v souvislosti s přeshraničními záměry v oblasti dopravy a využít přitom stávajících struktur pro rozvoj dopravních koridorů a vývoj nástrojů k určení možného vlivu na životní prostředí.
 1 Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, 17.5.2005, s. 1).
 (23a) Prahové hodnoty stanovené pro produkci ropy a zemního plynu v příloze I směrnice 2011/92/EU nezohledňují specifičnost prahových hodnot u denní produkce nekonvenčních uhlovodíků, které jsou často velmi variabilní a nižší. Navzdory svému vlivu na životní prostředí proto záměry týkající se těchto uhlovodíků povinnému posuzování vlivů na životní prostředí nepodléhají. V souladu se zásadou obezřetnosti, jak je požadováno v usnesení Evropského parlamentu ze dne 21. listopadu 2012 o dopadech těžby břidlicového plynu a břidličné ropy na životní prostředí, je třeba nekonveční uhlovodíky (břidličný plyn a břidličnou ropu, plyn ze skalních ložisek a plyn z uhelných ložisek), které jsou definovány na základě svých geologických vlastností, zahrnout do přílohy I směrnice 2011/92/EU, a to nezávisle na vytěženém množství, tak aby záměry týkající se těchto uhlovodíků byly systematicky podrobovány posuzování vlivů na životní prostředí.
 (24a) Členské státy a jiní předkladatelé záměrů by měli zajistit, aby posouzení přeshraničních záměrů bylo prováděno účinně a bez zbytečných odkladů.
 (26) V souvislosti s přizpůsobením kritérií pro výběr a informací, které mají být poskytnuty ve zprávě o vlivech na životní prostředí, nejnovějšímu technologickému vývoji a vhodným postupům, měla by být pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přílohy II, III a IV směrnice 2011/92/EU, přenesena na Komisi. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.
 (26) V souvislosti s přizpůsobením kritérií pro výběr a informací, které mají být poskytnuty ve zprávě o vlivech na životní prostředí, nejnovějšímu technologickému vývoji a vhodným postupům, měla by být pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování


text:
Evropské unie, pokud jde o přílohy II, III a IV směrnice 2011/92/EU, přenesena na Komisi. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit souběžné, včasné a náležité předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě.
 (27) Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit souběžné, včasné a náležité předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě.
 Čl. 1 – bod 1 – písm. a a (nové)
 Směrnice 2011/92/EU
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. a – odrážka 2
 aa) V odst. 2 písm. a) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
 „– jiné zásahy do přírodního prostředí a krajiny včetně těch, které se týkají průzkumu a těžby nerostných surovin;“
 Čl. 1 – bod 1 – písm. a b (nové)
 ab) v odstavci 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
 „c) „povolením“ rozhodnutí příslušného orgánu nebo orgánů, které opravňuje oznamovatele k zahájení záměru.“
 Čl. 1 – bod 1 – písm. b
 b) v odstavci 2 se doplňuje nové písmeno , které zní :
 b) v odstavci 2 se doplňují nové definice , které znějí :
 Čl. 1 – bod 2 – písm. g
 g) „posuzováním vlivů na životní prostředí“ proces vypracování zprávy o vlivech na životní prostředí, projednávání (včetně projednávání s dotčenou veřejnosti a orgány působícími v oblasti životního prostředí), posouzení příslušným orgánem zohledňující zprávu o vlivech na životní prostředí a výsledky jednání v povolovacím řízení, jakož i poskytování informací o rozhodnutí v souladu s články 5 až 10.
 g) „posuzováním vlivů na životní prostředí“ proces vypracování zprávy o vlivech na životní prostředí oznamovatelem, projednávání (včetně projednávání s dotčenou veřejnosti a orgány působícími v oblasti životního prostředí), posouzení příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1 zohledňující zprávu o vlivech na životní prostředí včetně údajů o znečištění emisemi a výsledky jednání v povolovacím řízení, jakož i poskytování informací o rozhodnutí v souladu s články 5 až 10.
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g b (nové)
 gb) „přeshraničním úsekem“ úsek zajišťující kontinuitu projektu společného zájmu mezi nejbližšími městskými uzly na obou stranách hranice dvou členských států nebo mezi členským státem a sousední zemí;.
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g c (nové)
 gc) „normou“ technická specifikace přijatá uznávaným normalizačním orgánem k opakovanému nebo trvalému použití, jejíž dodržování není povinné a která je klasifikována jako:
 i) „mezinárodní norma“, kterou se rozumí norma přijatá mezinárodním normalizačním orgánem; nebo
 ii) „evropská norma“, kterou se rozumí norma přijatá jednou z evropských normalizačních organizací; nebo
 iii) „harmonizovaná norma“, kterou se rozumí evropská norma přijatá na žádost Komise za účelem uplatňování harmonizačních právních předpisů Unie; nebo
 iv) „vnitrostátní norma“, kterou se rozumí norma přijatá vnitrostátním normalizačním orgánem;
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g d (nové)
 gd) „městskou historickou památkou“ součást širšího celku, který zahrnuje přirozené a zastavěné prostředí a každodenní život jeho obyvatel; v tomto širším prostředí, které je dále obohacováno hodnotami dávného či nedávného původu a které stále


text:
prochází dynamickým procesem postupných přeměn, lze považovat městské plochy za svědky formujícího se životního prostředí;
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g e (nové)
 ge) „nápravnými opatřeními“ další zmírňující a/nebo kompenzační opatření, která může provádět oznamovatel s cílem napravit nepředvídané nepříznivé účinky nebo jakýkoli čistý úbytek biologické rozmanitosti zjištěný při provádění záměru, např. vyplývající z nedostatků při zmírňování dopadů souvisejících se stavbou nebo provozem projektu, pro který již bylo povolení vydáno;
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g f (nové)
 gf) „posouzením vizuálního dopadu“ pozitivní (zlepšení) či negativní (zhoršení) změna vzhledu zastavěné či přírodní krajiny a městských oblastí v důsledku rozvoje; posouzení vizuálního dopadu se týká také demolic chráněných staveb nebo staveb, které mají strategický vliv na tradiční vzhled určitého místa či krajiny; zabývá se i zjevnou změnou geologické topografie a jakýmikoli dalšími objekty, například budovami či zdmi, které brání ve výhledu do přírody a narušují harmonii krajiny; vizuální dopad se posuzuje zejména z kvalitativního hlediska, s ohledem na člověka a jeho vnímání krajiny a interakci s ní a na atmosféru, kterou toto vnímání a interakce v určitém místě vytvářejí (genius loci);
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g g (nové)
 gg) „společným řízením“ řízení, v jehož rámci vydá příslušný orgán jedno posouzení vlivů na životní prostředí, v němž se sloučí posouzení jednoho nebo více orgánů, aniž jsou dotčena jiná ustanovení ostatních příslušných právních předpisů Unie;
 Čl. 1 – odst. 2 – písm. g h (nové)
 gh) „zjednodušením“ snížení počtu formulářů a správních postupů a zavedení společných postupů nebo koordinačních nástrojů s cílem sloučit posouzení vypracovávaná několika orgány; zjednodušení obnáší i zavedení sdílených kritérií, zkrácení lhůt pro podávání zpráv a posílení objektivních a vědeckých hodnocení.
 Čl. 1 – bod 1 – písm. c
 (c) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
 (c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
 3. Členské státy se mohou případ od případu, a stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, rozhodnout neuplatňovat tuto směrnici na záměry určené výhradně pro účely národní obrany nebo ochrany občanů v případě mimořádných událostí , pokud se domnívají, že by její uplatnění mohlo uvedené účely nepříznivě ovlivnit.
 3. Členské státy se mohou případ od případu, a stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, rozhodnout neuplatňovat tuto směrnici na záměry určené výhradně pro účely národní obrany, pokud se domnívají, že by její uplatnění mohlo uvedené účely nepříznivě ovlivnit.
 4. Tato směrnice se nevztahuje na záměry, jejichž jednotlivé části jsou upraveny zvláštními vnitrostátními právními předpisy, pokud je cílů této směrnice, včetně cílů týkajících se poskytování informací, dosaženo prostřednictvím zákonodárného procesu. Každé dva roky ode dne uvedeného v čl. 2 odst. 1 směrnice XXX [OPOCE please introduce the n° of this Directive] členské státy oznámí Komisi všechny případy, v nichž bylo uplatněno toto ustanovení.
 Čl. 1 – bod 1 – písm. c a (nové)
 Čl. 1. – odst. 4 a (nový)
 ca) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
 „4a. Členské státy určí příslušný orgán nebo příslušné orgány tak, aby se zajistila jejich naprostá nezávislost při plnění úkolů, které jim přisuzuje tato směrnice. Způsob, kterým jsou příslušný


