text:
věci je předpokladem jak odpovědnosti za vady, tak odpovědnosti za škodu.
 Odpovědnost za vady sleduje, aby se objednateli dostalo od zhotovitele plnění bez jakýchkoliv vad. Bylo-li toto sjednané plnění vadné (tedy samotný výsledek opravy či úpravy vykazuje vady), nastupuje odpovědnost za vady, v jejímž rámci se lze domáhat bezplatného odstranění vady opravy či úpravy, příp. dalších nároků podle § 655 obč. zák.
 Zatímco odpovědnost za vady je dána za nedostatky vlastního plnění zhotovitele (opravy) a vede k tomu, aby sjednané plnění bylo odevzdáno bez vad, odpovědnost za škodu je dána za jinou újmu, než je vadné provedení samotného díla (opravy či úpravy). O vadu jde tam, kde újma spočívá ve vadném provedení díla. Škodou je újma, jež vznikla jako následek tohoto vadného plnění. Majetková újma, spočívající nikoliv ve vadnosti samotného předmětu opravy, nýbrž ve znehodnocení opravované věci (snížení hodnoty vozu) v důsledku vadného plnění je škodou, která z vady vznikla a je odškodnitelná v rámci náhrady škody.
 Nárok na náhradu nákladů potřebných k odstranění vady provedené opravy, tedy k tomu, aby zhotovitel poskytl objednateli takové plnění, jaké byl podle smlouvy povinen, odpovídá právu z odpovědnosti zhotovitele za vady provedené opravy. Nároků, které vyplývají ze závazků z odpovědnosti za vady, se však nelze domáhat z titulu náhrady škody.
 Jestliže předmětem smluveného plnění mezi účastníky bylo nalakování vozu žalobce, které bylo provedeno vadně, je odstranění vadně provedeného laku a nové nalakování vozu způsobem k odstranění vady díla zhotovitele (jím provedené opravy či úpravy). Újma, která spočívá v samotné vadnosti provedené opravy (úpravy), tj. ve vadnosti poskytnutého předmětu sjednaného plnění, je napravitelná jen v rámci odpovědnosti za vady a nelze ji odčinit cestou odpovědnosti za škodu ( srov. R 12/1989), v jejímž rámci se hradí újma vzniklá následkem vadně poskytnutého plnění.
 Náklady na nové nalakování předmětného vozu pak nelze považovat za skutečnou škodu žalobce už z toho důvodu, že nebyly vynaloženy a nedošlo tedy ke zmenšení majetkového stavu žalobce, což je základní předpoklad vzniku skutečné škody.
 Je proto správný závěr odvolacího soudu, že uplatněný nárok žalobce na zaplacení nákladů, jichž by bylo třeba k novému přelakování vozu, není nárokem na náhradu skutečné škody v rámci odpovědnosti žalovaného za škodu. Dovolací důvod podle § 241 odst. 3 písm. d) o. s. ř. proto není naplněn.
 Z uvedeného vyplývá, že rozsudek odvolacího soudu je z hlediska uplatněného dovolacího důvodu [§ 241 odst. 3 písm. d) o. s. ř.] věcně správný, a proto bylo dovolání žalobce v uvedeném rozsahu zamítnuto (§ 243b odst. 1 o. s. ř.).


text:
Facebook má problémy v Belgii. Soud mu zakázal sledovat neregistrované uživatele | SECURITY MAGAZÍN
 Facebook má problémy v Belgii. Soud mu zakázal sledovat neregistrované uživatele
 10 / 11 / 2015, 08:30
 Žaloby proti Facebooku už byly úspěšné v Rakousku a Irsku.
 Brusel 10. listopadu (ČTK) - Belgický soud nařídil provozovateli Facebooku, aby do 48 hodin přestal sledovat uživatele internetu, kteří v této stejnojmenné sociální síti nejsou registrováni. Pokud tak společnost neučiní, uložil jí soud pokutu ve výši 250.000 eur (asi 6,8 milionu Kč) denně. Prvoinstanční soud v Bruselu tak podle agentury AFP rozhodl na základě stížnosti belgického úřadu pro ochranu osobních údajů. Facebook vzápětí oznámil, že se proti pondělnímu verdiktu odvolá.
 Belgický úřad upozornil na to, že Facebook používá krátké textové soubory zvané cookies, které sbírají informace o uživatelích. "Facebook používá cookies, které si pamatují, že uživatel internetu navštívil stránku na Facebooku, například profil svého přítele, ale také to, že navštívil stránku obchodu nebo politické strany," vysvětlil soudce v prohlášení.
 Facebook se hájí tím, že cookies "používá už více než pět let, aby zajistil bezpečnost více než 1,5 miliardy uživatelů". "Proti rozhodnutí se odvoláme a budeme se snažit minimalizovat jakékoli narušení v přístupu k Facebooku v Belgii," uvedla firma v prohlášení, z něhož citovala agentura Reuters.
 Podobnou kauzu řeší také rakouské soudy. Rakouský právník Max Schrems podal kvůli porušování ochrany soukromí Facebookem hromadnou žalobu. Tvrdí, že Facebook uchovává osobní data, o jejichž vymazání uživatelé požádali, a rovněž údaje o lidech, kteří se k síti Facebook nikdy nepřipojili. Advokáti Facebooku zpochybnili pravomoc rakouského soudu se danou věcí zabývat a ten jim dal následně za pravdu. Schrems se ale odvolal a vrchní soud na konci minulého měsíce rozhodl o oprávněnosti žaloby.
 Schrems už uspěl i před soudem v Irsku, kde je evropská centrála Facebooku. Předávání osobních údajů bude vyšetřovat irský úřad pro ochranu údajů.
 Národní žaloby umožnilo říjnové rozhodnutí soudu Evropské unie v Lucemburku, který uvedl, že posoudit a rozhodnout, zda předání osobních dat odpovídá pravidlům na jejich ochranu, mohou jednotlivé státy unie.
 facebook, soud, Belgie, sledování, ČTK,

type: other


text:
Nerez odstřižky jako vedlejší produkt - EnviWeb.cz
 Dotaz k paragrafu 3 (5)a) zákona č. 185/2001 Sb. o odpadech...
 Mám dotaz ohledně §3 (5)a) zákona č. 185/2001 Sb. o odpadech, kde je uvedeno: "5) Movitá věc, která vznikla při výrobě, jejímž prvotním cílem není výroba nebo získání této věci, se nestává odpadem, ale je vedlejším produktem, pokud
 a) vzniká jako nedílná součást výroby."
 Chtěl bych si toto ověřit na příkladu, když firma vyrábí nerezové výrobky a při výrobě jim, jako nedílná součást výroby vznikají nerezové odstřižky, jsou tyto odstřižky odpadem nebo vedlejším produktem? Podle výše uvedeného by se o odpad nemělo jednat, ale zase podle §3 (1) ano.
 Jedna a ta samá věc může a nemusí být odpadem, a to dokonce i tehdy, vzniká-li při stejném procesu, za stejných podmínek a má stejné složení a vlastnosti. Jestliže podle § 3 odst. 1 zákona č, 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o odpadech") je odpad každá movitá věc, které se osoba zbavuje nebo má úmysl nebo povinnost se jí zbavit, a přísluší do některé ze skupin odpadů uvedených v příloze č. 1 k tomuto zákonu, potom tatáž věc, které se osoba (její vlastník) nezbavuje, ani nemá úmysl nebo povinnost se jí zbavit ve smyslu zákona o odpadech (tj. jako odpadu), se nemusí stát odpadem, pokud splní požadavky zákona o odpadech a jiných právních předpisů, především s ohledem na ochranu životního prostředí a zdraví lidí při zamýšleném způsobu jejího dalšího využití např. jako suroviny, výrobku apod).
 Rozhodnutí, zda konkrétní věc je nebo není odpadem, na který se vztahují ustanovení zákona o odpadech, tedy nezávisí jen na podmínkách objektivních, ale při jejich splnění i na subjektivním rozhodnutí vlastníka věci. Je možné konstatovat, že odpadem, se kterým je nutné nakládat podle zákona o odpadech je pouze věc:
 1) movitá
 2) nevyloučená z působnosti zákona o odpadech (§ 2)
 3) příslušející do některé ze skupin odpadů uvedených v příloze č. 1 k zákonu o odpadech,
 a to pouze v tom případě, že
 4) vlastník se věci zbavuje nebo projeví úmysl se jí zbavit nebo má povinnost se jí zbavit.
 Ustanovení odstavců 2, 3 a 4 v § 3 zákona o odpadech nejsou součástí definice pojmu odpad, ale jsou interpretačními ustanoveními, která upřesňují tři možnosti stanovené v definici v odst. 1, tj. upřesňují, co je považováno za zbavování se věci (ve smyslu zákona o odpadech - tedy jako odpadu), kdy se úmysl zbavit se věci jako odpadu předpokládá a kdy nastává povinnost zbavit se věci ve smyslu zákona o odpadech.
 Váš dotaz se týká především ustanovení § 3 odst. 3 zákona o odpadech. Toto ustanovení bylo vždy problematické, neboť pouze vlastník věci ví, jaký má úmysl. Proto rozhodování, kdy vlastník věci má nebo nemá úmysl zbavit se jí jako odpadu, bylo tímto ustanovením upřesněno tím, že přímo zákon stanoví, kdy se tento úmysl vždy předpokládá. A to je podle § 3 odst. 3 vždy u věcí
 - vzniklých jako vedlejší produkt při výrobě nebo přeměně energie,


text:
při výrobě látek nebo výrobků, při nakládání s látkami nebo výrobky, při využívání látek nebo výrobků, při poskytování služeb, nebo u věcí
 - jejichž původní účelové určení odpadlo nebo zaniklo,
 pokud jejich vlastník neprokáže opak v řízení podle § 78 odst. 2 písm. h).
 Změnou zákona o odpadech změnovým zákonem č. 154/2010 Sb. byla v souladu se směrnicí EP a Rady (ES) č. 98/2008 ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic o odpadech (dále jen "směrnice o odpadech") doplněna ustanovení § 3 zákona o odpadech, tj. definice pojmu "odpad" (odst. 1) a jeho interpretační ustanovení (odst. 2 až 4), novými ustanoveními (odst. 5 až 7), upravujícími vztah odpadu a vedlejšího produktu a odpadu a z něj získaného výrobku v souladu s článkem č. 5 a 6 směrnice o odpadech). V souladu se směrnicí o odpadech, stanoví § 3 odst. 5 zákona o odpadech obecné podmínky, které musejí být splněny, aby látku nebo předmět vzniklé při výrobním procesu, jehož prvotním cílem není výroba tohoto předmětu, bylo možné považovat za vedlejší produkt a nikoliv za odpad. Vlastník věci v tom případě nemusí prokazovat svůj úmysl ve výše zmíněném řízení podle § 78 odst. 8 písm. h) zákona o pdpadech. Dále podle § 3 odst. 7 zákona o odpadech musí vedlejší produkt splnit kritéria pro konkrétní způsob využití odpovídajícího druhu odpadu, pokud jsou stanovena a podle §3 odst. 8 může Ministerstvo životního prostředí ve spolupráci s Ministerstvem průmyslu a obchodu stanovit vyhláškou další kritéria upřesňující, kdy movitá věc může být považována za vedlejší produkt a nikoli odpad a kdy odpad přestává být odpadem.
 Shrneme-li výše uvedené, odpověď na Váš dotaz, zda nerezové odstřižky vznikající při výrobě nerezových výrobků, jsou odpadem, nebo vedlejším produktem, je následující:
 Movitá věc (nerezové třísky), která vznikla při výrobě, jejímž prvotním cílem není výroba nebo získání této věci a podle § 3 odst. 3 zákona o odpadech se předpokládá úmysl zbavit se takové movité věci, pokud zároveň přísluší do některé ze skupin odpadů uvedených v příloze č. 1 k zákonu o odpadech:
 1) je odpadem, pokud:
 a) vlastník se jí zbavuje jako odpadu,
 b) vlastník neprokáže v řízení o odstranění pochybností podle § 78 odst. 2 písm. h) úmysl zbavit se movité věci příslušející do některé ze skupin odpadů uvedených v příloze č. 1 k tomuto zákonu,
 c) věc nesplňuje podmínky § 3 odst. 5 zákona o odpadech, nebo kriteria podle § 3 odst. 7 a 8, jsou-li stanovena.
 2) nestává se odpadem, ale od svého vzniku je vedlejším produktem výroby, pokud:
 a) se jí vlastník nezbavuje jako odpadu, nemá úmysl, ani povinnost zbavit se jí jako odpadu (v režimu zákona o odpadech,
 b) vlastník buď prokáže v řízení o odstranění pochybností podle § 78 odst. 2 písm. h), že nemá úmysl zbavit se movité věci příslušející do některé ze skupin odpadů uvedených v příloze č. 1 k tomuto zákonu, nebo
 c) věc splňuje podmínky § 3 odst. 5 zákona o odpadech, případně i kriteria podle § 3 odst. 7 a 8, jsou-li stanovena.


