text:
1 VSPH 1015/2016-A-19
 MSPH 99 INS 7166/2016 1 VSPH 1015/2016-A-19
 USNESENÍ Vrchní soud v Praze rozhodl jako soud odvolací v senátu složeném z předsedy JUDr. Jiřího Goldsteina a soudců JUDr. Františka Kučery a JUDr. Ladislava Derky v insolvenční věci dlužníka Dakron, s.r.o., IČO 01970372, sídlem Korunní 313/13, Praha 2, zast. advokátem JUDr. Petrem Mošnou, sídlem Na Kovárně 472/8, Praha 10, o odvolání dlužníka proti usnesení Městského soudu v Praze č. j. MSPH 99 INS 7166/2016-A-12 ze dne 18. dubna 2016,
 Usnesení Městského soudu v Praze č. j. MSPH 99 INS 7166/2016-A-12 ze dne 18. dubna 2016 se p o t v r z u j e.
 Městský soud v Praze usnesením MSPH 99 INS 7166/2016-A-12 ze dne 18.4.2016 uložil dlužníkovi zaplatit do tří dnů od právní moci usnesení zálohu 50.000,-Kč na náklady insolvenčního řízení.
 V odůvodnění odkázal na ust. § 108 insolvenčního zákona a uvedl, že účelem zálohy je zejména umožnit výkon činnosti insolvenčního správce bezprostředně po rozhodnutí o úpadku a tím překlenout prvotní nedostatek peněžních prostředků na krytí nákladů insolvenčního řízení a rovněž poskytnout záruku úhrady odměny a hotových výdajů insolvenčního správce pro případ, že by je nebylo možno uhradit z majetkové podstaty (ust. § 38 odst. 2 insolvenčního zákona). Vzhledem k tomu, že úpadek dlužníka lze řešit pouze konkursem, bude činit odměna insolvenčního správce podle vyhlášky č. 313/2007 Sb. minimálně 45.000,-Kč a je spolu s jeho nárokem na náhradu vzniklých hotových výdajů hrazena z výtěžku zpeněžení majetkové podstaty. Soud uvedl, že podle seznamu majetku dlužník nevlastní žádný hmotný majetek a jeho jediným majetkem jsou tři pohledávky, které jsou pravděpodobně obtížně vymahatelné.
 Dlužník se proti tomuto usnesení včas odvolal a požadoval, aby odvolací soud napadené usnesení změnil tak, že výše zálohy činí maximálně 15.000,-Kč případně, aby je zrušil a věc vrátil soudu prvního stupně k dalšímu řízení. Argumentoval zejména tím, že eviduje tři pohledávky, dvě z nich za bývalým jednatelem společnosti Jiřím Prieselem v celkové výši 1.096.839,-Kč, který zavinil svým špatným hospodařením současnou situaci dlužníka a je z tohoto důvodu prověřován Policií České republiky kvůli podezření z trestného činu zpronevěry a krádeže. Jeho současná finanční situace není dlužníkovi známa, nicméně je podle jeho názoru povinnost soudu požádat příslušné orgány (např. Policii ČR) o sdělení těchto informací. Stejně by měl soud podle názoru dlužníka postupovat v případě jeho druhé pohledávky ve výši 115.000,-Kč za paní Dagmar Musilovou, na kterou je kvůli této pohledávce vedeno exekuční řízení a podle jejího zástupce je ochotna částečně svůj dluh splnit. Dlužník dále poukázal na to, že již zmíněný bývalý jednatel společnosti dosud nepředal dlužníkovi klíče od trezoru společnosti; toto isir.justi ce.cz však bude přibližně do jednoho měsíce učiněno a mezi listinami nacházejícími se v trezoru by podle informací dlužníka měly být dokumenty ohledně dalších pohledávek dlužníka.