text:
orgán nebo příslušné orgány pro výkon těchto úkolů určeny, znemožňuje zejména jakýkoli vztah závislosti, vazby či podřízenosti mezi nimi samotnými či jejich součástmi na straně jedné a oznamovatelem záměru na straně druhé. Příslušný orgán nemůže vykonávat funkce jemu svěřené na základě této směrnice ve vztahu k záměru, jehož je sám oznamovatelem.“
 Čl. 1 – bod 1 a (nový)
 1a) V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby před vydáním povolení podléhaly záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, požadavku získat povolení a posouzení z hlediska jejich vlivů, a to poté, co proběhnou konzultace s veřejností. Případně budou po vydání povolení příslušným orgánem přijata opatření pro monitorování významných nepříznivých vlivů na životní prostředí a zmírňující nebo kompenzační opatření. Tyto záměry jsou vymezeny v článku 4.“
 3. Na záměry, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí i jinými právními předpisy Unie, se uplatní koordinovaná nebo společná řízení, která splňují požadavky příslušných právních předpisů Unie.
 3. Na záměry, u nichž je povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí dána současně touto směrnicí i jinými právními předpisy Unie, se uplatní koordinovaná nebo společná řízení, která splňují požadavky příslušných právních předpisů Unie. Tato řízení se neuplatní v případech, kdy členské státy shledají, že by byl takový postup nepřiměřený.
 V rámci koordinovaného řízení příslušný orgán koordinuje různá individuální posouzení vyžadovaná právními předpisy Unie a vydaná několika orgány, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
 U záměrů podléhajících koordinovanému řízení příslušný orgán koordinuje různá individuální posouzení vyžadovaná právními předpisy Unie a vydaná různými orgány, aniž jsou dotčeny jiné příslušné právní předpisy Unie.
 V rámci společného řízení příslušný orgán vydá jedno posouzení vlivů na životní prostředí, v němž se sloučí posouzení jednoho nebo více orgánů, aniž jsou dotčena ustanovení obsažená v jiných příslušných právních předpisech Unie.
 U záměrů podléhajících společnému řízení příslušný orgán vydá jedno posouzení vlivů na životní prostředí, v němž se sloučí posouzení jednoho nebo více orgánů, aniž jsou dotčeny jiné příslušné právní předpisy Unie;
 Členské státy určí jeden orgán, který bude odpovídat za usnadnění povolovacího řízení u každého záměru.
 Členské státy mohou určit jeden orgán, který usnadní povolovací řízení u každého záměru.
 Bude-li o to Komise některým členským státem požádána, poskytne mu pro stanovení a zavedení koordinovaného a společného řízení podle tohoto článku nutnou podporu.
 U všech posouzení vlivů na životní prostředí oznamovatel ve zprávě o vlivech na životní prostředí prokáže, že dodržuje veškeré další právní předpisy Unie, které se týkají navrhovaného postupu, u nějž je požadováno individuální posouzení vlivů na životní prostředí.
 2a) V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
 „4. Aniž je dotčen článek 7, mohou členské státy ve výjimečných případech, a pokud to umožňují vnitrostátní právní předpisy, vyjmout určitý záměr, který je určen výhradně pro účely ochrany občanů v případě mimořádných událostí, zcela nebo zčásti z ustanovení stanovených touto směrnicí, pokud by použití tohoto předpisu mělo na dosažení uvedených


text:
účelů nepříznivý vliv.
 V tom případě mohou členské státy informovat a konzultovat s dotčenou veřejností a:
 a) zváží, zda by nevyhovovala jiná forma posouzení;
 b) zpřístupní dotčené veřejnosti informace získané jinými formami posouzení ve smyslu písmene a), informace vztahující se k tomuto rozhodnutí o vynětí a důvody, proč tato výjimka byla udělena;
 c) uvědomí Komisi před vydáním povolení o důvodech tohoto vynětí a poskytnou jí informace, které dají případně k dispozici vlastním státním příslušníkům.
 Komise okamžitě předá získané dokumenty ostatním členským státům.
 Každý rok předá Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o použití ustanovení tohoto odstavce.“
 Posuzování vlivů na životní prostředí vhodným způsobem určí, popíše a posoudí v každém jednotlivém případě a v souladu s články 4 až 11 přímé a nepřímé významné vlivy záměru na tyto faktory:
 a) obyvatelstvo, lidské zdraví a biologickou rozmanitost, zejména s ohledem na druhy a stanoviště chráněné podle směrnice Rady 92/43/EHS a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES;
 a) obyvatelstvo, lidské zdraví a biologickou rozmanitost, včetně flóry a fauny, zejména s ohledem na druhy a stanoviště chráněné podle směrnic 92/43/EHS, 2000/60/ES a 2009/147/ES;
 b) půdu, vodu, ovzduší a změnu klimatu ;
 b) půdu, vodu, ovzduší a klima ;
 c) hmotný majetek, kulturní dědictví a krajinu;
 d) vzájemné působení mezi faktory uvedenými v písmenech a), b) a c);
 e) možnost vystavení, zranitelnost a odolnost faktorů uvedených v písmenech a), b) a c), vůči rizikům přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem.
 e) možnost vystavení, zranitelnost a odolnost faktorů uvedených v písmenech a), b) a c), vůči možným rizikům přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem.
 Pozměňovací návrhy 55 a 127/REV
 Čl. 1 – bod 4
 Čl. 4 odst. 3,4,5 a 6
 (4) Článek 4 se mění takto:
 a) Odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
 3. Pro záměry uvedené v příloze II oznamovatel poskytne informace o povaze projektu, jeho potenciálním vlivu na životní prostředí a o zamýšlených opatřeních s cílem zamezit a snížit významný vliv. Podrobný seznam informací, jež mají být poskytnuty, je upřesněn v příloze II.A.
 „ 3. Pro záměry uvedené v příloze II, pokud to členský stát považuje za důležité, oznamovatel poskytne souhrnné informace o povaze projektu, jeho potenciálním vlivu na životní prostředí a o zamýšlených opatřeních s cílem zamezit a snížit významný vliv. Podrobný seznam informací, jež mají být poskytnuty, je upřesněn v příloze II.A. Množství informací, které má oznamovatel poskytnout, se omezí na minimum, a jejich obsah se bude týkat pouze klíčových aspektů, na jejichž základě bude moci příslušný orgán přijmout rozhodnutí podle odstavce 2.
 4. Při přezkoumávání každého jednotlivého případu nebo stanovení prahových hodnot nebo kritérií pro účely odstavce 2 vezme příslušný orgán v úvahu kritéria pro výběr týkající se povahy a umístění záměru a jeho možného vlivu na životní prostředí. Podrobný seznam kritérií výběru, která mají být použita, je upřesněn v příloze III.“
 4. Při přezkoumávání každého jednotlivého případu nebo stanovení prahových hodnot nebo kritérií pro účely odstavce 2 vezme příslušný orgán v úvahu příslušná kritéria pro výběr týkající se povahy a umístění záměru a jeho možného vlivu na životní prostředí.