text:
Podmínky § 3 odst. 5 zákona o odpadech pro vedlejší produkt jsou obecně platné a musí být vždy splněny všechny. Jsou to:
 a) movitá věc vzniká jako nedílná součást výroby,
 d) její další využití je v souladu se zvláštními právními předpisy a nepovede k nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo lidské zdraví,
 Jako doplňující kriteria podle § 3 odst. 7 zákona o odpadech, by pro tento případ mohla být použita některá technická kriteria z nařízení Rady (EU) č. 333/2011, kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy určité typy kovového šrotu přestávají být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES. Protože jde o druhý případ (§ 3 odst. 6 zákona o odpadech) jednalo by se zřejmě pouze o ustanovení omezující znečištění kovových třísek. Lze však předpokládat, že popisovaným způsobem vzniklé třísky nebudou znečištěny.
 I v tom případě, že je reálné, že by mohly být splněny všechny požadavky a kriteria právních předpisů, která musí splnit vedlejší produkt výroby, aby nemusel být zařazován jako odpad v režimu zákona o odpadech, není povinností vlastníka věci, splnění podmínek prokazovat ani jako s vedlejším produktem s věcí také nakládat. Je-li přesvědčen, že je z nějakého důvodu pro něj výhodnější s věcí nakládat jako s odpadem, není jeho povinností ani prokazovat v řízení o odstranění pochybností, že nemá v úmyslu se jí jako odpadu zbavovat, ani splnění požadavků a kriterií pro vedlejší produkty.
 Autor: Mgr. Věra Dubanská CSc., Zdroj: Verlag Dashöfer


text:
o ženské spiritualitě
 JUDr. Ing. Marie Kolářová :
 Žena v církvi z pohledu kanonického práva
 (přednáška zazněla na 15. Sněmu UKŽ)
 Před vlastním rozborem současné právní úpravy postavení ženy v kanonickém právu uvedu některá ustanovení předchozího Kodexu kanonického práva (CIC/1917). Připomenutí těchto norem CIC/1917 a srovnání se současnou úpravou považuji za důležité, aby se více ozřejmily některé pohledy na postavení žen. Často se připomíná, zvláště s odkazem na slova sv. Pavla: "Není už rozdíl mezi židem a pohanem, otrokem a svobodným, mužem a ženou. Vy všichni jste jedno v Kristu Ježíši" , že právě křesťanství přineslo osvobození ženy. Nechci nijak popírat skutečnost, že mnozí autoři vždy důsledně zastávali rovnost všech křesťanů. Na druhé straně stojí za to připomenout existenci kodifikovaných norem, ze kterých vyplývá, že rovnost křesťanů nebyla samozřejmostí. Současně si také v tomto světle můžeme uvědomit rozsáhlost a hlubokost změn, které přinesl II. vatikánský koncil, např. jeho důrazné připomenutí rovnosti Božího lidu v Lumen gentium v pasáži, která se týká důstojnosti laiků.
 V dnešní době nám připadají některé věci jako samozřejmé, ale ještě historicky nedávno tomu tak nebylo. V některých ustanoveních CIC/1917 názorně vidíme tehdejší náhledy na postavení ženy a více se nám přiblíží zorný úhel, pod kterým tehdejší představení církve nahlíželi na ženu. V pohledu na ženy jsou patrné jednak obavy z žen a jednak tendenční výklad jejich podřízeného postavení vůči muži:
 - žena jako svůdkyně - vyplývá z předpisů, které oddělují ženy od duchovních;
 - žena jako bytost s nedostatečným užíváním rozumu - např. předpisy, které neumožňují ženám účast na správě majetku;
 - žena jako bytost, která stojí v pořadí a významu pod mužem.
 Ustanovení CIC 1917 nám také umožňují uvědomit si, kolik výroků a náhledů na ženy bylo dobově a kulturně podmíněných, a ačkoliv v tehdejší době tato ustanovení byla vnímána jako samozřejmá a nezpochybnitelná, další vývoj ukázal jejich neopodstatněnost a zbytečnost.
 Vybraná ustanovení CIC/1917:
 Pohled na ženu jako svůdkyni můžeme zaznamenat v těchto ustanoveních:
 kán. 133 § 1 - Nechť duchovní dbají o to, aby neměli u sebe ani žádným způsobem nenavštěvovali žen, na něž může padat podezření.
 § 2 - Jest jim dovoleno spolu bydlet jen s takovými ženami, u nichž přirozený svazek nepřipouští žádného zlého podezření, jako jsou matka, sestra, teta a podobně, anebo u nichž osvědčená mravní počestnost spojená s pokročilejším věkem, vylučuje všechno podezření.
 § 3 - Posoudit, zda mít u sebe nebo navštěvovat ženy, třeba takové, na které celkem nepadá podezření, by v některém zvláštním případě mohlo být pro pohoršení anebo způsobovat nebezpečí nezdrženlivosti, náleží místnímu ordináři, jemuž přísluší zapovědět duchovním mít u sebe tyto ženy nebo je navštěvovat.
 kán. 909 § 1 - Zpovědnice pro zpovídání žen budiž vždy postavena na volně přístupném a viditelném místě a zpravidla v kostele nebo ve veřejné nebo poloveřejné kapli určené pro ženy.
 kán. 910 § 1 - Ženy smějí být zpovídány mimo zpovědnici jen z důvodu nemoci nebo jiného důvodu opravdové nutnosti a s použitím záruk, jež místní ordinář uzná za vhodné.
 § 2 - Muže je dovoleno zpovídat také v soukromých


text:
domech.
 V ustanoveních následujících dvou kánonů je zakotvena odvozená role ženy, žena je závislá na moci muže. Žena byla tímto způsobem postavena na úroveň osoby nepříčetné nebo nezletilého, protože i oni měli určenu osobu, jejíž bydliště sdíleli. Současná právní úprava postavení manželů vyrovnává a stanoví v kán. 104 CIC/1983, že manželé mají trvalé společné nebo přechodné bydliště, ze spravedlivého důvodu mohou mít každý své vlastní.
 kán. 93 - Manželka, od muže pravoplatně neodloučená, má nutně řádné bydliště svého muže; nepříčetný řádné bydliště svého opatrovníka, nezletilý řádné bydliště toho, jehož moci podléhá.
 kán. 90 - Místo původu dítěte, třebas nově na víru obráceného, jest tam, kde v době, kdy se dítě narodilo, měl otec řádné bydliště, anebo neměl-li řádného bydliště, tam, kde měl mimořádné bydliště, nebo kde je měla matka, jde-li o dítě nemanželské nebo pohrobka.
 Obdobně je vyjádřeno odvozené postavení ženy též v těchto kánonech:
 kán. 709 § 2 - Ženy mohou být přijaty do bratrstev jen k získání odpustků a duchovních milostí přiznaných členům bratrstva. Ženy nemohly být tedy plnoprávnými členkami bratrstva.
 756 § 2 - Obřadová příslušnost při křtu dětí - pokud jeden z rodičů je latinského obřadu a druhý východního, pokřtí se dítě podle obřadu otcova, pokud nestanoví partikulární právo jinak. Obřadovou příslušnost otce zachovává i CIC/1983, ale ustanovení je subsidiární a použije se jen v případě, že se rodiče nedohodnou jinak (kán. 111 § 1).
 Kán. 742 § 2 - Pro případ tzv. neslavnostního křtu, tj. křtu v nebezpečí smrti, mohl tento křest udílet každý, CIC/1917 však stanovil pořadí osob, pokud byly přítomny, a to následující: knězi, je-li přítomen se však dá přednost před jáhnem, jáhnovi před podjáhnem, duchovnímu před laikem a muži před ženou, leč by se z ohledu na stud slušelo, aby křtila spíš žena než muž, nebo leč by žena znala lépe formu a způsob křtu.
 kán. 1262 § 2 - Muži v kostele nebo mimo kostel, pokud jsou přítomni posvátným obřadům, ať mají obnaženou hlavu, leč by osvědčené národní zvyky anebo zvláštní věcné okolnosti vyžadovaly jinak, ženy pak ať mají hlavu pokrytou a ať jsou oblečeny skromně, zvláště když přistupují ke stolu Páně.
 kán. 1264 § 2 - Je-li ženám řeholnicím podle předpisů jejich stanov nebo liturgických zákonů a s povolením místního ordináře dovoleno zpívat v jejich vlastním kostele nebo veřejné kapli, nechť zpívají z takového místa, kde je lid nemůže vidět.
 kán. 2004 § 1 - V procesu blahořečení: Navrhovatel může vystupovat buď osobně, buď skrze k tomu ustanoveného prokurátora, ženy jen skrze prokurátora.
 Prvním dokumentem, který hovoří o rovném postavením mužů a žen, je Pacem in terris: "Lidé mají nedotknutelné právo vybrat si životní stav, jemuž dají přednost: buď založit rodinu, a to na základě rovnosti práv a povinností mezi mužem a ženou, nebo se rozhodnout pro kněžství či řeholní život." Tato encyklika poprvé reflektovala postavení žen v tehdejší společnosti, současně se též zmiňuje o pracovních podmínkách žen.
 Zásadní změnu v nazírání na postavení ženy přinesly koncilní dokumenty, vedle již zmíněné konstituce Lumen gentium to byla konstituce Gaudium et spes.


text:
V článku o obecných touhách lidstva připomíná Gaudium et spes jednotlivé skupiny, které potřebují podporu s tím, že dobrodiní kultury se musí dostat skutečně všem. GS poukazuje na diskriminaci žen v současném světě, zvláště nemožnost svobodně si vybrat životní stav a manžela, omezený přístup ke vzdělání a obecně ke kultuře, zdůrazňuje nezbytnost, aby "ženy, které už pracují téměř ve všech oblastech života naplno převzaly svou roli ve shodě se svými přirozenými vlohami". Na rovnost muže a ženy poukazuje také list Mulieris dignitatem, který kromě důrazu na mateřství a panenství ženy připomíná zásadní rovnost muže a ženy při stvoření: "To, že je člověk stvořený jako muž a žena, je obrazem Božím, znamená nejen to, že každý z nich jednotlivě se podobá Bohu, protože je obdařený rozumem a svobodnou vůlí, znamená to též, že muž a žena jsou stvořeni jako "jednota dvou", ve společné lidské přirozenosti. Nezbytnost přítomnosti žen ve světě práce a organizace společnosti připomíná List biskupům katolické církve o spolupráci mužů a žen v církvi a ve světě, a současně apeluje na takovou organizaci práce a zákonů v oblasti pracovního práva, která umožní ženám dobře spojit péči o domácnost se současným výkonem zaměstnání.
 V návaznosti na dokumenty II. vatikánského koncilu bylo nezbytné přijmout nový kodex kanonického práva, který by právně definoval zásady vyjádřené v koncilních dokumentech. Nešlo jen o změnu výše citovaných a některých dalších ustanovení, o kterých se ještě zmíním, ale především o celkové pojetí člověka stvořeného k obrazu Božímu a jeho důstojnosti a rovněž o pojetí církve jako Božího lidu. Ustanovení CIC/1983 navazují na tyto koncilní výpovědi, na prvním místě je třeba zmínit kán. 208, který uvádí, že na základě znovuzrození v Kristu jsou si všichni křesťané skutečně rovni co do důstojnosti i činnosti. Na základě této rovnosti všichni spolupůsobí na rozvoji Těla Kristova, každý podle svého postavení a úkolů. Konkrétně pro laiky pak CIC/1983 dále uvádí, že laici jsou Bohem povoláni skrze křest a biřmování k apoštolátu a jako takoví mají obecnou povinnost a právo, ať jako jednotlivci nebo ve sdruženích, spolupracovat, aby všichni lidé všude ve světě poznali a přijali boží poselství spásy, a to zvláště tam, kde jen oni mohou ostatním zprostředkovat poznání pravd víry.
 CIC/1983 zakotvil postavení muže a ženy zásadně jako rovnocenné, zmizela dřívější ustanovení, která reflektovala myšlenková východiska, o kterých jsem pojednávala v předchozích bodech. Základní rozdělovací linie, pokud se týká práv a povinnosti, je vedena mezi duchovními a laiky. Ustanovení CIC/1983 týkající se laiků se vztahují vždy současně na muže a ženy, a to s jedinou výjimkou, a to trvalé pověření služby lektora a akolyty. Nad důvody a příčinami tohoto ustanovení se budu zamýšlet dále. Ženy zásadně mohou být pověřeny, jak vyplývá z níže uvedených ustanovení, všemi úřady, ke kterým není zapotřebí svátosti svěcení, stejně jako mohou pracovat v nejrůznějších poradních sborech a radách.
 Kán. 228 § 1 - Jestliže jsou laici uznáni za vhodné, mohou od duchovních pastýřů být pověřováni těmi církevními úřady a úkoly, které podle právních ustanovení mohou zastávat.
 § 2 - Jestliže laici vynikají náležitými vědomostmi, moudrostí