 Podle ust. § 108 odst. 1 insolvenčního zákona může insolvenční soud před rozhodnutím o insolvenčním návrhu uložit insolvenčnímu navrhovateli, aby ve stanovené lhůtě zaplatil zálohu na náklady insolvenčního řízení, je-li to nutné ke krytí nákladů řízení a prostředky k tomu nelze zajistit jinak; to platí i tehdy, je-li


text:
zřejmé, že dlužník nemá žádný majetek. Tuto zálohu nelze uložit insolvenčnímu navrhovateli- zaměstnanci dlužníka, jehož pohledávka spočívá pouze v pracovněprávních nárocích. Povinnost zaplatit zálohu neuloží insolvenční soud dlužníku, o jehož insolvenčním návrhu může rozhodnout bez zbytečného odkladu tak, že vydá rozhodnutí o úpadku, s nímž spojí rozhodnutí o povolení oddlužení.
 Z obsahu spisu odvolací soud zjistil, že 24. 3. 2016 byl v insolvenčním rejstříku zveřejněn insolvenční návrh dlužníka a jímž se domáhal prohlášení úpadku. Z návrhu vyplývá, že dlužník má závazky v celkové výši 1.192.487,12 Kč a jeho jediným majetkem je hotovost na běžném účtu ve výši přibližně 790,-Kč, dvě pohledávky vůči Jiřímu Prieselovi v celkové výši 1.096.839,-Kč a pohledávka vůči Dagmar Musilové ve výši 115.000,-Kč.
 Odvolací soud shodně se soudem prvního stupně zdůrazňuje, že účelem insolvenčního řízení není vytváření podmínek pro zánik nefunkčních obchodních společností, ale řešení úpadku a hrozícího úpadku dlužníka některým ze zákonem stanovených způsobů tak, aby došlo k uspořádání majetkových vztahů k osobám dotčeným dlužníkovým úpadkem nebo hrozícím úpadkem a k co nejvyššímu a zásadně poměrnému uspokojení dlužníkových věřitelů (ust. § 1 insolvenčního zákona). Z této výchozí koncepce zákona se podává, že insolvenční řízení může mít smysl jedině za předpokladu, že v majetkové podstatě existuje majetek, z něhož by mohly být (v závislosti na způsobu řešení úpadku dlužníka) alespoň částečně uspokojeny pohledávky věřitelů. Není-li tu takového majetku, nemá insolvenční řízení smyslu.
 Z uvedeného plyne, že bude-li zjištěno, že dlužník nemá majetek postihnutelný pro účely insolvenčního řízení, nedává zákon žádného podkladu pro další pokračování v řízení. Testem k tomu, aby nejistota v této otázce mohla být odstraněna na samém začátku insolvenčního řízení a aby insolvenční řízení nebylo zneužíváno pro účely, k nimž sloužit nesmí, je právě uložená povinnost dlužníka zaplatit zálohu na náklady insolvenčního řízení.
 Závěr insolvenčního soudu o tom, že v projednávané věci lze očekávat řešení dlužníkova úpadku konkursem, je správný. V něm náklady insolvenčního řízení budou tvořeny mimo jiné vždy i hotovými výdaji a odměnou insolvenčního správce, která podle vyhlášky č. 313/2007 Sb. bude činit nejméně 45.000,-Kč. Jelikož dosavadní výsledky řízení nenasvědčují tomu, že by očekávané náklady insolvenčního řízení bylo možno hradit z majetkové podstaty, když dlužník nevykazuje žádný majetek (kromě výše uvedeného) ani příjmy, dospěl odvolací soud k závěru, že soud prvního stupně správně posoudil podmínky pro uložení zálohy na náklady insolvenčního řízení, včetně její výše.
 K námitce dlužníka týkající se toho, že soud měl zjišťovat finanční situaci osob, za kterými má uvedené pohledávky, odvolací soud dodává, že podrobné zjišťování vymahatelnosti pohledávek dlužníka není předmětem současné fáze insolvenčního řízení. Z informací, které poskytl dlužník, je pravděpodobné, že jeho pohledávky za Dagmar Musilovou a Jiřím Prieselem budou obtížně dobytné, když nejsou plněny dobrovolně, na Dagmar Musilovou je již delší dobu bezúspěšně vedeno exekuční řízení a finanční situace Jiřího Priesela není ze spisu zřejmá, nicméně do dnešního dne soud nemá informace o tom, že by svou pohledávku uhradil. Toto a domněnka dlužníka, že v jeho dosud neotevřeném trezoru mohou být dokumenty o pohledávkách za dalšími dlužníky, tedy nemůže být důvodem pro snížení zálohy.