text:
Podrobný seznam kritérií výběru je upřesněn v příloze III.“
 b) Doplňují se nové odstavce 5 a 6, které znějí:
 " 5. Příslušný orgán přijme své rozhodnutí podle odstavce 2 na základě informací poskytnutých oznamovatelem a případně s ohledem na výsledky studií, předběžného ověřování či posouzení vlivů na životní prostředí, jež vyplývají z jiných právních předpisů Unie. Rozhodnutí podle odstavce 2:
 „ 5. Příslušný orgán přijme své rozhodnutí podle odstavce 2 na základě informací poskytnutých oznamovatelem podle odstavce 3 a případně s ohledem na připomínky veřejnosti a místních zainteresovaných orgánů, výsledky studií, předběžného ověřování či posouzení vlivů na životní prostředí, jež vyplývají z jiných právních předpisů Unie. Rozhodnutí podle odstavce 2:
 a) uvede, jak byla zohledněna kritéria stanovená v příloze III;
 b) zdůvodní, proč se vyžaduje nebo nevyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle článků 5 až 10;
 b) zdůvodní, proč se vyžaduje nebo nevyžaduje posouzení vlivů na životní prostředí podle článků 5 až 10, zejména s ohledem na příslušná kritéria uvedená v příloze III ;
 c) obsahuje popis zamýšlených opatření k zamezení, prevenci a snížení jakýchkoli významných vlivů na životní prostředí, pokud je rozhodnuto, že není třeba provést posouzení vlivů na životní prostředí podle článků 5 až 10;
 d) musí být zveřejněno.
 6. Příslušný orgán své rozhodnutí podle odstavce 2 vydá do tří měsíců od žádosti o povolení a za předpokladu, že oznamovatel předložil všechny potřebné informace. V závislosti na povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného záměru, může příslušný orgán prodloužit uvedenou lhůtu o další tři měsíce ; v takovém případě musí příslušný orgán informovat oznamovatele o důvodech prodloužení a dni, kdy lze jeho rozhodnutí očekávat.
 6. Příslušný orgán své rozhodnutí podle odstavce 2 vydá ve lhůtě stanovené členským státem, která nepřesáhne 90 dnů od žádosti o povolení a za předpokladu, že oznamovatel předložil všechny potřebné informace podle odstavce 3 . V závislosti na povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného záměru, může příslušný orgán výjimečně jednou prodloužit uvedenou lhůtu o období, které stanoví členský stát a které nepřesáhne 60 dnů ; v takovém případě musí příslušný orgán písemně informovat oznamovatele o důvodech prodloužení a dni, kdy lze jeho rozhodnutí očekávat, a zveřejnit informace uvedené v čl. 6 odst. 2 .
 V případech, kdy záměr podléhá posouzení vlivů na životní prostředí v souladu s články 5 až 10, rozhodnutí podle odstavce 2 tohoto článku obsahují informace uvedené v čl. 5 odst. 2.“
 V případech, kdy záměr podléhá posouzení vlivů na životní prostředí v souladu s články 5 až 10, rozhodnutí podle odstavce 2 tohoto článku obsahují stanovisko uvedené v čl. 5 odst. 2, pokud bylo o toto stanovisko v souladu s daným článkem požádáno .“
 1. Pokud musí být posouzení dopadu na životní prostředí provedeno v souladu s články 5 až 10, oznamovatel vypracuje zprávu o vlivech na životní prostředí. Zpráva o vlivech na životní prostředí musí být založena na požadavcích stanovených podle odstavce 2 tohoto článku a musí obsahovat informace, které lze důvodně vyžadovat pro kvalifikované rozhodování o vlivech navrhovaného záměru na životní prostředí s ohledem na současné poznatky a


text:
metody posuzování, povahu, technickou kapacitu a umístění projektu, povahu možného vlivu, alternativní řešení navrhovaného záměru a rozhodnutí, do jaké míry je některé záležitosti (včetně hodnocení náhradních řešení) lépe řešit na různých úrovních, a to i na úrovni plánování, nebo na základě jiných požadavků na posuzování. Podrobný seznam informací, jež mají být uvedeny ve zprávě o vlivech na životní prostředí, je upřesněn v příloze IV.“
 1. Pokud musí být posouzení dopadu na životní prostředí provedeno v souladu s články 5 až 10, oznamovatel předloží zprávu o vlivech na životní prostředí. Zpráva o vlivech na životní prostředí musí být založena na stanovisku podle odstavce 2 tohoto článku, pokud bylo takové stanovisko vypracováno, a musí obsahovat informace, které lze důvodně vyžadovat pro kvalifikované rozhodování o vlivech navrhovaného záměru na životní prostředí s ohledem na současné poznatky a metody posuzování, povahu, technickou kapacitu a umístění projektu a povahu možného vlivu. Zpráva o vlivech na životní prostředí obsahuje rovněž vhodná alternativní řešení zvažovaná oznamovatelem v souvislosti s navrhovaným záměrem a jeho specifiky. Podrobný seznam informací, jež mají být uvedeny ve zprávě o vlivech na životní prostředí, je upřesněn v příloze IV. Zpráva o vlivech na životní prostředí obsahuje rovněž všeobecně srozumitelné shrnutí poskytovaných informací.
 2. Příslušný orgán po projednání s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1 a s oznamovatelem stanoví rozsah a míru podrobnosti informací, které musí oznamovatel podle odstavce 1 tohoto článku uvést ve zprávě o vlivech na životní prostředí. Zejména stanoví:
 2. Pokud o to oznamovatel požádá, vydá příslušný orgán po projednání s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1 a s oznamovatelem stanovisko vymezující rozsah a míru podrobnosti informací, které musí oznamovatel podle odstavce 1 tohoto článku uvést ve zprávě o vlivech na životní prostředí, v němž uvede mimo jiné zejména:
 a) rozhodnutí a stanoviska, která je nutno získat;
 b) orgány a veřejnost, kterých se záměr může týkat;
 c) jednotlivé fáze řízení a jejich trvání;
 c) jednotlivé fáze řízení a časové rámce jejich trvání;
 d) vhodná alternativní řešení vztahující se k navrhovanému záměru a jeho konkrétní povahu;
 d) vhodná alternativní řešení vztahující se k navrhovanému záměru, jeho konkrétní povahu a jeho významný vliv na životní prostředí ;
 e) environmentální faktory uvedené v článku 3, které mohou být významným způsobem ovlivněny;
 f) informace, které mají být předloženy s ohledem na zvláštní povahu konkrétního záměru nebo určitého druhu záměru;
 g) dostupné informace a poznatky, které byly získány na jiných úrovních rozhodování nebo na základě jiných právních předpisů Unie, a metody posouzení, které mají být použity.
 Příslušný orgán může rovněž požádat o pomoc akreditované a technicky kvalifikované odborníky uvedené v odstavci 3 tohoto článku. Příslušný orgán může následně požádat oznamovatele o doplňující informace pouze tehdy, je-li tato žádost odůvodněna novými okolnostmi a pokud je příslušným orgánem řádně objasněna.
 Příslušný orgán může rovněž požádat o pomoc nezávislé, kompetentní a technicky kvalifikované odborníky uvedené v odstavci 3 tohoto článku. Příslušný orgán může následně požádat oznamovatele o doplňující informace pouze tehdy, je-li tato žádost odůvodněna novými okolnostmi a pokud je příslušným orgánem řádně objasněna.
 3. K zajištění