text:
a počestností, jsou způsobilí pomáhat duchovním pastýřům jako znalci nebo poradci a také v poradních sborech podle ustanovení práva.
 Oprávnění k vyučování zahrnuje možnost přednášet na všech typech škol, od univerzit po nejnižší stupeň škol. Předpokladem je obdržení pověření od církevního představeného. Životní praxe však je komplikovanější, určitě nikdo nemá problém s katechetkami, postupně jsou přijímány i ženy teoložky, nejobtížnější je akceptace ženy ve vedení katolické teologické fakulty.
 kán. 229 § 3 - Rovněž při zachování předpisů stanov o požadované způsobilosti mohou (laici) od zákonného církevního představeného obdržet pověření k vyučování posvátným vědám.
 kán. 780 - Místní ordináři dbají, aby katecheté byli důkladně připraveni na řádné plnění svých úkolů, aby se stále dále vzdělávali, aby náležitě poznali učení církve a teoreticky i prakticky si osvojili pedagogické umění.
 Ženy mohou na základě dočasného pověření zastávat službu lektora, nemohou však být natrvalo pověřeny touto službou. Jedná se o neodůvodněně nerovné postavení, na které poukazuje např. A. Adam: "Tato diskriminace má ovšem v církvi starobylou tradici - a to je jediný argument, který se uvádívá jako odůvodnění." Kromě této zmiňované tradice, je ustanovení o nemožnosti udělit ženě liturgickým obřadem lektorát zřejmě dáno obavou, že by ženy požadovaly další svěcení, obřad lektorátu by mohl být chápán jako první krůček k prolomení bariéry zákazu svěcení. Nemyslím, že se jedná o dobré řešení, protože žena může být lektorkou, zastává tu samou službu, ale je lektorkou "druhé kategorie", z tohoto pohledu se opravdu jedná o čistou diskriminaci.
 Ženy dále mohou vést bohoslužbu slova, udílet sv. přijímání, donášet sv. přijímání nemocným, asistovat uzavírání manželství, křtít, udělovat některé svátostiny, vést církevní pohřeb.
 kán. 230 § 1 - Muži laici, kteří mají vlohy požadované podle rozhodnutí biskupské konference, mohou být předepsaným liturgickým obřadem natrvalo pověřeni službou lektora a akolyty; toto udělení služeb jim však nedává právo na vydržování nebo odměnu od církve.
 § 2 - Laici mohou na základě dočasného pověření zastávat při liturgických úkonech službu lektora, stejně tak může každý laik plnit úkol komentátora, kantora a podle ustanovení práva i jiný úkol.
 § 3 - Jestliže to vyžaduje potřeba církve v případě nedostatku služebníků, mohou i laici, ačkoliv nejsou lektory nebo akolyty, nahrazovat podle předpisů práva některé jejich úkoly, totiž zastávat službu slovu, řídit liturgické modlitby, udílet křest a rozdávat svaté přijímání.
 kán. 861 § 2 - Za nepřítomnosti nebo zaneprázdnění řádného udělovatele uděluje dovoleně křest katechista nebo jiný k tomuto úkolu místním ordinářem pověřený a v případě nutnosti dokonce kterýkoliv člověk, který má náležitý úmysl; pastýři duší, hlavně farář, se starají, aby věřící byli poučeni o správném udílení křtu.
 kán. 1112 § 1 - Kde chybí kněží a jáhni, může diecézní biskup, po předchozím příznivém vyjádření biskupské konference a po obdržení dovolení od Apoštolského stolce zmocnit laiky, aby oddávali.
 kán. 1168 - Udělovatelem svátostin je duchovní mající náležitou moc; některé svátostiny podle předpisů liturgických knih mohou podle rozhodnutí místního ordináře udělovat i laici, kteří mají potřebné vlastnosti.
 Ministrování při bohoslužbě
 Z níže uvedených často rozporných vyjádření ohledně ustanovení ministrantek, polemik a nejasností ohledně jejich postavení vyplývá nedůvěra k


text:
ženám v blízkosti oltáře. Možnost ministrování žen připouštěl již CIC/1917, byť s výrazným omezením, protože stanovil v kán. 813 § 2, že ministrantem přisluhujícím při mši sv. nesmí být žena s jedinou výjimkou: není k dispozici muž, žena však může odpovídat pouze zpovzdálí a v žádném případě nesmí přistoupit k oltáři. Nejasnosti pak dále přetrvávaly a úprava oscilovala mezi úplným zákazem a všeobecným dovolením.
 V roce 1973, tedy ještě za platnosti CIC/1917, vydala Kongregace pro bohoslužbu a svátosti instrukci "Immensae caritatis, která dovolila, aby ženy vykonávaly službu při podávání eucharistie jak ve mši svaté tak mimo ni. O sedm let později však instrukce téže kongregace Inaestimabile donum stanovila: "Ženám není dovoleno převzít službu akolyty nebo ministranta u oltáře." Spor o ministrantky pokračoval nadále, a proto Komise pro interpretaci CIC v roce 1992 rozhodla, že "ustanovení kán 230 § 2 má charakter dovolení, nikoliv práva, které by laici mohli vyžadovat, záleží proto na biskupovi, aby moudře rozhodl." Redemptionis sacramentum stanoví pro ministranty a ministrantky následující: "Je vhodné, když zůstane zachován známý zvyk, kdy chlapci, kteří jsou obvykle jmenováni ministranty, jsou přítomni a podle způsobu akolytů pomáhají u oltáře. Podle posouzení diecézního biskupa a za respektování pevně stanovených norem mohou být k této službě připuštěny dívky nebo ženy."
 Další liturgické služby
 Redemptionis sacramentum vykládá některá ustanovení kodexu obsažená v CIC/1983 restriktivním způsobem, zvláště se to týká udělování svatého přijímaní a homilie. Laik může udělovat svaté přijímání jen když se jedná o situaci skutečné nouze, v tom případě musí mít pověření od biskupa buď jednorázové nebo na určitou dobu, toto pověření v žádném případě nesmí připomínat obřad svěcení. Kněz, který stojí v čele eucharistické slavnosti, může podle Redemptionis sacramentum pověřit laika udělováním svatého přijímání jen v jednotlivých zvláštních a nepředvídaných případech.
 kán. 910 § 1 - Řádným udělovatelem svatého přijímání je biskup, kněz a jáhen.
 § 2 - Mimořádným udělovatelem svatého přijímání je akolyta a věřící, který k tomu byl pověřen podle kán. 230, § 3.
 Norma ČBK:
 V nepřítomnosti kněze nebo jáhna, anebo jsou-li tito zaneprázdněni jinou činností, může donést svaté přijímání nemocným také řádně ustanovený akolyta nebo jiný laik, kterého příslušný místní ordinář pověřil k mimořádné výpomoci při podávání svatého přijímání. Má-li být toto pověření dlouhodobé, dává se zpravidla písemně a uvedení do této služby se koná k tomu stanoveným obřadem.
 Ženy mohou kázat v kostelích a kaplích mimo homilii, tj. mimo kázání při mši svaté. Redemptionis sacramentum zdůrazňuje, že je nezbytné pro každý jednotlivý případ dovolení ordináře, může se provést pouze z důvodu nedostatku duchovních a udělování tohoto dovolení nesmí být pravidlem a nesmí být chápáno jako autentická podpora laiků. Redemptionis sacramentum zdůrazňuje také zákaz laiků kázat při bohoslužbě (srov. kán. 767 § 1 - homilie při bohoslužbě je vyhrazena knězi nebo jáhnovi) a dodává, že "zákaz kázání laiků při mši svaté platí i pro bohoslovce, studenty teologie i pro ty, kteří působí jako pastorační asistenti, jakož i pro jakékoliv skupiny, společnosti či sdružení laiků."
 kán. 766 - Ke kázání v kostelích nebo kaplích mohou být připuštěny osoby, které nejsou


text:
ani kněžími, ani jáhny, jestliže to za určitých okolností vyžaduje nutnost nebo tak radí ve zvláštních případech užitečnost, podle předpisů biskupského konference a při dodržení kán. 767, § 1.
 Spolupráce při moci řízení
 Jako soudci mohou být, pokud existuje dovolení biskupské konference, ustanoveni též laici, tzn. i ženy. Ženy mohou samozřejmě též zastávat další funkce u soudu, a to ochránce spravedlnosti a obhájce svazku, zástupkyně stran, advokátka a notářka.
 kán. 1421 § 2 - Biskupská konference může dovolit, aby soudci byli ustanoveni i laici, z nichž v případě nutnosti může být jeden přibrán k vytvoření senátu.
 kán. 1424 - Samosoudce u kteréhokoliv soudu si může přibrat jako poradce dva přísedící, duchovní nebo laiky řádného života.
 kán 1428 § 1 - Soudce nebo předseda senátu může jmenovat vyšetřujícího soudce k vyšetření záležitosti; vybere ho buď se soudců soudu, nebo z osob schválených k tomuto úkolu biskupem.
 § 2 - Biskup může schválit do úřadu vyšetřujícího duchovní nebo laiky, kteří vynikají dobrými mravy, moudrostí a odbornými znalostmi.
 kán. 1435 - Jmenování ochránce spravedlnosti a obhájce svazku přísluší biskupovi; tito jsou duchovní nebo laici, bezvadné pověsti, doktoři nebo alespoň licenciáti kanonického práva, osvědčení rozumností a horlivostí o spravedlnost.
 kán 1437 § 1 - Každého řízení se zúčastní notář; akta, která nepodepsal, jsou neplatná.
 kán. 1483 - Zástupce i advokát musí být zletilý a mít dobrou pověst; advokát mimoto musí být katolík, pokud diecézní biskup neposkytne výjimku, a doktor kanonického práva nebo opravdu znalý a musí být schválený biskupem.
 Spolupráce při správě diecéze a farnosti
 Muži i ženy spolupracují s diecézním biskupem v pastorační radě diecéze, přičemž CIC/1983 zdůrazňuje roli laiků v této pastorační radě. Na farní úrovní působí laici jako členové pastorační a ekonomické rady. Farář je povinen ustavit ekonomickou radu (kán. 537), ustanovení pastorační rady je doporučeno a je zdůrazněn poradní hlas jejich členů (kán. 536). Laici též mohou převzít vlastní správu farnosti s tím, že je určený kněz, který řídí pastorační péči.
 kán. 512 § 1 - Pastorační rada sestává z křesťanů, kteří jsou v plném společenství s katolickou církví, jak duchovních, tak členů společenství zasvěceného života, tak především laiků; tito všichni jsou jmenováni způsobem určeným od diecézního biskupa.
 kán. 517 - Jestliže pro nedostatek kněží se diecézní biskup rozhodl, že svěří účast na pastorační péči o farnost jáhnovi nebo jiné osobě, která není knězem, nebo společenství osob, ustanoví některého kněze, který mocí a zmocněními faráře bude řídit pastorační péči.
 V diecézní kurii
 Kancléřem a další administrativními zaměstnanci kurie mohou být bez dalšího ženy, u kancléře je zásadní změna proti CIC/1917, kdy kancléřem mohl být pouze kněz. Laici mohli být notáři i podle CIC/1917, s výjimkou notáře v případech ohrožení pověsti kněze. Toto ustanovení z CIC/1917 přetrvalo i v CIC/1983, logické bylo za předchozí úpravy: kancléř je vždy kněz a notář - kněz je povinný jen ve vybraných případech. Za současné úpravy, kdy kancléřem může být laik, který má ze svého postavení přístup ke všem listinám, se jeví požadavek na notáře - kněze jako mírně nadbytečný.
 kán. 482 § 1 -