type: other


text:
Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 3 Tdo 770/2008 | Judikatura | Pravo4u.cz - služby pro právníky
 Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 3 Tdo 770/2008
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 26. června 2008 o dovolání podaném obviněnými D. V. a B. V., proti usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 17. 1. 2008, sp. zn. 7 To 632/2007, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Okresního soudu ve Vyškově pod sp. zn. 2 T 91/2006, t a k t o :
 Rozsudkem Okresního soudu ve Vyškově ze dne 26. 10. 2007, sp. zn. 2 T 91/2006, byl obviněný D. V. společně s t. č. pravomocně odsouzeným B. V., uznán vinným trestným činem ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a trestným činem výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák., a to ve spolupachatelství podle § 9 odst. 2 tr. zák. Po skutkové stránce jednání spáchali tak, že dne 1. 1. 2006 v době kolem 0.45 hodin v B., v prostorách diskotéky N. L., v přítomnosti nejméně 8 návštěvníků diskotéky, fyzicky napadli O. S. tak, že ho v sále mezi boxy poté, co O. S. zavadil o D. V., tento strhl na zem a následně jej společně se svým bratrem B. V. fyzicky napadli, a to vícečetnými údery, kdy jej bili pěstmi do obličeje a kopali do horní části těla, přičemž mu způsobili lehký otřes mozku, podvrtnutí krční páteře, mnohočetné podlitiny, zejména na hlavě, tváři i krku, kdy v důsledku tohoto zranění byl po dobu 9 dnů hospitalizován v nemocnici a podstatně tam byl omezen v obvyklém způsobu života. Podle § 221 odst. 1 tr. zák. a § 35 odst. 1 tr. zák. byli obvinění D. V. a B. V., a to každý z nich, odsouzeni k úhrnnému trestu odnětí svobody v trvání 12 (dvanácti) měsíců. Podle § 58 odst. 1 tr. zák. a § 59 odst. 1 tr. zák. jim byli výkony trestu odnětí svobody podmíněně odloženy na zkušební dobu v trvání 1,5 (jeden a půl) roku.
 O odvolání obviněného D. V. a B. V. proti předmětnému rozsudku rozhodl ve druhém stupni Krajský soud v Brně usnesením ze dne 17. 1. 2008, sp. zn. 7 To 632/2007, jímž podaná odvolání podle § 256 tr. ř. zamítl jako nedůvodná. Rozsudek soudu prvního stupně tak nabyl právní moci dne 17. 1. 2008 (§ 139 odst. 1 písm. b/ cc/ tr. ř.).
 Proti shora citovanému usnesení odvolacího soudu podali obvinění D. V. a B. V. dovolání, kterým napadli rozhodnutí odvolacího soudu a současně i rozhodnutí soudu prvního stupně, a to ve výroku o vině i trestu. Uplatněnými dovolacími důvody byly důvody uvedené v ustanovení § 265b odst. 1 písm. g), l) tr. ř.