text:
úplnosti a dostatečné kvality zpráv o vlivech na životní prostředí uvedených v čl. 5 odst. 1:
 a) oznamovatel zajistí, aby zprávu o vlivech na životní prostředí vypracovali akreditovaní a technicky kvalifikovaní odborníci, nebo
 a) a) oznamovatel zajistí, aby zprávu o vlivech na životní prostředí vypracovali kvalifikovaní odborníci; a
 b) příslušný orgán zajistí, aby zprávu o vlivech na životní prostředí ověřili akreditovaní a technicky kvalifikovaní odborníci a/nebo výbory odborníků z jednotlivých států.
 b) příslušný orgán zajistí, aby zprávu o vlivech na životní prostředí ověřili nezávislí, kompetentní a technicky kvalifikovaní odborníci nebo výbory odborníků z jednotlivých států, jejichž jména se zveřejní .
 Pokud příslušnému orgánu pomáhali vypracovat rozhodnutí uvedené v čl. 5 odst. 2 akreditovaní a technicky kvalifikovaní odborníci, nesmí tytéž odborníky použít oznamovatel pro vypracování zprávy o vlivech na životní prostředí.
 Pokud příslušnému orgánu pomáhali vypracovat rozhodnutí uvedené v čl. 5 odst. 2 kvalifikovaní odborníci, nesmí tytéž odborníky použít oznamovatel pro vypracování zprávy o vlivech na životní prostředí.
 Podrobné podmínky využití a výběru akreditovaných a technicky kvalifikovaných odborníků (např. požadovanou kvalifikaci, zadání hodnocení, udílení licencí a zákaz výkonu činnosti) určí členské státy.
 Podrobné podmínky využití a výběru kvalifikovaných odborníků (např. požadovanou kvalifikaci a zkušenosti , zadání hodnocení, udílení licencí a zákaz výkonu činnosti) určí členské státy.
 Aby se vyloučil jakýkoli střet zájmů neměl by mít orgán, který posuzuje vliv na životní prostředí, žádný vztah k danému spisu, ani žádný zájem na něm.
 (5a) Vkládá se nový článek, který zní:
 U přeshraničních projektů by členské státy a sousední země, které jsou do nich zapojeny, měly učinit veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich příslušné odpovědné orgány spolupracovaly s cílem provádět v rané fázi plánování a v souladu s platnými právními předpisy upravujícími spolufinancování ze zdrojů Unie jediné integrované a komplexní posouzení vlivů na životní prostředí.
 U dopravních projektů v rámci evropské dopravní sítě se pomocí systému Komise TENtec, softwaru sítě Natura 2000 a případně jiných nástrojů určí možný vliv na síť Natura 2000.“
 Čl. 1 – bod 6 – písm. - a (nové)
 —a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby orgány, kterých by se záměr mohl týkat, měly vzhledem ke své zvláštní působnosti v otázkách životního prostředí nebo na základě místní příslušnosti možnost vyjádřit své stanovisko k informacím poskytnutým oznamovatelem a k žádosti o povolení. Za tímto účelem členské státy určí orgány, s nimiž je třeba záměr projednat, buď obecně, nebo v jednotlivých případech. Těmto orgánům musí být předány informace shromážděné podle článku 5. Podrobné podmínky týkající se projednání stanoví členské státy.“
 Čl. 1 – bod 6 – písm. -a a (nové)
 Čl. 6 – odst.2
 —aa) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
 „2. Následující informace musí být sděleny veřejnosti v počátečním stádiu rozhodovacích řízení pro oblast životního prostředí podle čl. 2 odst. 2 a nejpozději, jakmile je možné tyto informace rozumně poskytnout, a to buď prostřednictvím ústředního portálu, který je veřejnosti dostupný v elektronické podobě v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/4/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 28. ledna


text:
2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životní prostředí*, prostřednictvím veřejného oznámení, nebo jinými vhodnými prostředky jako například elektronickými médii, jsou-li k dispozici:
 Čl. 1 – bod 6 – písm. - a b (nové)
 —ab) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
 „3. Členské státy zajistí, aby dotčené veřejnosti byly v přiměřených lhůtách a alespoň prostřednictvím ústředního portálu, který je veřejnosti dostupný v elektronické podobě, zpřístupněny tyto informace:
 a) veškeré informace shromážděné podle článku 5;
 b) v souladu s vnitrostátními právními předpisy hlavní zprávy a doporučení adresované příslušnému orgánu nebo orgánům v době, kdy je dotčená veřejnost informována v souladu s odstavcem 2 tohoto článku;
 c) v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí informace neuvedené v odstavci 2 tohoto článku, které jsou významné pro rozhodnutí podle článku 8 této směrnice a které jsou dostupné až po informování dotčené veřejnosti podle odstavce 2 tohoto článku.“
 Čl. 1 – bod 6 – písm. -a c (nové)
 —ac) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
 „5. Konkrétní opatření sloužící k informování veřejnosti a projednávání s dotčenou veřejností stanoví členské státy. Členské státy přijmou nezbytná opatření, jimiž zajistí, aby byly důležité informace k dispozici prostřednictvím ústředního portálu, který je veřejnosti dostupný v elektronické podobě v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/4/ES.“:
 Čl. 1 – bod 6 – písm. b
 Čl. 6 – odst. 7
 7. Lhůty pro jednání s dotčenou veřejností o zprávě o vlivech na životní prostředí uvedené v čl. 5 odst. 1 nesmí být kratší než 30 dnů nebo delší než 60 dnů. Ve výjimečných případech, pokud to vyžaduje povaha, složitost, umístění nebo velikost navrhovaného záměru, může příslušný orgán tuto lhůtu prodloužit o dalších 30 dnů; v takovém případě příslušný orgán uvědomí oznamovatele o důvodech tohoto prodloužení.
 7. Lhůty pro jednání s dotčenou veřejností o zprávě o vlivech na životní prostředí uvedené v čl. 5 odst. 1 nesmí být kratší než 30 dnů nebo delší než 60 dnů. Ve výjimečných případech, pokud to vyžaduje povaha, složitost, umístění nebo velikost navrhovaného záměru, může příslušný orgán tuto lhůtu prodloužit až o 30 dnů; v takovém případě příslušný orgán uvědomí oznamovatele o důvodech tohoto prodloužení.
 Čl. 6. – odst. 7 a (nový)
 ba) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
 „7a. Má-li být zaručena účast dotčené veřejnosti na rozhodovacím procesu, musí členské státy zajistit, aby měla tato veřejnost kontaktní informace na příslušný orgán nebo orgány odpovědné za výkon povinností vyplývajících z této směrnice a aby měla k tomuto orgánu nebo k těmto orgánům snadný a rychlý přístup, a to vždy a bez ohledu na jakékoli probíhající zvláštní záměry podléhající posuzování vlivů na životní prostředí, a aby připomínkám a názorům veřejnosti byla věnována náležitá pozornost.“
 Čl. 1 – odst. 1 – bod 7 a (nový)
 Čl. 7. – odst. 5 a (nový)
 7a) V článku 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „5a. V případě přeshraničních záměrů společného zájmu v oblasti dopravy, jež jsou zahrnuty do některého koridoru uvedeného v příloze I nařízení...