text:
V každé kurii se ustanoví kancléř, jehož hlavním úkolem, pokud zvláštní právo nestanoví jinak, je pečovat o vyhotovení a odesílání listin kurie a jejich uchovávání v archivu kurie.
 § 2 - Jestliže je to potřebné, může se kancléři ustanovit pomocník, který se nazývá místokancléř.
 § 3 - Kancléř i místokancléř jsou tím samým notáři a sekretáři kurie.
 kán. 483 § 1 - Kromě kancléře mohou být ustanoveni další notáři, jejichž listina nebo podpis zakládají veřejnou věrohodnost buď kterékoliv listiny, nebo pouze soudní listiny určitého právního případu nebo jednání.
 § 2 - Kancléř i notáři musí mít dobrou pověst a být prostí jakéhokoliv podezření; v případech, v nichž jde o ohrožení pověsti kněze, musí být notářem kněz.
 Ohledně správy diecézního majetku a dalšího církevního majetku bez vlastního správce ustanovil ordinář podle CIC/1917 radu pro správu církevního majetku v čele s ordinářem, tato rada společně s dalšími správci spravovala také majetek bez vlastního správce. Členy rady i dalšími přibranými správci mohli být pouze muži. CIC/1983 stanoví v těchto případech pouze požadavky na odbornou kvalifikaci a morální bezúhonnost, nikoliv již na pohlaví.
 kán. 492 § 1 - V každé diecézi se ustanoví ekonomická rada, které předsedá diecézní biskup nebo jeho pověřenec a sestává alespoň ze tří biskupem jmenovaných křesťanů, opravdu zkušených v ekonomii i světském právu a vynikajících bezúhonností.
 kán. 494 § 1 - V každé diecézi jmenuje biskup po projednání se sborem poradců a ekonomickou radou i ekonoma, který je velmi zkušený ve věcech ekonomických a je bezúhonný.
 Za diskriminační je některými autory považováno též ustanovení kán. 1083 CIC/1983, podle kterého muž před dovršeným šestnáctým rokem věku, žena před čtrnáctým, nemohou platně uzavřít manželství s tím, že biskupská konference může stanovit vyšší věk pro dovolené uzavření manželství. Stejné věkové omezení stanovil i CIC/1917 (kán. 1067) s apelem na duchovní správce, aby odrazovali od uzavírání manželství ve věku mladším než je v daném místě obvyklé. Rozdílnost ve věku neodpovídá rovnému postavení mužů a žen, zůstává však v kodexu především s ohledem na některé kulturní oblasti s jejich zvyklostmi.
 Obdobně je za diskriminační považována i překážka únosu. Při pracích na novém kodexu se vážně přemýšlelo o vypuštění této překážky vůbec, zůstala spíše s ohledy na některé místní poměry. Tato překážka samozřejmě historicky chránila ženu, v současném pohledu je pro nás spíše jen vzpomínkou na historii než praktickým ustanovením práva.
 kán. 1089 - Mezi mužem a ženou, která byla odvedena nebo je zadržována za účelem uzavření manželství, nemůže vzniknout platné manželství, leda že by potom žena, osvobozena z moci únosce a nacházející se na místě pro ni bezpečném a svobodném, sama se dobrovolně rozhodla pro manželství.
 Z předloženého přehledu, srovnání znění CIC/1917 a CIC/1983 vyplývá, že postavení ženy v kanonickém právu dosáhlo výrazného posunu směrem ke skutečně rovnoprávnému postavení s výjimkou svátosti svěcení. Obavy ze svěcení žen jsou zakotveny tak hluboko, že se stále diskutuje postavení žen jako ministrantek, přetrvává nemožnost udílet liturgickým obřadem akolytát a lektorát, přičemž je jeden zásadní rozdíl mezi výkonem lektorátu a výkonem moci vyplývající ze svátosti svěcení. Zatímco žena nikdy


text:
platně a dovoleně nevystupuje v roli jáhna nebo kněze, zcela běžně je lektorkou. Pouze jí je lektorát udílen jinou formou.
 Rovnocenné postavení ženy podle CIC/1983 má však výrazně odlišnou podobu v žité praxi. Ačkoliv žádné ustanovení práva nebrání, aby žena zastávala různé úřady a aktivně se účastnila v činnosti komisí, v praxi přetrvávají obavy, zda je opravdu vhodné svěřit určitý úřad ženě. V tomto ohledu se právě potvrzuje kolik náhledů na ženu je kulturně podmíněných. Zvláště v zemích, kde je relativní dostatek kněží, není zvykem svěřovat úřady ženě. Časté jsou také dotazy na ženu, která zastává úřad běžně ženám nesvěřovaný, jak se na vás jako ženu dívají, jak vás jako ženu berou vážně. Dotazy jsou vedeny v pozitivním duchu, ale samozřejmě z nich vyplývá ono kulturně podmíněné vnímané postavení ženy. Tyto dotazy ovšem zaznamenáváme i mimo církev, např. v politice nebo vysokém managementu, tam, kde není zažité, že by běžně ženy zastávaly určité pozice. Při skutečně vnitřně přijaté rovnoprávnosti postavení ženy, by takovéto dotazy nikdo nepokládal.
 Cesta k dalšímu tzn. faktickému zrovnoprávnění ženy proto vede cestou svěřování úřadů ženám v daleko širší míře než je dnes obvyklé. Jedná se o to, aby tato žitá praxe byla chápána jako běžná, aby se nikdo nepodivoval, že na určitém místě pracuje žena. Zřejmě právě nedostatek zkušeností se spoluprací mezi duchovními a ženami vede k tomu, že jsou vytvářeny někdy umělé konstrukce některých zdůvodnění. Zpravodajská agentura Zenit informovala dne 14.2.2007 o reflexi Benedikta XVI. na téma Ženy ve službě evangeliu. Benedikta XVI. zdůraznil roli žen, mezi nimi zvláště Marii Magdalskou, která bylay první svědkyní Vzkříšení, dále zmínil jednotlivé ženy v evangeliu, zvláště u Lukáše, jejich přítomnost u kříže a jejich aktivní činnost v prvních křesťanských obcích.
 zpět k textům o ženské spiritualitě


text:
25 Nd 63/2003
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudkyň JUDr. Marty Škárové a JUDr. Olgy Puškinové v právní věci žalobce V. B., proti žalovanému, označenému jako Český stát, jehož jménem jedná ministerstvo spravedlnosti , o náhradu škody, vedené u Městského soudu v Brně pod sp. zn. 4 Nc 112/2002, o návrhu Městského soudu v Brně na přikázání věci Obvodnímu soudu pro Prahu 1 z důvodu vhodnosti podle § 12 odst. 2 o.s.ř., takto:
 Věc vedená u Městského soudu v Brně pod sp. zn. 4 Nc 112/2002 se nepřikazuje Obvodnímu soudu pro Prahu 1.
 Žalobce dne 25. 6. 2002 podal žalobu na náhradu škody způsobené mu v řízení vedeném pod sp. zn. 24 C 84/94 u Krajského soudu v Brně, v níž jako žalovaného označil "Český stát, jehož jménem jedná ministerstvo spravedlnosti", u Okresního soudu v Olomouci, který usnesením ze dne 23. 7. 2002, č. j. 7 Nc 241/2002-28, vyslovil svou místní nepříslušnost s tím, že po právní moci usnesení bude věc postoupena Městskému soudu v Brně jako soudu místně příslušnému.
 Městský soud v Brně usnesením ze dne 12. 2. 2003, č. j. 4 Nc 112/2002-34, vyzval žalobce, aby se vyjádřil k možnosti postoupit věc Obvodnímu soudu pro Prahu 1 jako jinému a vhodnému soudu prvního stupně, který nespadá do obvodu působnosti Krajského soudu v Brně, s odůvodněním, že ačkoli je žaloba podána proti České republice, směřuje proti Krajskému soudu v Brně, kde mělo ke škodě dojít.
 Žalobce podáním ze dne 26. 2. 2003 vyjádřil s návrhem nesouhlas odůvodněný tím, že žalobu podal právě u Okresního soudu v Olomouci, který je mimo obvod působnosti Krajského soudu v Brně. Nesouhlasí s tím, aby věc projednal soud v Praze, neboť by se tak pro něj zvýšily náklady řízení.
 Městský soud v Brně dne 11. 4. 2003 předložil Nejvyššímu soudu České republiky spis 4 Nc 112/2002 s návrhem na přikázání věci Obvodnímu soudu pro Prahu 1, v němž poukazuje na to, že žaloba směřuje proti ČR - Krajskému soudu v Brně a že v obvodu působnosti Obvodního soudu pro Prahu 1 sídlí Ministerstvo financí České republiky.
 Důvody vhodnosti mohou být různé v závislosti na předmětu řízení, postavení účastníků a jiných okolnostech. Jde zejména o skutečnosti, z nichž lze dovodit, že jiným než příslušným soudem bude věc projednána rychleji a hospodárněji. Zákon přitom výslovně zakotvuje právo účastníků vyjádřit se k důvodu delegace i k soudu, k němuž má být věc delegována, aby vhodnost takového postupu mohla být zvážena i z pohledu poměrů účastníků; delegací nesmí být totiž navozen stav, který by se v poměrech některého účastníka projevil zásadně nepříznivým způsobem.
 V posuzované věci z podání žalobce ze dne 24. 6. 2000 vyplývá, že za žalovaného je označena Česká republika - Ministerstvo spravedlnosti ČR a že tedy Ministerstvo financí, s jehož účastí v řízení Městský soud v Brně spojuje důvody pro přikázání věci Obvodnímu soudu pro Prahu 1, v řízení nevystupuje. Uvedené podání navíc neobsahuje všechny náležitosti žaloby a je tedy zřejmé, že soud bude nejprve tento


text: nedostatek odstraňovat postupem podle § 43 odst. 2 o.s.ř. Přikázání věci Obvodnímu soudu pro Prahu 1 v této fázi řízení rozhodně nemůže vést k rychlejšímu a hospodárnějšímu průběhu řízení, neboť žalobce má bydliště v okrese Brno - venkov a lze předpokládat, že při odstraňování nedostatků žaloby soudem v blízkosti jeho bydliště bude snazší dosáhnout jeho součinnosti, než by tomu bylo v případě vedení řízení u mnohem vzdálenějšího pražského soudu. Za této situace ani okolnost, že Krajský soud v Brně, u nějž podle žalobního tvrzení měla vzniknout škoda, působí jako soud odvolací ve vztahu k soudu, u nějž se nyní řízení vede, sama o sobě důvod pro tzv. delegaci vhodnou nezakládá. Nejvyšší soud proto neshledal důvody k přikázání věci Obvodnímu soudu pro Prahu 1 z důvodu vhodnosti podle § 12 odst. 2 o.s.ř., a to navíc za situace, kdy žalobce s návrhem nesouhlasil. Z těchto důvodů nebylo návrhu na přikázání věci vyhověno.


text:
22 Cdo 2171/2008
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Rezkové a soudců JUDr. Františka Baláka a JUDr. Jiřího Spáčila, CSc., ve věci žalobkyně R. H., zastoupené advokátem, proti žalovaným: 1) J. B., a 2) J. V., zastoupenému advokátem, o vypořádání podílového spoluvlastnictví k nemovitostem, vedené u Okresního soudu v Rakovníku pod sp. zn. 5 C 98/2006, o dovolání žalované 1) proti usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 31. října 2007, č. j. 30 Co 579/2007-93, takto:
 Usnesením Okresního soudu v Rakovníku (dále soud prvního stupně ) ze dne 27. června 2007, č. j. 5 C 98/2006-64, byl schválen účastníky uzavřený smír, jímž bylo zrušeno podílové spoluvlastnictví účastníků k rodinnému domu č. p. 1811 v R., který stojí na stavebním pozemku parc. č. 2379 v k. ú. R., a dále ke stavebnímu pozemku parc. č. 2379 a pozemku parc. č. 2348/5 v k. ú. R., zapsaných u Katastrálního úřadu pro S. k., katastrální pracoviště R., na listu vlastnictví č. 501 pro obec a k. ú. R., s tím, že tyto nemovitosti se přikazují do vlastnictví žalované 1), která se zavázala zaplatit žalobkyni a žalovanému 2) každému částku 762 500,- Kč do 60 dnů od právní moci rozhodnutí.
 V podání označeném jako žádost o mimořádný opravný prostředek, doručeném soudu prvního stupně 5. 9. 2007, žalobkyně popsala své výhrady k průběhu řízení a jeho výsledku, požádala, aby na usnesení o schválení smíru nebyla vyznačována právní moc a aby jí bylo povoleno využití mimořádného opravného prostředku . K výzvě soudu prvního stupně z 10. 9. 2007, č. j. 5 C 98/2005-75, aby odstranila vady podání z 5. 9. 2007, mimo jiné tím, že uvede, jaký mimořádný opravný prostředek podala, žalovaná 1) znovu poukázala na průběh řízení a uvedla své výhrady ke znaleckému posudku o ceně nemovitostí.
 Soud prvního stupně pak usnesením ze dne 25. září 2007, č. j. 5 C 98/2006-79 její podání odmítl. Odkázal na § 43 odst. 2 občanského soudního řádu (dále OSŘ ) s tím, že žalovaná 1) vady svého podání neodstranila - není zřejmé, jakého mimořádného prostředku se domáhá - a pro uvedený nedostatek nelze v řízení pokračovat. Rozhodl také o nákladech řízení.
 Proti tomuto usnesení podala žalovaná 1) odvolání a Krajský soud v Praze jako soud odvolací usnesením ze dne 31. října 2007, č. j. 30 Co 579/2007-93, usnesení soudu prvního stupně potvrdil. Dále rozhodl o nákladech odvolacího řízení.
 Odvolací soud podrobně rozebral, jaké mimořádné opravné prostředky by proti usnesení soudu o schválení smíru podle občanského soudního řádu připadaly v úvahu. Mezi ně i odborná literatura kromě návrhu na obnovu řízení a zmatečnostní žaloby řadí návrh na zrušení usnesení o schválení smíru pro rozpor s hmotným právem podle § 99 odst. 3 OSŘ, který lze podat do tří let od právní moci usnesení o schválení smíru. Ztotožnil se se závěrem soudu prvního stupně, že žalovaná 1) vady podání z 5. 9. 2007 ohledně identifikace mimořádného opravného prostředku neodstranila a že vzhledem k tomuto nedostatku v řízení nelze pokračovat.
 Proti rozhodnutí odvolacího soudu