 V odůvodnění tohoto mimořádného opravného prostředku dovolatelé uvedli, že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku, soudy obou stupňů, pokud bylo jejich jednání posouzeno jako tr. činy ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák., a to formou spolupachatelství, přesto, že


text:
takové závěry obou soudů byly v extrémním rozporu se skutkovými zjištěními. Zdůraznili, že zejména nebyly vyjasněny rozpory mezi znaleckými posudky vypracovanými MUDr. C. G. a Prof. K. týkající se vzniku zranění poškozeného O. S., dále že dokazování nebylo úplné, pokud nebyly vyslechnuti strážníci městské policie s nimiž přišel poškozený do styku a nebylo zaujato stanovisko k úřednímu záznamu z 8. 3. 2007. Soud pochybil, pokud vycházel při rozhodování o jejich vině toliko z výpovědí poškozeného O. S. a svědka G., neboť jejich výpovědi jsou v rozporu s provedenými důkazy. To je zejména se závěry revizního znaleckého posudku vypracovaného Prof. MUDr. M. K., CSc., přesto, že se s jeho závěry zčásti ztotožnil i znalec MUDr. G. a s převážnou většinou vyslechnutých osob jako svědků, z nichž tři, tj. B., J. a J. uvedli, že poškozený měl další konflikt po odchodu z diskotéky. Soud tedy provedené důkazy nesprávně vyhodnotil pokud jejich jednání hodnotil jako jednání spolupachatelů, přesto, že obviněný D. V. byl poškozeným napaden, jeho jednání se toliko bránil a obviněný B. V. mu přišel toliko na pomoc, přičemž po jeho příchodu již do situace nezasahoval. Nebylo tedy prokázáno, že by zranění utrpěl poškozený v souvislosti s jednáním obviněného D. V. či obviněného B. V. Vzhledem ke skutečnostem uvedeným shora dovolatelé navrhli, aby Nejvyšší soud České republiky podle § 265k odst. 1 tr. ř. zrušil usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 17. 1. 2008 sp. zn. 7 To 632/2007b a také rozsudek Okresního soudu ve Vyškově ze dne 5. 2. 2007, sp. zn. 2 T 91/2006, a související rozhodnutí o náhradě nákladů trestního řízení a rozhodl sám podle § 265m odst. 1 tr. ř. nebo aby přikázal Okresnímu soudu ve Vyškově věc k novému projednání a rozhodnutí podle § 265l odst. 1 tr. ř.
 Opis dovolání obviněného byl předsedou senátu Okresního soudu ve Vyškově za podmínek ustanovení § 265h odst. 2 tr. ř. doručen dne 13. 5. 2008 Nejvyššímu státnímu zastupitelství České republiky. Dovolací soud do dne konání neveřejného zasedání neobdržel písemné vyjádření státního zástupce Nejvyššího státního zastupitelství, zda využívá svého práva se k dovolání obviněného vyjádřit či využívá práva vyplývajícího z ustanovení § 265r odst. 1 písm. c) tr. ř. K tomuto zákon nestanoví žádnou lhůtu.
 Obviněný D. V. i B. V., jsou podle § 265d odst. 1 písm. b) tr. ř. osobami oprávněnými k podání dovolání pro nesprávnost výroku rozhodnutí soudu, který se jich bezprostředně dotýká. Dovolání bylo podáno v zákonné dvouměsíční lhůtě podle § 265e odst. 1 tr. ř. prostřednictvím obhájce (§ 265d odst. 2 věta první tr. ř.) a současně splňuje formální a obsahové náležitosti předpokládané v ustanovení § 265f odst. 1 tr. ř.
 Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 265c tr. ř.) především zkoumal, zda v předmětné věci jsou splněny podmínky přípustnosti dovolání podle § 265a tr. ř. a shledal, že dovolání obviněného D. V. a B. V. je přípustné podle § 265a odst. 1, odst. 2 písm. a), h) tr. ř.
 Protože dovolání lze podat jen z důvodů uvedených v ustanovení § 265b


text:
tr. ř., bylo zapotřebí posoudit, zda konkrétní důvody, o které obvinění dovolání opírají, lze pod dovolací důvody uvedené v ustanovení § 265b odst. 1 písm. l), g) tr. ř. podřadit. Toto zjištění má zásadní význam z hlediska splnění podmínek pro provedení přezkumu napadeného rozhodnutí dovolacím soudem (srov. § 265i odst. 1, odst. 3 tr. ř.).