text:
+ , kterým se vytváří nástroj pro propojení Evropy, se členské státy podílejí na koordinaci veřejných konzultací. Koordinátor zajistí, aby se v rámci plánování nové infrastruktury uskutečnil postup rozsáhlých veřejných konzultací, do něhož se zapojí všechny zúčastněné strany a občanská společnost. Koordinátor může v každém případě navrhnout způsob rozvoje plánu koridoru a jeho vyvážené realizace.“
 + Číslo, datum a název nařízení, kterým se vytváří nástroj pro propojení Evropy (2011/0302(COD)).
 Pozměňovací návrhy 109, 93 a 130
 1. Výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 se berou v úvahu v povolovacím řízení. Za tímto účelem musí rozhodnutí o vydání povolení obsahovat tyto informace:
 1. Výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 se náležitě zohledňují a podrobně se posuzují v povolovacím řízení. Pokud bylo povolení vydáno nebo zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom vhodným postupem uvědomí veřejnost a zpřístupní jí tyto informace:
 a) posouzení vlivů na životní prostředí vydané příslušným orgánem uvedené v článku 3 a environmentální podmínky připojené k rozhodnutí, včetně popisu hlavních opatření k vyloučení, snížení a pokud možno vyrovnání významných nepříznivých vlivů;
 a) výsledky posouzení vlivů na životní prostředí vydané příslušným orgánem uvedené v článku 3, včetně shrnutí obdržených připomínek a stanovisek podle článků 6 a 7, a environmentální podmínky připojené k rozhodnutí, včetně popisu hlavních opatření k vyloučení, snížení a pokud možno vyrovnání významných nepříznivých vlivů;
 b) hlavní důvody pro rozhodnutí přijmout záměr jako vyhovující s ohledem na jiná zvažovaná alternativní řešení, včetně pravděpodobného vývoje současného stavu životního prostředí bez provedení záměru (základní scénář);
 b) nástin hlavních alternativních řešení, o kterých oznamovatel uvažoval, a uvedení hlavních důvodů, kterými se řídil jeho výběr, s přihlédnutím k vlivům na životní prostředí;
 c) shrnutí obdržených připomínek podle článků 6 a 7;
 d) stručné prohlášení o způsobu, jakým byly do povolení zahrnuty ohledy na životní prostředí, a jak byly začleněny nebo jinak zpracovány výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7.
 d) stručné prohlášení o způsobu, jakým byly do povolení zahrnuty ohledy na životní prostředí, a jak byla začleněna nebo jinak zpracována zpráva o vlivech na životní prostředí, výsledky jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7.
 U projektů, které by mohly mít významné negativní vlivy přesahující hranice států, poskytne příslušný orgán informace, proč nebyly vzaty v úvahu připomínky, které obdržel dotčený členský stát během jednání vedených podle článku 7.
 2. Jestliže jednání a informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 vedou k závěru, že projekt bude mít významné negativní vlivy na životní prostředí, příslušný orgán co nejdříve a v úzké spolupráci s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1 a s oznamovatelem posoudí, zda je třeba zprávu o vlivech na životní prostředí uvedenou v čl. 5 odst. 1 přepracovat a projekt změnit tak, aby k těmto nepříznivým vlivům nedocházelo nebo aby byly omezeny, a zda je zapotřebí dalších zmírňujících nebo kompenzačních opatření.
 2. Příslušný orgán co nejdříve a po konzultaci s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1 a s oznamovatelem posoudí, zda zamítnout vydání povolení nebo


text:
zda je třeba zprávu o vlivech na životní prostředí uvedenou v čl. 5 odst. 1 přepracovat a projekt změnit tak, aby k těmto nepříznivým vlivům nedocházelo nebo aby byly omezeny, a zda je zapotřebí dalších zmírňujících nebo kompenzačních opatření na základě příslušných právních předpisů .
 Pokud příslušný orgán rozhodne o vydání povolení, musí zajistit, aby povolení obsahovalo opatření pro monitorování významných nepříznivých vlivů na životní prostředí, aby bylo možné posoudit provádění a očekávanou účinnost zmírňujících nebo kompenzačních opatření a určit všechny nepředvídané nepříznivé vlivy .
 Pokud příslušný orgán rozhodne o vydání povolení, musí na základě příslušných právních předpisů zajistit, aby povolení obsahovalo opatření pro monitorování významných nepříznivých vlivů na životní prostředí.
 Druh parametrů, které mají být sledovány, a délka trvání monitorování musí být přiměřené povaze, umístění a velikosti navrhovaného záměru a významu jeho vlivů na životní prostředí.
 Pokud je to vhodné, mohou být použita stávající opatření pro monitorování, která vyplývají z jiných právních předpisů Unie.
 3. Jakmile jsou příslušnému orgánu poskytnuty všechny nezbytné informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 a případně i zvláštní posouzení požadovaná podle jiných právních předpisů Unie a jestliže jsou ukončena jednání uvedená v článcích 6 a 7, příslušný orgán do tří měsíců uzavře posuzování vlivů záměru na životní prostředí.
 3. Jakmile jsou příslušnému orgánu poskytnuty všechny nezbytné informace shromážděné podle článků 5, 6 a 7 a případně i zvláštní posouzení požadovaná podle jiných právních předpisů Unie a jestliže jsou ukončena jednání uvedená v článcích 6 a 7, příslušný orgán uzavře posuzování vlivů záměru na životní prostředí ve lhůtě stanovené členským státem, která nepřesáhne 90 dnů .
 V závislosti na povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného záměru, může příslušný orgán prodloužit uvedenou lhůtu o další tři měsíce ; v takovém případě musí příslušný orgán informovat oznamovatele o důvodech prodloužení a dni, kdy lze jeho rozhodnutí očekávat.
 V závislosti na povaze, složitosti, umístění a velikosti navrhovaného záměru, může příslušný orgán výjimečně prodloužit uvedenou lhůtu o období, které stanoví členský stát a které nepřesáhne 90 dnů ; v takovém případě musí příslušný orgán informovat písemně oznamovatele o důvodech prodloužení a dni, kdy lze jeho rozhodnutí očekávat.
 4. Dříve než příslušný orgán rozhodne o vydání nebo nevydání povolení, ověří, zda informace ve zprávě o vlivech na životní prostředí uvedené v čl. 5 odst. 1 jsou aktuální, zejména pokud jde o opatření k prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání všech významných negativních vlivů.“
 4a. Rozhodnutí vydat povolení lze učinit také přijetím specifického vnitrostátního právního aktu, pokud příslušný orgán provede veškeré kroky posouzení vlivů na životní prostředí v souladu s ustanoveními této směrnice.
 * Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.
 Čl. 1 – bod 9 – písm. a
 1. Jakmile bylo povolení vydáno nebo zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom vhodným postupem uvědomí veřejnost a orgány uvedené v čl. 6 odst. 1 této směrnice a zveřejnění tyto informace :
 1. Jakmile bylo povolení vydáno nebo zamítnuto, nebo bylo vydáno jiné rozhodnutí, jehož cílem je dostát požadavkům této směrnice, příslušný orgán nebo orgány o tom co nejdříve v souladu