text:
podala žalovaná 1) sama dovolání. Původně byla v řízení zastoupena na základě plné moci advokátem JUDr. M. Č., avšak v podání doručeném soudu prvního stupně 17. 10. 2007 sdělila, že jmenovaný pokládá věc za ukončenou , a podle obsahu jde tak o sdělení, že plná moc zanikla. V dovolání mimo jiné uvedla, že nemá advokáta a že dosud nesehnala právníka, který by do toho vstoupil .
 Soud prvního stupně usnesením ze dne 3. dubna 2008, č. j. 5 C 98/2006-113 žalovanou 1) vyzval, aby si ve lhůtě 30 dnů od doručení výzvy pro podání dovolání zvolila advokáta a jeho prostřednictvím podala dovolání proti usnesení odvolacího soudu. Současně byla poučena, že nebude-li plná moc advokáta a jím sepsané dovolání ve stanovené lhůtě předloženo, dovolací soud řízení zastaví.
 Výzva byla žalované 1) doručena 8. 4. 2008. Dne 12. 5. 2008 bylo soudu prvního stupně doručeno nedatované podání žalované 1), v němž znovu uvedla, že podává dovolání proti usnesení odvolacího soudu, vylíčila průběh řízení před soudem prvního stupně až po schválení smíru a uvedla, že nemůže požádat o osvobození od soudních poplatků, neboť byt i domek 1811 R. má napsané na katastru .
 Nejvyšší soud po zjištění, že přípustné dovolání (§ 239 odst. 3 OSŘ) bylo podáno včas, zkoumal, zda je splněna zvláštní podmínka dovolacího řízení, spočívající v povinném zastoupení dovolatelky advokátem.
 Podle § 241 odst. 1 a 2 OSŘ dovolatel musí být zastoupen advokátem nebo notářem; to neplatí, má-li dovolatel právnické vzdělání, popřípadě jedná-li za něj osoba uvedená v § 21 nebo v § 21a anebo v § 21b, která má právnické vzdělání. Notář může dovolatele zastupovat jen v rozsahu svého oprávnění stanoveného zvláštními předpisy. Nejde ani o případ, kdy podmínka zastoupení advokátem nemusí být ve smyslu § 241b odst. 2 OSŘ splněna, neboť nejde o dovolání podané opožděně nebo někým, kdo k tomu nebyl oprávněn, ani o dovolání nepřípustné.
 V dané věci žalovaná 1) přes výzvu soudu prvního stupně uvedený nedostatek neodstranila. Proto Nejvyšší soud České republiky dovolací řízení pro nedostatek uvedené podmínky řízení podle § 243c odst. 1 a § 104 odst. 2 OSŘ zastavil.
 Protože žalovaná 1) nebyla v dovolacím řízení úspěšná a ostatním účastníkům v tomto řízení žádné náklady nevznikly, bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 5, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 1 písm. c) OSŘ tak, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů dovolacího řízení.


text:
Návrh OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY - PDF
 Download "Návrh OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY"
 Eduard Rudolf Rohla
 1 Návrh OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v platném znění, (dále jen zákon ), v souladu s ustanovením 171 a násl. zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen správní řád ), vydává Program zlepšování kvality ovzduší aglomerace Praha - CZ01 Úplné znění Programu zlepšování kvality ovzduší aglomerace Praha - CZ01 (dále jen Program ) je uvedeno v příloze, která tvoří nedílnou součást tohoto opatření obecné povahy. Cílem Programu je dle 9 odst. 1 zákona dosáhnout požadované kvality ovzduší pro znečišťující látky, jejichž imisní limity jsou uvedeny v bodu 1 a 3 přílohy č. 1 zákona, tuto kvalitu udržet či ji dále zlepšovat a to na celém území aglomerace Praha - CZ01 (dále jen aglomerace CZ01 - Praha ). Program je strukturován a formálně zpracován ve shodě s požadavky přílohy č. 5 k zákonu. Obsahuje podrobné geografické a demografické informace, popis kvality ovzduší v dané oblasti včetně detailní analýzy příčin nevyhovujícího stavu kvality ovzduší v oblasti. Součástí Programu je popis dosud přijatých opatření a realizovaných aktivit ke zlepšení kvality ovzduší a zejména popis souboru nových opatření včetně návrhu jejich financování. Stránka 1 z 8
 2 I. Emisní stropy v aglomeraci CZ01 - Praha 1) Emisní stropy pro vybranou skupinu stacionárních zdrojů uvedených v příloze č. 2 zákona Program nestanoví emisní stropy pro skupiny vyjmenovaných stacionárních zdrojů znečišťování ovzduší. 2) Emisní strop pro silniční dopravu Hodnota emisního stropu pro silniční dopravu k roku 2020 v zastavěném území (ve smyslu stavebního zákona) v aglomeraci CZ01 Praha je uvedena v následující tabulce. Zastavěné území obce Emisní strop pro PM 10 vyjádřený jako procentní snížení emisí z dopravy oproti současnému stavu (stav k roku 2011 = 100 %) Praha 60% II. Stacionární zdroje, u nichž byl identifikován významný příspěvek k překročení imisního limitu v aglomeraci CZ01 - Praha Lokalita IDFPROV Lokalita Název Radotín Pořadové číslo zdroje dle Kód dle přílohy č. 2 SPE 2 k zákonu Českomoravský cement, závod Králův Dvůr- Radotín, provozovna Radotín Českomoravský cement, závod Králův Dvůr- Radotín, provozovna Radotín Zbraslav IDFPROV Název Pořadové číslo zdroje dle SPE Kód dle přílohy č. 2 k zákonu KÁMEN Zbraslav, spol. s.r.o. - Praha, Žitavského KÁMEN Zbraslav betonárna Zbraslav * * ) předpoklad ukončení provozu. 1 IDFPROV = kód identifikace provozovny 2 SPE = souhrnná provozní evidence Stránka 2 z 8
 3 III. Doporučená opatření ke snížení emisí a ke zlepšení kvality ovzduší v aglomeraci CZ08A - OV/KA/FM Kód opatření AA1 AA2 AB1 Název opatření Gesce Termín Parkovací politika (omezení a zpoplatnění parkování v centrech měst) Ekonomická podpora (dotace) provozu veřejné hromadné dopravy Realizace páteřní sítě kapacitních komunikací pro automobilovou dopravu MD, MMR AB3 Odstraňování bodových problémů na komunikační síti, MD AB4 Výstavba a rekonstrukce železničních tratí, MD AB5 Výstavba a rekonstrukce tramvajových a trolejbusových tratí AB6 Odstavná parkoviště, systémy Park&Ride a Kiss&Ride AB7 Nízkoemisní


text:
zóna AB8 Selektivní nebo úplné zákazy vjezdu AB9 Integrované dopravní systémy, MD AB10 Zvyšování kvality v systému veřejné dopravy AB11 Zajištění preference MHD AB12 Rozvoj alternativních pohonů ve veřejné dopravě AB13 Podpora cyklistické dopravy AB14 Podpora pěší dopravy AB15 Zvýšení plynulosti dopravy v intravilánu AB16 Úklid a údržba komunikací, MD AB17 Omezení prašnosti výsadbou liniové zeleně, MD AB18 AB19 Omezování emisí z provozu vozidel města a jeho organizací Podpora využití nízkoemisních a bezemisních pohonů v automobilové dopravě AC1 Podpora carsharingu BB2 Snižování prašnosti v areálech průmyslových podniků, pořízení techniky pro omezení fugitivních emisí ze skládkování/skládek/z volného prostranství/z manipulace se sypkými materiály BD1 Zpřísňování/stanovování podmínek provozu BD2 Minimalizace imisních dopadů provozu nových stacionárních zdrojů (případně rekonstrukci stávajících zdrojů) v území BD3 Omezování prašnosti ze stavební činnosti CB1 Výsadba dřevin na plochách orné půdy Průběžně do Stránka 3 z 8
 4 Kód opatření DB1 Název opatření Gesce Termín Podpora přeměny topných systémů v domácnostech Instalace a využívání nových nízkoemisních či bezemisních zdrojů energie DB2 Snížení potřeby energie DB3 Rozvoj environmentálně příznivé energetické infrastruktury rozšiřování sítí zemního plynu, CZT, MŽP/MPO EA1 Podmínky ochrany ovzduší pro veřejné zakázky, MŽP EA2 Podpora lokálních aktivit ke zlepšení kvality ovzduší EB1 Zpevnění povrchu nezpevněných komunikací a zvyšování podílu zeleně v obytné zástavbě EB2 Snižování vlivu průmyslových areálů na kvalitu ovzduší EC1 Informování a osvěta veřejnosti v otázkách ochrany ovzduší, MŽP ED1 Územní plánování Stránka 4 z 8
 5 Odůvodnění V případě, že je v zóně nebo aglomeraci vymezené v příloze č. 3 k zákonu překročen imisní limit stanovený v bodech 1 až 3 v příloze č. 1 k zákonu, nebo v případě, že je imisní limit stanovený v bodu 1 překročen vícekrát, než je zde stanovený maximální počet překročení, zpracuje MŽP ve spolupráci s příslušným krajským úřadem nebo obecním úřadem do 18 měsíců od konce kalendářního roku, ve kterém došlo k překročení imisního limitu, pro danou zónu nebo aglomeraci program zlepšování kvality ovzduší. MŽP ve spolupráci s příslušným krajským úřadem nebo obecním úřadem aktualizuje program zlepšování kvality ovzduší podle potřeby, nejméně však jednou za 3 roky. Podle 12 odst. 1 zákona při vydání stanoviska, závazného stanoviska a povolení provozu podle 11 odst. 1 až 3 zákona vychází ministerstvo, krajský úřad a obecní úřad obce s rozšířenou působností z programů zlepšování kvality ovzduší a z úrovně znečištění znečišťujícími látkami, které mají stanoven imisní limit v bodech 1 a 2 přílohy č. 1 k tomuto zákonu. Řešené znečišťující látky V aglomeraci CZ01 - Praha bylo monitorovacími stanicemi zaznamenáno překročení imisních limitů stanovených v bodě 1 a 3 přílohy č. 1 zákona pro níže uvedené znečišťující látky (řešené znečišťující látky ve smyslu Programu). MŽP proto v souladu s ustanovením 9 odst. 1 zákona zpracovalo pro tuto aglomeraci program zlepšování kvality ovzduší. Jedná se o následující řešené znečišťující látky: suspendované částice: o PM 10 - dochází k překračování imisního limitu pro 24hodinové koncentrace, dochází k překračování ročního imisního limitu, o PM 2,5 - dochází k překračování ročního imisního limitu, benzo(a)pyren: dochází k překračování ročního imisního limitu, NO 2 : dochází k


text:
překročování ročního imisního limitu. Ostatní znečišťující látky nejsou již delší časové období překračovány a nelze důvodně předpokládat, že by k překročení mělo v budoucnu dojít. Detailní popis stavu a vývoje kvality ovzduší i rozbor příčin zhoršené kvality ovzduší v aglomeraci CZ01 - Praha je obsahem kapitoly C.1 až C.7 Programu. Stránka 5 z 8
 6 Postup zpracování Programu MŽP návrh Programu zpracovalo za spolupráce řady odborných subjektů a účasti krajských úřadů, vybraných obcí s rozšířenou působností, Asociace krajů ČR, Svazu měst a obcí ČR, nevládních organizací zastřešených asociací Zelený kruh, zástupců Ministerstva dopravy, zemědělství, průmyslu a obchodu, místního rozvoje, vnitra, zdravotnictví, vybraných provozovatelů stacionárních zdrojů znečišťování ovzduší. Za účelem přípravy a projednání návrhu Programu byla vytvořena diskusní platforma tzv. Regionální řídící výbor. Regionální řídící výbor pro aglomeraci CZ01 - Praha se konal na Magistrátu hl. m. Prahy ve dnech a V rámci řídících výborů mohli výše uvedení členové uplatnit své připomínky ke všem podkladovým částem Programu, které jim byly pravidelně předkládány. Rovněž návrh Programu byl členům řídícího výboru poskytnut s možností zaslání písemných připomínek. Zároveň bylo uspořádáno průběžné konferenční vypořádání připomínek a komentářů k rozeslaným návrhům, které proběhlo dne v Praze. Na základě uplatněných a akceptovaných připomínek byl návrh Programu upraven. Jednotlivé připomínky byly vypořádány písemně a zaslány členům Regionálního řídícího výboru. Ad I) Emisní stropy v aglomeraci CZ01 Praha Emisní strop je, dle ustanovení 2 písm. j) zákona, nejvýše přípustné množství znečišťující látky vnesené do ovzduší za kalendářní rok. Ve shodě s přílohou č. 5 k zákonu jsou emisní stropy součástí opatření obsažených v Programu. Podle 9 odst. 3 zákona krajský úřad zohlední emisní stropy stanovené programem v podmínkách povolení provozu podle 11 odst. 2 písm. d) zákona a ministerstvo životního prostředí v podmínkách závazného stanoviska podle 11 odst. 1 písm. b) zákona. Emisní strop pro silniční dopravu Emisní strop pro silniční dopravu byl stanoven na základě posouzení souboru očekávaných efektů opatření ke snížení imisní zátěže z automobilové dopravy. Emisní strop byl stanoven pro suspendované částice PM10, u nichž je podíl dopravy na emisní a imisní zátěži nejvýraznější a nejvýraznější jsou tedy i efekty navržených opatření. Do stanovení vstupovaly pouze vybrané komunikace, vyčíslení emisí proto neslouží ke stanovení celkové emisní bilance, ale pouze pro získání relativní změny emisí mezi roky 2011 a Mezi vybrané komunikace (pro které je emisní strop počítán) nejsou zařazeny obchvatové komunikace, neboť jsou jedním ze zásadních opatření (vyvedení dopravy z intravilánu měst). Návrh emisního stropu následně vychází z předpokladu, že obchvaty by měly být vedeny převážně mimo zástavbu obcí, je proto stanoven pro emise z automobilové dopravy vedené v zastavěném území měst. Stránka 6 z 8
 7 Emisní strop je stanoven relativně, jako procentuální hodnota emisí PM10 v roce 2020 oproti výchozímu roku Podrobný popis stanovení emisního stropu pro silniční dopravu je uveden v kapitole E.1.3 a E.1.4 Programu. Ad II) Stacionární zdroje, u nichž byl identifikován významný příspěvek k překročení imisního limitu v aglomeraci CZ01 - Praha Krajský úřad prověří možnost zpřísnění nebo stanovení dalších specifických emisních limitů, doplňujících technických podmínek provozu nebo emisních