 Důvod dovolání podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. je dán v případech, kdy rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo na jiném nesprávném hmotně právním posouzení. Poukazem na uvedený dovolací důvod se nelze v zásadě domáhat přezkoumání skutkových zjištění, pokud tato jsou do té míry úplná, že z nich lze dovodit při rozumné a logické interpretaci adekvátní právní závěry. Skutkový stav je takto při rozhodování soudů hodnocen pouze z tohoto hlediska, zda skutek nebo jiná okolnost skutkové povahy byly správně právně posouzeny v souvislosti s provedeným dokazováním a následně také právně kvalifikovány v souladu s příslušnými ustanoveními hmotného práva. Za dané situace se nelze domáhat přezkoumání skutkových zjištění, na kterých je napadené rozhodnutí vystaveno. V souvislosti s výkladem uvedeného dovolacího důvodu je současně třeba vzít v úvahu, že dovolání není dalším odvoláním, nýbrž mimořádným opravným prostředkem určeným k nápravě výslovně uvedených procesních a hmotně právních vad v rozhodnutích vymezených v ustanovení § 265a tr. ř. Nejvyšší soud v řízení o dovolání není tedy třetí instancí přezkoumávající skutkový stav věci v celé šíři, neboť v takovém případě by se dostával do role soudu prvního stupně, který z hlediska uspořádání, zejména hlavního líčení soudem zákonem určeným a také nejlépe způsobilým ke zjištění skutkového stavu věci ve smyslu ustanovení § 2 odst. 5, odst. 6 tr. ř., popřípadě do pozice soudu odvolacího projednávající opravný prostředek, který může skutkový stav korigovat prostředky k tomu určenými zákonem (např. rozhodnutí Ústavního soudu sp. zn. I. ÚS 412/02, III. ÚS 732/02). Zásah Nejvyššího soudu jako soudu dovolacího do hodnocení důkazů přichází v úvahu jen za situace, že by skutková zjištění byla v extrémním nesouladu s právními závěry učiněnými v napadeném rozhodnutí (nález Ústavního soudu sp. zn. III. ÚS 84/94, I. ÚS 4/04). Pokud by totiž zákonodárce zamýšlel povolat Nejvyšší soud jako třetí stupeň plného přezkumu, nepředepisoval by taxativně velmi úzké vymezení dovolacích důvodů (např. usnesení Ústavního soudu ze dne 27. 5. 2004, sp. zn. IV. ÚS 73/03).
 Důvodem dovolání podle § 265b odst. 1 písm. l) tr. ř. je existence vady spočívající v tom, že bylo rozhodnuto o zamítnutí nebo odmítnutí řádného opravného prostředku proti rozsudku nebo usnesení uvedenému v § 265a odst. 2 písm. a až g tr. ř., aniž byly splněny procesní podmínky stanovené zákonem pro takové rozhodnutí, nebo byl v řízení mu předcházejícím dán důvod dovolání podle § 265b odst. 1 písm. a) až k) tr. ř. Předmětný dovolací důvod dopadá na případy, kdy došlo k zamítnutí nebo odmítnutí řádného opravného prostředku bez věcného přezkoumání a procesní strana tak byla zbavena přístupu ke druhé instanci, nebo byl-li zamítnut řádný opravný prostředek, ačkoliv již v předcházejícím řízení byl dán některý ze shora uvedených důvodů. V dané


text:
věci prvá alternativa tohoto dovolacího důvodu nebyla dovolateli namítána a druhá alternativa tohoto dovolacího důvodu by pak v posuzovaném případě byla naplněna toliko za předpokladu, že by napadené rozhodnutí a řízení mu předcházející bylo skutečně zatíženo vytýkanými hmotně právními vadami předpokládanými v dovolacím důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., na který dovolatelé odkazují.