text:
s vnitrostátním postupem uvědomí veřejnost a orgány uvedené v čl. 6 odst. 1 této směrnice do deseti pracovních dnů. Příslušný orgán nebo orgány o rozhodnutí uvědomí veřejnost a orgány uvedené v čl. 6 odst. 1 v souladu se směrnicí 2003/4/ES .
 a) obsah rozhodnutí a všechny podmínky k němu připojené;
 b) po posouzení zprávy o vlivech na životní prostředí a názorů a obav dotčené veřejnosti, hlavní důvody a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno, včetně informací o účasti veřejnosti;
 c) popis hlavních opatření k vyloučení, snížení a pokud možno vyrovnání významných nepříznivých vlivů;
 d) popis případných opatření pro monitorování uvedených v čl. 8 odst. 2.
 Čl. 1 – bod 9 a (nový)
 (9a) Za článek 9 se vkládá nový článek, který zní:
 Členské státy zajistí, aby se příslušný orgán či orgány při plnění povinností vyplývajících z této směrnice nedostaly do střetu zájmů ve smyslu jakéhokoliv právního předpisu, jenž se na ně vztahuje.“
 Čl. 1 – bod 9 b (nový)
 9b) V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „Ustanoveními této směrnice není dotčena povinnost příslušných orgánů dodržovat omezení uložená vnitrostátními právními a správními předpisy a přijatou právní praxí v oblasti zachovávání obchodního a služebního tajemství, včetně duševního vlastnictví, a ochrany veřejného zájmu za předpokladu, že jsou v souladu se směrnicí 2003/4/ES .“
 Čl. 1 – bod 9 c (nový)
 9c) Vkládá se nový článek, který zní:
 Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.“
 Čl. 1 – bod 9 d (nový)
 Čl. 11 – odst. 4 – pododstavec 2
 9d) V čl. 11 odst. 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
 „Každé takové řízení musí být přiměřené a efektivní, musí umožňovat podání žádosti o vydání soudního příkazu a být spravedlivé, nestranné a včasné a nesmí být nepřiměřeně nákladné.“
 Čl. 12 b – odst. 5 a (nový)
 5a. Je-li to vzhledem ke zvláštní povaze daných odvětví hospodářské činnosti a v zájmu řádného posouzení vlivů na životní prostředí pokládáno za vhodné, Komise ve spolupráci s členskými státy a dotčeným odvětvím vypracuje pokyny a kritéria pro dané odvětví, jimiž bude nutné se řídit, s cílem zjednodušit a usnadnit normalizaci posuzování vlivů na životní prostředí.
 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do [DATE]. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a předloží dokument, který vysvětluje vztah mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do ....+. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a předloží dokument, který vysvětluje vztah mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
 24 měsíců po vstupu této směrnice v platnost.
 Na záměry, u nichž byla žádost o povolení předložena před datem uvedeným v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci a posuzování vlivů na životní prostředí nebylo uzavřeno před tímto dnem, se vztahují povinnosti uvedené v článcích 3 až 11 směrnice 2011/92/EU ve znění této směrnice.
 Na záměry, u


text:
nichž byla žádost o povolení předložena před datem uvedeným v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci a posuzování vlivů na životní prostředí nebylo uzavřeno před tímto dnem, se vztahují povinnosti uvedené v článcích 3 až 11 směrnice 2011/92/EU ve znění této směrnice, pokud oznamovatel požádá, aby posouzení vlivů jeho záměru na životní prostředí pokračovalo v souladu s pozměněnými ustanoveními .
 Pozměňovací návrhy 79, 112 a 126
 Příloha – bod -1 (nový)
 -1) Příloha I se mění takto:
 „ZÁMĚRY UVEDENÉ V ČL. 4 ODST. 1 (ZÁMĚRY PODLÉHAJÍCÍ POVINNÉMU POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ)“
 „4a. Povrchová důlní těžba a podobná odvětví povrchové těžby.
 c) V bodě 7 se písmeno a) nahrazuje tímto:
 ‘a) Výstavba dálkových železničních tratí a letišť [...]’
 „14a. Průzkum, omezený na fázi, v níž se používá hydraulické štěpení, a těžba ropy nebo zemního plynu zachyceného ve vrstvách plynonosných břidlic či jiných útvarů skalních sedimentů s obdobně nízkou či ještě nižší propustností a porézností bez ohledu na vytěžené množství.
 14b. Průzkum, omezený na fázi, v níž se používá hydraulické štěpení, a těžba zemního plynu z uhelných ložisek bez ohledu na vytěžené množství.
 e) bod 19 se nahrazuje tímto:
 „19. Lomy a povrchová těžba, pokud plocha místa přesahuje 25 hektarů, doly na zlato, jejichž postupy zahrnují nádrže na kyanid, nebo těžba rašeliny, pokud plocha místa přesahuje 150 hektarů.“
 f) doplňuje se nový bod, který zní:
 „24a. Zábavní parky a golfová hřiště plánovaná v oblastech s nedostatkem vody nebo s vysokým rizikem desertifikace či sucha.“
 Příloha – bod -1 a (nový)
 -1a) Příloha II se mění takto:
 „ZÁMĚRY UVEDENÉ V ČL. 4 ODST. 2 (ZÁMĚRY PODLÉHAJÍCÍ POVINNÉMU POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ V ZÁVISLOSTI NA ROZHODNUTÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ)“
 b) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
 „fa) Rybolov volně žijících druhů;“
 c) v odstavci 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
 „c) Výzkum a průzkum nerostů a těžba nerostů z mořského nebo říčního dna;“
 d) v odstavci 10 se zrušuje písmeno d);
 e) v odstavci 13 se doplňuje nové písmeno, které zní:
 „aa) Jakákoli demolice záměrů uvedených v příloze I nebo v této příloze, která může mít významný nepříznivý vliv na životní prostředí.“
 Příloha – bod 1
 Příloha II.A
 „PŘÍLOHA II.A – INFORMACE UVEDENÉ V ČL. 4 ODST. 3
 PŘÍLOHA II.A – INFORMACE UVEDENÉ V ČL. 4 ODST. 3 (SOUHRNNÉ INFORMACE POSKYTOVANÉ OZNAMOVATELEM S OHLEDEM NA ZÁMĚRY UVEDENÉ V PŘÍLOZE II)
 1. Popis záměru zahrnující zejména :
 1. Popis záměru zahrnující:
 a) popis fyzikální povahy záměru jako celku, včetně případně jeho podzemní části, během výstavby a provozu;
 a) popis fyzikální povahy záměru jako celku, včetně případně jeho podpovrchové a podzemní části, během výstavby, provozu a demolice ;
 b) popis umístění projektu, zejména s ohledem na ekologickou citlivost geografických oblastí, které by mohly být zasaženy.
 2. Popis aspektů životního prostředí, které by mohly být navrhovaným záměrem významně zasaženy.
 3. Popis možných významných vlivů navrhovaného záměru na životní prostředí v důsledku:
 3. Popis možných významných vlivů navrhovaného záměru na životní prostředí, včetně zdravotních rizik pro dotčené obyvatelstvo a vlivy na krajinu a na