text:
stropů u stacionárních zdrojů, u kterých byl při zpracování Programu identifikován významný příspěvek k překročení imisního limitu stanoveného v bodech 1 až 3 přílohy č. 1 zákona. V Programu byly označeny jako vyjmenované stacionární zdroje s významným příspěvkem k překročení imisního limitu ty vyjmenované stacionární zdroje, které leží v obci s rozšířenou působností s překročeným imisním limitem a u nichž byl identifikován imisní příspěvek k ročním koncentracím PM10 přesahující hodnotu 4 μg/m3. Zvolená hodnota 4 μg/m 3 zajišťuje, že ve skupině významných vyjmenovaných stacionárních zdrojů budou zahrnuty všechny zdroje, které emitují nezanedbatelné množství emisí (tj. z výběru vypadly vyjmenované zdroje, které emitují v řádech kg emisí TZL za rok, jejichž regulace je bezpředmětná, jelikož by nepřinesla kýžený výsledek v podobě snížení imisní zátěže). Hodnota dále zajišťuje, že množství významných stacionárních zdrojů je administrativně uchopitelné a v praxi je tedy jejich regulace odpovědnými orgány proveditelná. V neposlední řadě se jedná o hodnotu, která minimalizuje vliv chyby rozptylového modelu, do kterého byly zahrnuty nejen emise vykazované nýbrž i emise fugitivní, které se v současnosti nevykazují. Ad III) Opatření ke snížení emisí a ke zlepšení kvality ovzduší v aglomeraci CZ01 - Praha Opatření ke snížení emisí a ke zlepšení kvality ovzduší byla stanovena dle jejich relevance a přínosů. Realizace doporučených opatření je plně v souladu s kompetencemi a příslušností jednotlivých orgánů veřejné správy. Pro jednotlivá opatření byl vyhodnocen jejich přínos a byly vytipovány lokality, kde by implementace těchto opatření byla nejvhodnější vzhledem k existujícím příčinám zhoršené kvality ovzduší v uvedených územích. Pro navržená opatření jsou rovněž zhodnoceny jejich synergické efekty současné realizace s jinými souvisejícími opatřeními. Stránka 7 z 8
 8 Vyhodnocení SEA k Programu Rozhodnutí o námitkách uplatněných k programu a jejich zdůvodnění Vyhodnocení připomínek... Poučení Do opatření obecné povahy a jeho odůvodnění může podle 173 odst. 1 správního řádu každý nahlédnout u správního orgánu, který opatření obecné povahy vydal. Podle ustanovení 173 odst. 1 správního řádu opatření obecné povahy nabývá účinnosti patnáctým dnem po dni vyvěšení veřejné vyhlášky na úřední desce MŽP. Proti opatření obecné povahy nelze podle 173 odst. 2 správního řádu podat opravný prostředek. Přílohy, které jsou nedílnou součástí opatření obecné povahy: Program zlepšování kvality ovzduší aglomerace Praha - CZ01 Rozdělovník: 1. Úřední deska MŽP Vyvěšeno: xx. xx Sejmuto: xx.xx Elektronická úřední deska Ministerstva životního prostředí Vyvěšeno: xx. xx Sejmuto: xx. xx Magistrát hlavního města Prahy Vypraveno dne: xx. xx Stránka 8 z 8
 N platnost Návrh OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v platném znění,
 Č.j.: 24441/ENV/16 V Praze dne 14. dubna 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 Neznámá platnost Návrh OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v platném
 Platný podpis V Praze dne 10. července


text:
2015 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA Zveřejnění návrhu opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Severozápad - CZ04 a výzva k uplatnění připomínek
 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY. Program zlepšování kvality ovzduší. aglomerace Praha - CZ01
 č. j. 34224/ENV/16 V Praze dne 26. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 Č.j.: 35848/ENV/16 V Praze dne 26. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 \h$ful^ * S00RP00PHIIQ. 27. dubna 2016 12145/ENV/16 Ing. Říčan 267 122 486. V Praze dne Cj.: Vyřizuje: Tel.: ODESILATEL: ADRESÁT:
 S00RP00PHIIQ \h$ful^ * Ministerstvo životního prostředí ODESILATEL: Mgr. Evžen Doležal ředitel odboru posuzování vlivů na životní prostředí a integrované prevence Ministerstvo životního prostředí Vršovická
 Seminář Prioritní osa 2 Specifický cíl 2.2. Stávající a připravovaná legislativa. Kurt Dědič, Jakub Achrer, Pavel Gadas
 Seminář Prioritní osa 2 Specifický cíl 2.2. Stávající a připravovaná legislativa Kurt Dědič, Jakub Achrer, Pavel Gadas Obsah Kvalita ovzduší v ČR Národní program snižování emisí Programy zlepšování kvality
 Zkušeností z implementací Programu zlepšení kvality ovzduší z pohledu krajského úředníka
 Zkušeností z implementací Programu zlepšení kvality ovzduší z pohledu krajského úředníka Zpracoval: Marek Bruštík Datum: 9.11.2016 Obsah Programy zlepšení kvality ovzduší v Moravskoslezském kraji Opatření
 Program zlepšování kvality ovzduší, zóna CZ02 Střední Čechy 78
 Tabulka 33: Úplná emisní bilance v členění dle přílohy 2 zákona, zóna CZ02 Střední Čechy, rok 2011 Emise znečišťujících látek Zóna/aglomerace Skupina zdrojů Specifikace skupiny PM 2,5 PM 10 NO x SO 2 VOC
 V Praze dne 27. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v
 Příloha č. 2 k opatření obecné povahy č.j.: 23967/ENV/16
 Použité zkratky: PZKO = Program zlepšování kvality ovzduší aglomerace Ostrava/Karviná/Frýdek-Místek CZ08A OOP = opatření obecné povahy BAT = nejlepší dostupné technologie zákon = zákon č. 201/2012 Sb.,
 V Praze dne 23. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v
 č. j.: 23967/ENV/16 V Praze dne 14. dubna 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 V Praze dne 25. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v
 KOMPENZAČNÍ OPATŘENÍ A AUTOMOBILOVÁ DOPRAVA
 KOMPENZAČNÍ OPATŘENÍ A AUTOMOBILOVÁ DOPRAVA ATELIER EKOLOGICKÝCH MODELU s. r. o. ATEM Ateliér ekologických modelů, s.r.o. Mgr. Jan Karel PODMÍNKY UPLATNĚNÍ KOMPENZAČNÍCH OPATŘENÍ V PROJEKTOVÉ PŘÍPRAVĚ
 Program zlepšování kvality ovzduší zóna Moravskoslezsko - CZ08Z
 Č. j.: 24441/ENV/16 V Praze dne 14. dubna 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP )


text:
jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 Místní program ke zlepšení kvality ovzduší pro město Přerov
 CENTRUM PRO ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ A HODNOCENÍ KRAJINY Místní program ke zlepšení kvality ovzduší pro město Přerov () Závěrečné shrnutí ZADAVATEL: MĚSTO PŘEROV ZPRACOVAL: EKOTOXA OPAVA s.r.o. AUTORSKÝ KOLEKTIV:
 NĚDOBÁ STRATEGIE (DO ROKU 2020) ZLEPŠENÍ KVALITY OVZDUŠÍ V ČR
 PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ ZÓNA SEVEROVÝCHOD CZ05 KVĚTEN, 2016 ČERVEN, 2015 NĚDOBÁ STRATEGIE (DO ROKU 2020) ZLEPŠENÍ KVALITY OVZDUŠÍ V ČR Název dokumentu: PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ Zóna
 Platný podpis Č.j.: 32028/ENV/16 V Praze dne 11. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/
 V Praze dne 18. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o ochraně ovzduší, v
 Opatření ke zlepšování ovzduší Jihomoravského kraje - Identifikace typových regionálních projektů, PO 2, OPŽP 2014+
 Opatření ke zlepšování ovzduší Jihomoravského kraje - Identifikace typových regionálních projektů, PO 2, OPŽP 2014+ Ing. Tomáš Helán Jihomoravský kraj Brno, 19. 10. 2015 JIHOMORAVSKÝ KRAJ ZÁKLADNÍ CHARAKTERISTIKY
 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA ZVEŘEJŇUJE. Návrh opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Severovýchod - CZ05.
 V Praze dne 17. července 2015 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA Zveřejnění návrhu opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Severovýchod - CZ05 a výzva k uplatnění připomínek a námitek Ministerstvo
 PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ ZÓNA STŘEDNÍ MORAVA CZ07 ČERVENEC, 2015 Název dokumentu: PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ Zóna Střední Morava CZ07 Datum schválení: červenec 2015 Odpovědné orgány,
 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA ZVEŘEJŇUJE. Návrh opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Moravskoslezsko - CZ08Z.
 Platný podpis V Praze dne 14. července 2015 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA Zveřejnění návrhu opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Moravskoslezsko - CZ08Z a výzva k uplatnění připomínek
 Programy zlepšování kvality ovzduší z pohledu krajského úředníka. Ing. Tomáš Helán Jihomoravský kraj
 Programy zlepšování kvality ovzduší z pohledu krajského úředníka Ing. Tomáš Helán Jihomoravský kraj Brno, 13.02.2017 OBSAH: Zákon o ochraně ovzduší a PZKO historie a současnost PZKO - Programy zlepšování
 Aktualizace části Studie proveditelnosti nízkoemisní zóny v podmínkách hl. m. Prahy. Manažerská zpráva
 Aktualizace části Studie proveditelnosti nízkoemisní zóny v podmínkách hl. m. Prahy Manažerská zpráva Brno, srpen 2015 Aktualizace části Studie proveditelnosti nízkoemisní zóny v podmínkách hl. m. Prahy
 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA ZVEŘEJŇUJE. Návrh opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Jihovýchod - CZ06Z.
 V Praze dne 17. července 2015 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA Zveřejnění návrhu opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Jihovýchod - CZ06Z a výzva k uplatnění připomínek a námitek Ministerstvo
 1 MANAŽERSKÉ SHRNUTÍ... 4 SEZNAM POUŽITÉ LITERATURY... 5 2 ZÁKLADNÍ INFORMACE... 6 3 INFORMACE O LOKALITĚ, KTEROU PROJEKT ŘEŠÍ...
 1 Obsah 1 MANAŽERSKÉ SHRNUTÍ... 4 SEZNAM POUŽITÉ LITERATURY... 5 2 ZÁKLADNÍ INFORMACE... 6 NÁZEV PROJEKTU/ŽADATEL... 6 MÍSTO REALIZACE... 6 NÁZEV KRAJE... 6 NÁZEV MÍSTNĚ PŘÍSLUŠNÉHO STAVEBNÍHO ÚŘADU...
 STŘEDNĚDOBÁ STRATEGIE (DO