 S ohledem na skutečnosti rozvedené shora je zřejmé, že dovolací soud je vázán soudy zjištěným skutkovým stavem věci a dovolacímu důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. proto neodpovídají námitky dovolatelů, v jejichž rámci sami částečně interpretují výsledky provedeného dokazování či poukazují na jejich neúplnost (ohledně míry jeho účasti na zjištěném skutku) a na tomto základě dovozují absenci znaků skutkových podstat trestných činů, jimiž byli uznáni vinnými, tj. trestnými činy ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák. Dovolatelé namítli, že soudy nevyhodnotily správně provedené důkazy, zejména neodstranily rozpory v závěrech mezi dvěma znaleckými posudky týkající se objektivně zjištěného zranění poškozeného a také, že neprovedly dokazování úplné, když nevyslechly městské strážníky, kteří se následně s poškozeným setkali a byli s ním v kontaktu. Podle jejich názoru nebylo prokázáno jejich spolupachatelství na jednání, jímž byli uznáni vinnými. Z uvedeného je zřejmé, že dovolací námitky obviněných jsou v podstatě námitky procesní směřující k revizi skutkových zjištění, ze kterých soudy při hmotně právním posouzení skutku vycházely a jsou také opakováním jejich obhajoby prezentované až v hlavních líčeních, neboť v přípravném řízení využili ustanovení § 33 tr. ř. a odepřeli vypovídat.
 Dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. byl v posuzovaném případě uplatněn právně relevantně námitkou obviněnými v tom, že skutková zjištění, ze kterých soudy obou stupňů vycházely a jak jsou popsána ve výroku rozsudku soudu prvního stupně, která akceptoval jako správná i soud odvolací, neumožňovala právní posouzení popsaného skutku, jehož spácháním byl uznán vinným jako trestné činy ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a výtržnictví podle § 202 tr. zák., neboť nebylo prokázáno, že by se jednání dopustili jako spolupachatelé. Jak dovolatelé zdůraznili, mají zato, že právní závěry soudů, jsou v extrémním rozporu s učiněnými skutkovými zjištěními.
 Při posuzování opodstatněnosti této části podaného dovolání pak Nejvyšší soudu dospěl k následujícímu závěru:
 V obecné rovině lze uvést, že trestný čin ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. je spáchán úmyslným ublížením na zdraví jinému. Nicméně, ne každá porucha zdraví je ublížením na zdraví ve smyslu trestního zákona. Je jím porušení normálních tělesných nebo duševních funkcí znesnadňujících poškozenému výkon jeho obvyklé činnosti nebo má vliv na obvyklý způsob života poškozeného, a to nikoli jen po krátkou, zcela přechodnou dobu (R 2/1996) a který zpravidla vyžaduje lékařské ošetření, i když nezanechá trvalé následky. Při právním posouzení nelze vycházet jen z toho, jaká porucha byla útokem způsobena, ale je třeba přihlédnout i k okolnostem, za kterých se útok stal, jakým předmětem bylo útočeno a jaké nebezpečí pro napadeného z útoku hrozilo. K naplnění subjektivní stránky


text:
trestného činu ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. nestačí, že pachatel jednal úmyslně, nýbrž musí být prokázáno, že jeho úmysl směřoval ke způsobení následku ublížení na zdraví (R 22/1968-I).
 Trestného činu výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák. se dopustí pachatel, který veřejně nebo na místě veřejnosti přístupném se dopustí hrubé neslušnosti nebo výtržnosti zejména tím, že mimo jiné napadne jiného. Hrubou neslušností nebo výtržností mohou být jak fyzické útoky proti osobám a věcem, tak i verbální projevy určitého charakteru, obojí pak učiněné veřejně nebo na místě veřejnosti přístupném. Vzhledem k tomu, že trestný čin výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák. patří mezi trestné činy hrubě narušující občanské soužití, je předpokladem pro trestní odpovědnost za takovéto jednání, aby toto skutečně závažným způsobem a ve výrazné míře narušovalo občanské soužití. Z povahy zákonem chráněného zájmu totiž vyplývá, že má-li být nějaké jednání pokládáno za výtržnost, musí se určitým výraznějším způsobem dotýkat veřejného pořádku jako hodnoty, která přesahuje individuální zájmy jednotlivců.