text:
kulturní dědictví v důsledku:
 a) očekávaných reziduí a emisí a produkce odpadu;
 a) případně očekávaných reziduí a emisí a produkce odpadu;
 b) využívání přírodních zdrojů, zejména půdy, vody a biologické rozmanitosti, včetně hydromorfologických změn.
 b) využívání přírodních zdrojů, zejména půdy, vody a biologické rozmanitosti, ( včetně hydromorfologických změn) .
 4. Popis zamýšlených opatření pro vyloučení, prevenci nebo omezení všech významných negativních vlivů na životní prostředí.“
 4. Popis zamýšlených opatření pro vyloučení, prevenci nebo omezení významných negativních vlivů na životní prostředí, zejména pokud jsou považovány za nevratné .
 Příloha – bod 2
 Příloha III – bod 2 – písm. c – bod ii
 (ii) pobřežní zóny;
 (ii) pobřežní zóny a mořské prostředí ;
 Pozměňovací návrhy 83 a 129/REV
 PŘÍLOHA IV – INFORMACE UVEDENÉ V ČL. 5 ODST. 1
 PŘÍLOHA IV – INFORMACE UVEDENÉ V ČL. 5 ODST. 1 (INFORMACE, KTERÉ MÁ OZNAMOVATEL POSKYTNOUT VE ZPRÁVĚ O VLIVECH NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ)
 1. Popis záměru obsahující zejména:
 —a) popis umístění záměru;
 a) popis fyzikální povahy záměru jako celku, včetně případně jeho podzemní části, a požadavky na využívání vody a půdy během výstavby a provozu;
 a) popis fyzikální povahy záměru jako celku, včetně případně jeho podzemní části, a požadavky na využívání vody a půdy během výstavby, provozu a případně demolice ;
 aa) popis nákladů na energii, nákladů na recyklaci odpadu z demolice a na využití dalších přírodních zdrojů během realizace záměru demolice;
 b) popis hlavních znaků výrobních procesů, například druhu a množství použitého materiálu, zdrojů energie a přírodních zdrojů (včetně vody, půdy a biologické rozmanitosti);
 c) odhad druhu a množství předpokládaných reziduí a emisí (znečištění vody, ovzduší, půdy a půdního podloží, hluku, vibrací, světla, tepla, záření atd.) vznikajících provozem navrhovaného záměru.
 2. Popis technických, místních nebo jiných aspektů (např. pokud jde o návrh záměru, technickou kapacitu, velikost a rozsah) zvažovaných alternativních řešení, včetně stanovení řešení, které má nejmenší vliv na životní prostředí, a uvedení hlavních důvodů výběru s přihlédnutím k vlivům na životní prostředí .
 2. Popis technických, místních nebo jiných aspektů (např. pokud jde o návrh záměru, technickou kapacitu, velikost a rozsah) vhodných, oznamovatelem zvažovaných alternativních řešení týkajících se navrhovaného záměru a jeho konkrétní povahy , a uvedení hlavních důvodů výběru.
 3. Popis příslušných aspektů současného stavu životního prostředí a jejich pravděpodobný vývoj bez provedení záměru (základní scénář) . Tento popis by měl zahrnovat veškeré stávající problémy životního prostředí související se záměrem, zejména ty, které se týkají oblastí se zvláštním významem pro životní prostředí a využívání přírodních zdrojů.
 3. Popis příslušných aspektů současného stavu životního prostředí (základní scénář) a jejich pravděpodobný vývoj bez provedení záměru, pokud lze přírodní a sociální změny oproti základnímu scénáři odpovídajícím způsobem předpovědět . Tento popis by měl zahrnovat veškeré stávající problémy životního prostředí související se záměrem, zejména ty, které se týkají oblastí se zvláštním významem pro životní prostředí a využívání přírodních zdrojů.
 4. Popis aspektů životního prostředí, které by mohly být navrhovaným záměrem významně zasaženy, zejména obyvatelstva, lidského zdraví, fauny, flóry, biologické rozmanitosti a ekosystémových služeb, které poskytuje, půdy (záboru půdy, organické hmoty, eroze, utužování a zakrývání), vody


text:
(množství a jakosti), ovzduší, klimatických faktorů, změny klimatu (emise skleníkových plynů, včetně emisí z využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví, potenciálu zmírnění, vlivů souvisejících s přizpůsobením, jestliže projekt bere v úvahu rizika spojená se změnou klimatu), hmotného majetku, kulturního dědictví, včetně architektonického a archeologického, a krajiny; tento popis by měl zahrnovat vzájemné vztahy mezi uvedenými faktory, stejně jako vystavení, zranitelnost a odolnost těchto faktorů vůči rizikům přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem.
 4. Popis faktorů životního prostředí, které by mohly být navrhovaným záměrem významně zasaženy, zejména obyvatelstva, lidského zdraví, fauny, flóry, biologické rozmanitosti (prostřednictvím její fauny a flóry) , půdy (záboru půdy, organické hmoty, eroze, utužování a zakrývání), vody (množství a jakosti), ovzduší, klimatických faktorů, klimatu (emise skleníkových plynů, včetně emisí z využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví, potenciálu zmírnění, vlivů souvisejících s přizpůsobením, jestliže projekt bere v úvahu rizika spojená se změnou klimatu), hmotného majetku , kulturního dědictví, včetně architektonického a archeologického, a krajiny; tento popis by měl zahrnovat vzájemné vztahy mezi uvedenými faktory, stejně jako vystavení, zranitelnost a odolnost těchto faktorů vůči rizikům přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem.
 5. Popis možných významných vlivů navrhovaného záměru na životní prostředí vyplývajících z:
 a) existence záměru jako celku;
 b) využívání přírodních zdrojů, zejména půdy, vody, biologické rozmanitosti a ekosystémových služeb, které poskytuje , pokud možno s ohledem na dostupnost těchto zdrojů, rovněž v souvislosti s měnícími se klimatickými podmínkami;
 b) využívání přírodních zdrojů, zejména půdy, vody, biologické rozmanitosti, včetně fauny a flóry , pokud možno s ohledem na dostupnost těchto zdrojů, rovněž v souvislosti s měnícími se klimatickými podmínkami;
 c) emisí znečišťujících látek, hluku, vibrací, světla, tepla a záření, vzniku rušivých vlivů a zneškodňování odpadu;
 d) rizik pro lidské zdraví, kulturní dědictví nebo životní prostředí (např. při nehodách nebo katastrofách);
 d) rizik pro lidské zdraví, kulturní dědictví nebo životní prostředí (např. při nehodách nebo katastrofách důvodně považovány za charakteristické pro povahu záměru ;
 e) kumulace vlivů s ostatními záměry a činnostmi;
 e) kumulace vlivů s jinými stávajícími nebo schválenými záměry a činnostmi, které se nacházejí v potenciálně ovlivněné geografické oblasti a ještě nejsou dostavěny nebo nejsou v provozu, aniž by bylo povinné zohlednit jiné informace než stávající nebo veřejně dostupné informace ;
 f) emisí skleníkových plynů, včetně emisí z využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví;
 g) použitých technologií a látek;
 h) hydromorfologických změn.
 Popis pravděpodobných významných vlivů by měl zahrnovat přímé a jakékoliv nepřímé, sekundární, kumulativní, přeshraniční, krátkodobé, střednědobé i dlouhodobé, stálé i dočasné, pozitivní i negativní vlivy záměru. Tento popis by měl brát v úvahu cíle ochrany životního prostředí stanovené na úrovni EU nebo členských států, které se týkají projektu.
 Popis pravděpodobných významných vlivů by měl zahrnovat přímé a jakékoliv nepřímé, sekundární, kumulativní, přeshraniční, krátkodobé, střednědobé i dlouhodobé, stálé i dočasné, pozitivní i negativní vlivy záměru. Tento popis by měl brát v úvahu cíle ochrany životního prostředí stanovené na úrovni Unie nebo členských států, které se týkají projektu.
 6. Popis prognostických metod použitých k posouzení vlivů na životní prostředí uvedených v bodě 5,