text:
ROKU 2020) ZLEPŠENÍ KVALITY OVZDUŠÍ V ČR Program zlepšování kvality ovzduší
 STŘEDNĚDOBÁ STRATEGIE (DO ROKU 2020) ZLEPŠENÍ KVALITY OVZDUŠÍ V ČR Program zlepšování kvality ovzduší Ochrana ovzduší ve státní správě IX Hrotovice 23. 24. 10. 2014 Řešitelský tým Programu zlepšování kvality
 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA ZVEŘEJŇUJE. Návrh opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Jihozápad - CZ03.
 V Praze dne 16. července 2015 VEŘEJNÁ VYHLÁŠKA Zveřejnění návrhu opatření obecné povahy o vydání Programu zlepšování kvality ovzduší zóna Jihozápad - CZ03 a výzva k uplatnění připomínek a námitek Ministerstvo
 Střednědobá strategie ochrany ovzduší Národní program snižování emisí ČR
 Střednědobá strategie ochrany ovzduší Národní program snižování emisí ČR SEKCE OCHRANY KLIMATU A OVZDUŠÍ MŽP Odbor ochrany ovzduší Ing. Jan Kužel Obsah Analýza současné situace Cíle Programu Zásady a strategie
 KONEČNÁ VERZE ENVIROS, s.r.o. - ČERVEN 2009 Statutární město Brno PROGRAMOVÝ DODATEK K INTEGROVANÉMU PROGRAMU KE ZLEPŠENÍ KVALITY OVZDUŠÍ Název publikace Referenční číslo Programový dodatek k Integrovanému
 Příloha č. 2 Velké fiše prioritních opatření Obsah
 Příloha č. 2 Velké fiše prioritních opatření Obsah Ochrana ovzduší... 2 Odpadové hospodářství... 21 Vodní hospodářství... 25 Energetika... 39 Ochrana přírody a krajiny... 43 Zemědělství a venkov... 48
 R O Z H O D N U T Í. o změně č. 5 integrovaného povolení
 KRAJSKÝ ÚŘAD PLZEŇSKÉHO KRAJE ODBOR ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ Škroupova 18, 306 13 Plzeň Naše č. j.: ŽP/180/14 Spis. zn.: ZN/1533/ŽP/05 Počet listů: 11 Počet příloh: 1 Počet listů příloh: 10 Vyřizuje: Mgr. Jaroslav
 Zlepšeníkvality ovzdušív příhraniční oblasti Česka a Polska. Ing. David Kupka
 Zlepšeníkvality ovzdušív příhraniční oblasti Česka a Polska Ing. David Kupka Zaměření studie Snižování emisí TZL v obci Znečišťující látka: prachové částice frakce PM10 a PM2,5 Zdroj znečištění: spalovací
 Č.j.: 34566/ENV/16 V Praze dne 23. května 2016 OPATŘENÍ OBECNÉ POVAHY Ministerstvo životního prostředí (dále jen MŽP ) jako příslušný správní orgán podle ustanovení 9 odst. 1 zákona č. 201/ 2012 Sb., o
 VEREJNA VYHLASKA o vydani opatrenf obecne povahy
 VEREJNA VYHLASKA o vydani opatrenf obecne povahy Obecnf urad v souladu s ustanoveninn 25 odst. 2 zakona c.500/2004 Sb., spravni rad, ve znenf pozdejsich predpisu, oznamuje vydanf Opatrenf obecne povahy
 Podpora rozvoje alternativních pohonů v dopravě
 Podpora rozvoje alternativních pohonů v dopravě Východiska Až čtvrtina znečištění ovzduší v ČR pochází z dopravy, ve velkých městech dokonce z více než 50 % Nejproblematičtější jsou NO x, benzo(a)pyren
 Krajský úřad Olomouckého kraje Odbor životního prostředí a zemědělství Jeremenkova 40a, 779 11 Olomouc Čj.: KUOK 40723/2016 Olomouc 29. 4. 2016 SpZn: KÚOK/26105/2016/OŽPZ/7232 Vyřizuje: Ing. Zdeňka Kotrášová,
 List 1 - Provozovatel / provozovna Souhrnná provozní evidence za rok:...
 List 1 - Provozovatel / provozovna Souhrnná provozní evidence za rok:... 1. Údaje o provozovateli Název provozovatele (obchodní jméno nebo jméno a příjmení): IČO 1) Ulice číslo popisné číslo organizační
 Tisková konference MŽP a MZ na téma Znečišťování ovzduší pocházejícího z vytápění domácností a s tím spojených zdravotních rizik
 Tisková konference MŽP a MZ na téma Znečišťování ovzduší pocházejícího z vytápění domácností a s tím spojených zdravotních rizik Analýza současné situace bilance emise 12% 11% 5% 11% 38% 20%


text:
3% 1.A.1 Veřejná
 VYHLÁŠKA. ovzduší veřejnosti. Předmět úpravy
 VYHLÁŠKA č. 553/2002 Sb., kterou se stanoví hodnoty zvláštních imisních limitů znečišťujících látek, ústřední regulační řád a způsob jeho provozování včetně seznamu stacionárních zdrojů podléhajících regulaci,
 Aktualizace programu ke zlepšení kvality ovzduší města Plzně Souhrn
 Český hydrometeorologický ústav, pobočka Plzeň Aktualizace programu ke zlepšení kvality ovzduší města Plzně Souhrn Zpracovatel: ČHMÚ pobočka Plzeň Plzeň 2010 Úvod Cílem dokumentu Aktualizace program ke
 Váš dopis značky/ze dne Číslo jednací Vyřizuje/telefon V Jihlavě dne KUJI 76226/2012/OZP/Fr Mgr. Fryš/564 602 504 14.11.2012
 A. ZÁKLADNÍ IDENTIFIKACE Praha-Dolní Chabry B. STATISTIKA - ČSÚ
 P O L I Č K A LOKALITA MÁNESOVA Regulační plán ZMĚNA č. 3 A. TEXTOVÁ ČÁST ZMĚNY RP ZHOTOVITEL: URBANISTICKÉ STŘEDISKO BRNO, spol. s r.o. URBANISTICKÉ STŘEDISKO BRNO, spol. s r.o. e-mail: ciznerova@usbrno.cz
 ROZHODNUTÍ ZÁVĚR ZJIŠŤOVACÍHO ŘÍZENÍ DORUČOVANÉ VEŘEJNOU VYHLÁŠKOU. Výstavba závodu kovových střížek MONEA COIN TECHNOLOGY s.r.o.
 Praha: 12. 1. 2016 Praha: Číslo jednací: Spisová značka: Vyřizuje: Značka: 15. 6. 2016 079221/2016/KUSK SZ_073794/2016/KUSK/5 Žák / 257280-539, zak@kr-s.cz OŽP/Zk dle rozdělovníku ROZHODNUTÍ ZÁVĚR ZJIŠŤOVACÍHO
 SWOT analýza Ústeckého kraje pro potřeby projektu TAB
 SWOT analýza Ústeckého kraje pro potřeby projektu TAB Krajský úřad Ústeckého kraje a stakeholdeři únor 2013 1. Úvod SWOT analýza byla zpracována v rámci projektu TAB Take Breath! - Adaption actions to
 PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ ZÓNA JIHOVÝCHOD CZ06Z
 PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ ZÓNA JIHOVÝCHOD CZ06Z KVĚTEN, 2016 Název dokumentu PROGRAM ZLEPŠOVÁNÍ KVALITY OVZDUŠÍ Zóna Jihovýchod - CZ06Z Datum schválení květen 2016 Odpovědné orgány, jména a adresy


text:
ÚSTAVNÍ PRÁVO. Ochrana základních práv a svobod. JUDr. Petr Čechák, Ph.D. - PDF
 ÚSTAVNÍ PRÁVO. Ochrana základních práv a svobod. JUDr. Petr Čechák, Ph.D.
 Download "ÚSTAVNÍ PRÁVO. Ochrana základních práv a svobod. JUDr. Petr Čechák, Ph.D. Petr.Cechak@mail.vsfs.cz"
 Renata Ladislava Kadlecová
 2 Základní ideové zdroje nutnost ochrany vyplývá z podstaty demokratického státu Listina základních práv a svobod liberalistická a individualistická koncepce - pouze na garanci práv, nezakládá žádné základní povinnosti čl. 4/1 Listiny - povinnosti lze ukládat pouze na základě zákona a v jeho mezích čl. 2/2 Listiny - státní moc lze vykonávat pouze v případech a způsoby stanoveným zákonem garance sfér svobody a bezpečí před možností zásahu státu čl. 2/3 každý může činit, co není zákonem zakázáno, a nikdo nesmí být nucen činit, co zákon neukládá
 3 Základní ideové zdroje Subjektivní veřejná práva - historicky přirozenoprávní povaha Lidé jsou svobodní a rovní v důstojnosti i v právech. Lidská práva a svobody jsou nezadatelné, nezcizitelné, nepromlčitelné a nezrušitelné (čl. 1) Deklarace práv člověka a občana (1789) rovnost a volnost (svoboda činit vše, co neškodí jinému) buržoazní revoluce 18. a 19. stol. idea racionalismu důraz na právní stát a právní pozitivismus Všeobecná deklarace lidských práv (1948) opětovný návrat k přirozenému právu zde důraz i na solidaritu (bratrství) tj. odpovědnost (vlastnictví zavazuje, odpovědnost vůči ŽP, povinnost obrany státu)
 4 Další mezinárodní významné dokumenty Mezinárodní pakt o občanských a politických právech Mezinárodní pakt o hospodářských, sociálních a kulturních právech (1966) Evropská úmluva o základních lidských právech a svobodách 1950 (na úrovni Rady Evropy) Evropský soud pro lidská práva orgán ochrany práv Charta základních lidských práv a svobod součást Evropské ústavy přijata 2004 Charta základních práv EU vyhlášena v roce 2000 v Nice nebyla právně závazná za právně závaznou prohlášena Lisabonskou smlouvou
 5 generace lidských práv 1. generace základní lidská práva 2. generace politická práva 3. generace sociální práva 4. generace ochrana ŽP a ochrana soukromí nároky vůči státu a) právo na svobodu od státu (status negativus) rozlišuje se mezi pojmy základní práva a svobody b) právo na pozitivní plnění (status pozitivus) stát zajišťuje ochranu, spravedlivý proces, sociální práva právo na participaci na veřejné moci základní práva lze uplatnit vůči státu a veřejné moci, ale i ve vztahu k subjektům soukromého práva (stát zajišťuje ochranu nástroje trestního práva i jiné)
 6 Struktura Listiny Ústavní zákon č. 2/1993 Sb. již dříve uvozena do právního řádu ústavním zákonem č. 23/1991 Sb. Základní práva a svobody nikoli všechny ale jen výběr jen některé jsou ústavně zaručena přímo v Listině mezinárodní smlouvy o lidských právech Preambule a šest hlav svou povahou se jednotlivé druhy práv od sebe liší
 7 Subjekty práv 1) práva pro všechny (lidská práva) převážná část práv subjektem je každý ; přirozenoprávní povaha, rovnost všech lidí bez ohledu na jejich pohlaví, rasu, náboženství 2) práva pro občany (občanská práva) právo na svobodný vstup na území, politická práva, (i čl. 23 Listiny se vztahuje jen na občany) některá sociální práva přiměřené hmotné zabezpečení ve stáří, nezpůsobilosti k práci či ztrátě živitele (čl. 30/1 Listiny) jen občané mají


text:
právo na bezplatné vzdělání
 8 3) práva některých skupin obyvatel k vyrovnání jejich znevýhodnění či nerovnosti a ochrana menšin rovnost všech bez rozdílu snaha vyrovnat znevýhodnění menšiny tvoří i zdravotně či sociálně znevýhodnění národnostní menšiny a) právo společně rozvíjet svou kulturu b) používat svůj jazyk c) sdružovat se v národnostních sdruženích d) vzdělání v jejich jazyce e) užívat jazyk v úředním styku f) právo účastnit se řešení otázek souvisejících s danou národnostní či etnickou skupinou zákon č. 273/2001 Sb., o právech příslušníků národnostních menšin a o změně některých zákonů
 9 Způsob aplikace základních práv v případě kolize (nález Ústavního soudu publikovaný pod č. 214/1994 Sb.) 1) kritérium vhodnosti zda omezení základního práva umožňuje dosáhnout sledovaný cíl 2) kritérium potřebnosti zkoumání, zda nelze stejného výsledku dosáhnout jinak bez zásahu do základního práva 3) porovnání závažnosti kolidujících práv či veřejných statků posouzení za daných podmínek obecně jsou si základní práva a veřejné statky vzájemně rovnocenná
 10 Základní práva a svobody (čl Listiny) náleží každé lidské bytosti bez rozdílu od narození do smrti inspirací Listiny jsou mezinárodní dokumenty fyzická existence člověka tělesná nedotknutelnost a ochrana před zásahy veřejné moci do autonomie jedince ochrana osobnostních práv erga omnes ochrana majetku, obydlí, volnosti pohybu a pobytu práva někdy označována jako tvrdé jádro i je lze omezit
 11 Politická práva (čl Listiny) zajistit právo účasti na správě věcí veřejných zpravidla vázána na státní občanství pouze občané mají právo: a) zakládat politické strany a sdružovat se v nich b) podílet se na správě věcí veřejných a právo být volen do volených funkcí c) právo na odpor (čl. 23 Listiny) práva musí být vykonávána osobně některá práva lze naplnit jen v kolektivu s jinými (např. sdružovací či shromažďovací právo)
 12 Práva menšin tolerance odlišnosti (etnické a národnostní menšiny) a snaha kompenzovat nerovnost (zdravotně postižení, ženy, děti) čl. 3/2 Listiny právo každého rozhodovat o své národnosti
 13 Hospodářská, sociální a kulturní práva (čl ) zpravidla vyžadují plnění ze strany státu (status pozitivus) Čl. 41 stanoví, kterých práv není možné se domáhat pouze v mezích zákonů, které tato ustanovení provádějí inspirace mezinárodními smlouvami, vlastní rozsah garance hospodářských, sociálních a kulturních práva však je fakticky dán až Listinou
 14 Právo na spravedlivý proces (čl Listiny) výklad o této hlavě, byl již podán v souvislosti s mocí soudní podle hlavy čtvrté Ústavy
 ZÁPADOČESKÁ UNIVERZITA V PLZNI FAKULTA PRÁVNICKÁ DIPLOMOVÁ PRÁCE PRÁVO NA ŽIVOT A JEHO REFLEXE V ČESKÉ ÚSTAVNOSTI ŽANETA SLADKÁ PLZEŇ 2013 ZÁPADOČESKÁ UNIVERZITA V PLZNI FAKULTA PRÁVNICKÁ DIPLOMOVÁ PRÁCE
 Univerzita Pardubice Fakulta chemicko-technologická Politická práva v České republice Kateřina Horáková Bakalářská práce 2012 University of Pardubice Faculty of chemical technology Political rights in