text:
jakož i zohlednění hlavních nejistot z nich plynoucích, jejich vliv na odhad účinků a výběr nejvýhodnějšího alternativního řešení.
 7. Popis zamýšlených opatření pro prevenci, snížení a pokud možno vyrovnání všech významných negativních vlivů na životní prostředí uvedených v bodě 5, popřípadě všech navrhovaných opatření pro monitorování, včetně přípravy projektu a analýzy jeho negativních vlivů na životní prostředí po jeho skončení. Tento popis by měl vysvětlit, do jaké míry jsou významně nepříznivé vlivy omezeny nebo vyváženy a měl by zahrnovat výstavbu i provozní fáze.
 7. Popis zamýšlených opatření v první řadě pro prevenci a snížení a v krajním případě pro vyrovnání všech významných negativních vlivů na životní prostředí uvedených v bodě 5, popřípadě všech navrhovaných opatření pro monitorování, včetně přípravy projektu a analýzy jeho negativních vlivů na životní prostředí po jeho skončení. Tento popis by měl vysvětlit, do jaké míry jsou významně nepříznivé vlivy omezeny nebo vyváženy anebo je jim předcházeno a měl by zahrnovat výstavbu i provozní fáze.
 8. Posuzování rizik přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem a rizika nehod, jimiž by záměry mohly být zasaženy, a případně popis zamýšlených opatření pro předcházení těmto rizikům, jakož i opatření týkajících se připravenosti na mimořádné situace a reakce na ně (např. opatření požadovaných podle směrnice 96/82/ES ve znění pozdějších předpisů ).
 8. Posuzování rizik možných přírodních katastrof a katastrof způsobených člověkem a rizika nehod, jimiž by záměry mohly být zasaženy, a případně popis zamýšlených opatření pro předcházení těmto rizikům, jakož i opatření týkajících se připravenosti na mimořádné situace a reakce na ně (např. opatření požadovaných podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/18/EU ze dne 4. července 2012 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek nebo požadavků vyplývajících z jiných právních předpisů Unie nebo mezinárodních úmluv ).
 9. Shrnutí informací bez odborných podrobností poskytnutých podle výše uvedených bodů.
 10. Uvedení všech obtíží (technických nedostatků nebo nedostatků v technologickém řešení), s nimiž se oznamovatel potýkal při shromažďování požadovaných informací a zdrojů použitých pro popis a posouzení, jakož i zohlednění hlavních nejistot z nich plynoucích a jejich vliv na odhady účinků a výběr nejvýhodnějšího alternativního řešení.
 (1) Věc byla vrácena příslušnému výboru k opětovnému projednání podle čl. 57 odst.2) druhého pododstavce (A7-0277/2013).
 Poslední aktualizace: 25. února 2016 Právní upozornění


text:
Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 26 Cdo 583/2006 | Judikatura | Pravo4u.cz - služby pro právníky
 Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 26 Cdo 583/2006
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Miroslava Feráka a soudců Doc. JUDr. Věry Korecké, CSc., a JUDr. Ing. Jana Huška ve věci žalobkyně L. K., proti žalovanému S. K., o zaplacení částky 49.947,- Kč, vedené u Okresního soudu v Olomouci pod sp. zn. 25 Nc 107/2005, o dovolání žalobkyně proti usnesení Krajského soudu v Ostravě – pobočky v Olomouci ze dne 22. září 2005, č. j. 12 Co 796/2005-15, takto:
 Okresní soud v Olomouci (dále též jen „soud prvního stupně“) usnesením ze dne 23. června 2005, č. j. 25 Nc 107/2005-8, odmítl – podle § 43 odst. 2 věty první zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „o.s.ř.“) – žalobu (vzájemný návrh žalované /v tomto řízení žalobkyně/ proti žalobci /v tomto řízení žalovanému/ na zaplacení částky 49.947,- Kč) uplatněný ve věci sp. zn. 25 C 19/2004 Okresního soudu v Olomouci dne 26. ledna 2005; současně rozhodl o nákladech řízení účastníků.
 Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci jako soud odvolací usnesením ze dne 22. září 2005, č. j. 12 Co 796/2005-15, odmítl – podle § 43 odst. 2 ve spojení s ustanovením § 211 o.s.ř. – odvolání žalobkyně proti citovanému usnesení soudu prvního stupně. Dovodil totiž, že v odvolacím řízení nebylo možno pokračovat pro vady odvolání, které žalobkyně neodstranila ani na základě výzvy soudu prvního stupně (usnesení ze dne 10. srpna 2005, č. j. 25 Nc 107/2005-11, které bylo doručeno žalobkyni dne 12. srpna 2005) a přes poučení, jehož se jí ve smyslu § 43 odst. 2 o.s.ř. dostalo ze strany soudu prvního stupně.
 Žalovaná (nezastoupena advokátem) dne 9. ledna 2006 odvolacímu soudu doručila podání (doplněné dalším podáním doručeným soudu prvního stupně dne 1. února 2006 a následně podáním doručeným odvolacímu soudu dne 15. února 2006), které lze – s přihlédnutím k jeho obsahu (§ 41 odst. 2 o.s.ř.) – považovat za dovolání proti shora označenému usnesení odvolacího soudu. V tomto podání (a jeho doplňcích) popsala důvody svého nesouhlasu s rozhodnutím odvolacího soudu, potažmo i s rozhodnutím soudu prvního stupně.
 Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) shledal, že dovolání bylo podáno včas a osobou k tomu oprávněnou (§ 240 odst. 1 o.s.ř.). Poté se zabýval otázkou přípustnosti tohoto mimořádného opravného prostředku (§ 236 odst. 1 o.s.ř.), neboť toliko z podnětu přípustného dovolání lze správnost napadeného rozhodnutí přezkoumat z hlediska uplatněných dovolacích důvodů.
 Podle § 237 odst. 1 písm. a/, b/ a c/ o.s.ř. nemůže být dovolání přípustné už proto, že napadeným usnesením odvolacího soudu bylo odmítnuto odvolání proti rozhodnutí soudu prvního stupně a nikoliv změněno (§ 237 odst. 1 písm. a/ o.s.ř.) či potvrzeno (§ 237 odst. 1 písm. b/ a c/ o.s.ř.) rozhodnutí soudu prvního stupně ve věci samé. Přípustnost dovolání proti napadenému rozhodnutí však nelze opřít ani o další ustanovení občanského soudního řádu upravující přípustnost dovolání proti usnesení odvolacího soudu


text:
(srov. § 238 odst. 1, § 238a odst. 1, § 239 o.s.ř.). Přitom vady uvedené v § 229 odst. 1, § 229 odst. 2 písm. a/ a b/ a § 229 odst. 3 o.s.ř., jakož i vady řízení, které mohly mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, přípustnost dovolání nezakládají a lze k nim přihlédnout pouze v případě přípustného dovolání (srov. § 242 odst. 3 věta druhá o.s.ř.).
 Z výše uvedeného vyplývá, že přípustnost dovolání nelze opřít o žádné v úvahu přicházející ustanovení. Lze – stejně jako v usnesení Nejvyššího soudu České republiky ze dne 10. března 2005, sp. zn. 29 Odo 837/2003 – uzavřít, že dovolání proti usnesení, jímž odvolací soud ve smyslu ustanovení § 43 odst. 2 a § 211 o.s.ř. odmítl odvolání pro vady, které brání jeho projednání, není podle občanského soudního řádu ve znění účinném od 1. ledna 2001 přípustné; mimořádným opravným prostředkem proti takovému rozhodnutí je žaloba pro zmatečnost (§ 229 odst. 4 o.s.ř.). Za této situace Nejvyšší soud dovolání podle § 243b odst. 5 věty první a § 218 písm. c/ o.s.ř. pro nepřípustnost odmítl, aniž se jím mohl věcně zabývat. Přitom s přihlédnutím k ustanovení § 241b odst. 2 věty za středníkem o.s.ř. bylo nerozhodné, že dovolatelka nebyla v dovolacím řízení zastoupena advokátem.
 Výrok o nákladech dovolacího řízení se opírá o ustanovení § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 a § 146 odst. 3 o.s.ř. a o skutečnost, že žalovanému nevznikly v dovolacím řízení žádné prokazatelné náklady, na jejichž náhradu by jinak měl proti dovolatelce právo.