text:
Ohlášení stavby čistírny odpadních vod - Životní situace - Město Český Brod
 Informace o vyhotovených dokladech
 Životní situace - Vodní hospodářství
 Ohlášení stavby čistírny odpadních vod
 životní situace Ohlášení stavby čistírny odpadních vod pro potřeby jednotlivých občanů splňující kategorii CE.
 k životní situaci Ohlášení stavby domovní čistírny odpadních vod do velikosti 50 EO podle § 15a zákona č. 254/2001 Sb. o vodách ( dále jen „vodní zákon“).
 apod.) Stavebník (fyzická osoba, která doloží doklad prokazující právo k pozemku nebo stavbě). Je-li stavebníkem fyzická, která je nájemcem stavby, předloží o tom písemnou dohodu s vlastníkem stavby. Stavebník jedná samostatně nebo může být zastoupen na základě plné moci.
 situace Podáním písemné žádosti po vydání územního rozhodnutí nebo souhlasu obecného stavebního úřadu.
 Kde: MěÚ Český Brod, nám. Arnošta z Pardubic 56, 282 01 Český Brod, 1. patro, odbor životního prostředí a zemědělství, číslo dveří 19.
 S kým: Ivana Stárková, tel. 321 612 186, 733 384 806, email: starkova@cesbrod.cz
 · Projektovou dokumentaci stavby od autorizované osoby pro projektování vodohospodářských staveb 3x.
 · Kategorii výrobku označeného CE.
 · Způsob vypouštění odpadních vod.
 · Vyjádření příslušného správce vodního toku v případě vypouštění odpadních vod z vodního díla do vod povrchových.
 · Stanovisko správce povodí.
 · Vyjádření osoby s odbornou způsobilostí v případě vypouštění odpadních vod z vodního díla přes půdní vrstvy do vod podzemních.
 · Provozní řád.
 k dispozici Ohlášení vodních děl určených pro čištění odpadních vod do kapacity 50 ekvivalentních obyvatel.
 lze uhradit Správní poplatky se u ohlašovaných staveb nevyměřují.
 pro vyřízení Nebude-li stavebníkovi souhlas doručen do 40 dnů ode dne, kdy ohlášení došlo vodoprávnímu úřadu, ani mu v této lhůtě nebude doručen zákaz podle § 107 stavebního zákona, platí, že stavební úřad souhlas udělil.
 situace Vlastník stavby, pokud není totožný se stavebníkem.
 žadateli požadovány Při jakékoliv činnosti nesmí dojít k ohrožení vydatnosti a jakosti povrchových a podzemních vod.
 Zákon č. 254/2001 Sb. o vodách (vodní zákon) ve znění pozdějších předpisů.
 Zákon č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon), jak vyplývá ze změn provedených zákony č. 68/2007 Sb., č. 191/2008 Sb., č. 223/2009 Sb., č. 227/2009 Sb., č. 281/2009 Sb., č. 345/2009 Sb. a č. 379/2009 Sb., 424/2010 Sb., 420/2011 Sb., 142/2012 Sb., 167/2012 Sb., 350/2012 Sb. a 257/2013 Sb.
 uplatňují K souhlasu s ohlášenou stavbou není opravný prostředek, v případě, že stavební úřad ohlášenou stavbu zakáže, vydá rozhodnutí, proti kterému je možno podat odvolání do 15-ti dnů ode dne jeho doručení ke Krajskému úřadu Středočeského kraje, odbor životního prostředí a zemědělství, Zborovská 11, 150 21 Praha 5, prostřednictvím zdejšího odboru.
 20. Jaké sankce mohou být uplatněny v případě nedodržení povinností Za nedodržení povinností může být uložena pokuta podle § 116 a násl. vodního zákona a § 178 stavebního zákona.
 Kdo je osoba s odbornou způsobilostí, která vydává vyjádření k odběru podzemní vody?
 Touto osobou je hydrogeolog, který má potřebné osvědčení a který ve svém vyjádření (podle § 9 odst. 1 vodního zákona) zhodnotí možnosti vypouštění čištěné odpadní vody v dané lokalitě.
 Co je výrobek označený kategorií CE?
 Je to čistírna


text:
145/1968 Sb. Vyhláška ministerstva financí a Ústřední rady odborů o fondu kulturních a sociálních potřeb a o pobí...
 145/1968
 145/1968 Sb.
 Minulé znění 19.11.1968 - 31.12.1971
 Vyhláška č. 145/1968 Sb.Vyhláška ministerstva financí a Ústřední rady odborů o fondu kulturních a sociálních potřeb a o pobídkovém fondu
 Částka 42/1968
 Platnost od 19.11.1968
 Účinnost od 19.11.1968
 Zrušeno k 01.01.1972 (162/1971 Sb.)
 Minulé znění 19.11.1968 - 31.12.1971Předpis je již zrušen
 ČÁST 1 - Fond kulturních a sociálních potřeb hospodářských organizací (§ 1 - § 2)
 ČÁST 2 - Pobídkové fondy rozpočtových a příspěvkových organizací (§ 3 - § 8)
 ČÁST 3 - Společná ustanovení (§ 9)
 ČÁST 4 - Závěrečná ustanovení (§ 10 - § 13)
 ze dne 31. října 1968
 o fondu kulturních a sociálních potřeb a o pobídkovém fondu
 Ministerstvo financí podle § 391 odst. 2 hospodářského zákoníku č. 109/1964 Sb., podle § 20 odst. 1 písm. a) zákona č. 8/1959 Sb., kterým se stanoví základní pravidla o státním rozpočtu a o hospodaření s rozpočtovými prostředky, a Ústřední rada odborů podle článku 25 usnesení IV. všeodborového sjezdu, příloha zákona č. 37/1959 Sb., o postavení závodních výborů základních organizací Revolučního odborového hnutí, ve znění přílohy k zákoníku práce č. 65/1965 Sb., stanoví:
 Fond kulturních a sociálních potřeb hospodářských organizací
 (1) Příděl prostředků do fondu kulturních a sociálních potřeb *) provádí se během roku zálohově, a to měsíčně ve výši odpovídající tvorbě zdrojů fondu pracujících od počátku roku. Na požádání závodního výboru ROH lze poskytnout předem zálohu do fondu až do výše čtvrtletního minimálního přídělu. **)
 (2) Do fondu plynou též částky získané z úplatného převodu správy nebo úplatného převodu vlastnictví (včetně výnosu z likvidace) majetku pořízeného z prostředků fondu, převody z jiných fondů, popř. prostředky z peněžní odměny, kterou organizace obdržela k Rudému praporu nebo standartě, úroky z uložených a půjčených prostředků fondu, zisk ze závodního stravování, příspěvky jiných organizací.
 (1) Prostředků fondu se používá ke kulturním, sociálním, bytovým, zdravotním, rekreačním a tělovýchovným účelům, a to především k pořízení investic a jiných předmětů trvalé hodnoty. Dále jich může být použito k účelům závodního stravování, na organizační a kulturní výchovnou činnost ROH a organizace mládeže, na zahraniční studijní zájezdy a nepeněžní odměny.
 (2) Prostředků fondu nelze použít k zvyšování fondu pracujících a rezervního fondu.
 Pobídkové fondy rozpočtových a příspěvkových organizací
 (1) Pobídkový fond zřizují rozpočtové a příspěvkové organizace.
 (2) Místní národní výbory v malých obcích a malé rozpočtové a příspěvkové organizace mohou se za účelem vytvoření a využívání pobídkových fondů sdružovat.
 Zdrojem fondu jsou: *)
 a) Příspěvek **) z rozpočtu organizace, který činí 0,8 % z úhrnu hrubých mezd a platů včetně odměn a prémií skutečně vyplacených ze mzdového fondu; u národních výborů též z odměn vyplacených funkcionářům národních výborů (včetně jednotného úhrnu odměn) a z pracovních příjmů příslušníků CO a PO;
 b) 50 % podíl z vlastních rozpočtových úspor ***) neinvestičních výdajů ústředně řízených organizací a stejný podíl z nevyčerpaných nesubvencovaných neinvestičních výdajů národních výborů a jimi řízených organizací, a to po odpočtu nevyčerpaných prostředků mzdového fondu, úspor na výdajích na civilní


text:
obranu a úspor z kooperační činnosti. U ústředně řízených organizací nejsou zdrojem pobídkového fondu neinvestiční prostředky, k jejichž úspoře došlo v souvislosti se zrušenými úkoly a úspory vzniklé neplněním úkolů. Základem pro výpočet podílu u národních výborů jsou neinvestiční výdaje, které národní výbor realizuje přímo a nikoliv prostřednictvím podřízených organizací nebo v jejich prospěch, s výjimkou neinvestičních subvencí, nenávratných půjček a přechodných výpomocí. U organizací řízených národními výbory může řídící národní výbor při schvalování závěrečného účtu a finančního vypořádání tento podíl v souvislosti s neplněním úkolů přiměřeně snížit nebo nepřiznat;
 c) 50 % podíl z příjmů +) dosažených nad schválený rozpočet po odpočtu výdajů, o které byl překročen rozpočet. Příjmy, které nejsou zdrojem fondu, stanoví rozpočtová skladba pro příslušné organizace na běžný rok. Zdrojem fondu nejsou dále příjmy z činnosti v CO, nahodilé příjmy (vymezené v rozpočtové skladbě), jakož i ty další příjmy, které určí bezprostředně nadřízený orgán (řídící národní výbor vůči rozpočtovým organizacím, které řídí) na základě doporučení příslušného ústředního orgánu. U národních výborů jsou základem pro výpočet podílu nadplánové příjmy dosažené v oddíle "Příjmy rozpočtových organizací" a na správních poplatcích;
 d) příspěvky poskytnuté podle rozhodnutí národního výboru z jeho fondu rezerv a rozvoje;
 e) částky získané z úplatného převodu správy nebo z úplatného převodu vlastnictví (včetně výnosu z likvidace) majetku pořízeného z prostředků fondu;
 f) další zdroje stanovené zvláštními předpisy ++) nebo dohodnuté s ministerstvem financí, popř. u organizací řízených SNR s pověřenectvem SNR pro finance;
 g) příspěvky jiných organizací.
 Ústředním orgánům, popř. dalším organizacím, které nedosáhnou příjmů nad schválený rozpočet, může vláda nebo orgán jí zmocněný poskytnout do pobídkového fondu mimořádný podíl z vládní rozpočtové rezervy. Z tohoto přídělu, vyžádaného ústředním orgánem pro sebe a podřízené organizace, poskytne tento orgán mimořádný podíl do pobídkového fondu podřízené organizaci, která splnila větší objem prací nebo větší počet úkolů, při nezvýšení rozpočtových výdajů a při nezvýšení rozpočtových příjmů.
 Používání prostředků pobídkového fondu
 (1) K poskytování peněžních odměn kolektivům pracujících nebo jednotlivým pracovníkům organizace, která dosáhla lepších hospodářských výsledků. Přitom k odměňování *) smí být použito nejvýše 30 % prostředků převedených do fondu v běžném roce po odpočtu příspěvku [§ 4 písm. a)], částek z úplatného převodu správy nebo úplatného převodu vlastnictví (včetně výnosu z likvidace) majetku, pořízeného z prostředků fondu a prostředků ze zvláštních zdrojů podle § 4 písm. f). O odměny vyplacené z pobídkového fondu může být překročen limit mzdového fondu schválený v rozpočtu.
 (2) Prostředků fondu se dále používá ke kulturním, sociálním, bytovým, zdravotním, rekreačním a tělovýchovným účelům, a to především k pořízení investic a jiných předmětů trvalé hodnoty, k účelům závodního stravování, na organizační a kulturní výchovnou činnost ROH a organizace mládeže, k zlepšení vybavení organizace, na zahraniční studijní zájezdy a dary.
 (3) Prostředků fondu nelze použít ke zvyšování schválených mzdových fondů.
 (1) Prostředky fondu koncem roku nepropadají a převádějí se do roku následujícího. Prostředky na odměny (§ 6 odst. 1) nevyčerpané v předcházejícím roce lze v dalším roce použít k výplatě odměn popř. k účelům uvedeným v § 6 odst. 2.
 (2) Hospodaření fondu se vede