 Z ustanovení § 9 odst. 2 tr. zák. poté vyplývá, že byl-li trestný čin spáchán společným jednáním dvou nebo více osob, odpovídá každá z nich, jako by trestný čin spáchala sama. Spolupachatelství tedy předpokládá spáchání trestného činu společným jednáním se stejným úmyslem k tomu směřujícím. O společné jednání jde tehdy, jestliže každý ze spolupachatelů naplnil svým jednáním všechny znaky skutkové podstaty trestného činu, nebo jestliže každý ze spolupachatelů svým jednáním uskutečnil jen některý ze znaků skutkové podstaty trestného činu, jež je pak naplněna jen souhrnem těchto jednání, nebo jestliže jednání každého ze spolupachatelů je aspoň článkem řetězu, přičemž jednotlivé činnosti směřují k přímému vykonání trestného činu (R 15/1976). Stačí tedy i částečné přispění třeba i v podřízené roli, jen když je vedeno stejným úmyslem (B 2/1980-12-I).
 Jsou-li výše uvedené zásady aplikovány na nyní posuzovaný případ, je z rozhodnutí soudů patrno, že vycházely ze skutkového stavu věci v podobě stručně formulované ve výroku rozsudku soudu prvního stupně a to poté, co soud prvního stupně provedl doplnění dokazování na základě pokynu Krajského soudu v Brně, který dne 10. 5. 2007, pod sp. zn. 7 To 189/2007, z podnětu odvolání obviněných D. V. a B. V. podle § 258 odst. 1 písm. b), c) tr. ř. zrušil rozsudek Okresního soudu ve Vyškově ze dne 5. 2. 2007, sp. zn. 2 T 91/2006, a podle § 259 odst. 1 tr. ř. vrátil věc okresnímu soudu k doplnění a novému rozhodnutí. Skutková věta obsahuje zjištěné skutkové okolnosti, které jsou v posuzovaném případě konkrétním obsahem zákonných znaků skutkových podstat příslušných zákonných ustanovení, podle nichž byl čin obviněných právně posouzen a nebylo shledáno, že by tento výrok byl v extrémním nesouladu se skutkovými zjištěními provedenými soudem prvního stupně a uvedenými v odůvodnění rozsudku.
 Ze skutkové věty rozsudku soudu prvního stupně vyplývá, že poškozený O. S. utrpěl inkriminovaného dne na diskotéce, za přítomnosti více osob zranění, v rozsahu popsaném ve skutkové větě napadeného rozsudku, které mělo za následek jeho hospitalizaci po dobu 9 dnů v nemocnici a tedy i to, že byl


text: přinejmenším po tuto dobu omezen v běžném způsobu života. Pokud jde o nejpravděpodobnější mechanismus vzniku objektivně zjištěných úrazových změn i nebezpečnost útoku, vycházely soudy ze závěrů znaleckého posudku z oboru zdravotnictví, odvětví chirurgie, specializace odvětví úrazová chirurgie vypracovaného MUDr. C. G. (viz str. 4 odůvodnění). Vzhledem k tomu, že nevznikly pochybnosti o správnosti závěrů znaleckého posudku, neboť byly jasné a úplné, a blíže byly znalcem MUDr. C. G. objasněny u hlavního líčení. Soudy z nich mohly při zjišťování nejpravděpodobnějšího mechanismu vzniku objektivně zjištěných úrazových změn u poškozeného vycházet a činit závěry týkající se vzniku jeho zranění. Mimo jiné z něj vyplynulo, že v důsledku lehkého otřesu mozku, který byl u poškozeného diagnostikován (krátké výpadky vědomí), si nemusel přesně vybavovat celý průběh útoku, takže v části, v níž popisuje množství kopů či úderů pěstí, tak tato neodpovídají objektivně zjištěnému zranění. Nicméně trval na tom, že objektivizovaná zranění, s výjimkou zranění paty, nemohla vzniknout toliko pádem ze sedačky, jak vyplynulo z listinného důkazu, který byl předložen obviněnými jako „revizní znalecký posudek“ z odvětví soudního lékařství vypracovaného Prof. MUDr. M. K., CSc., soudním znalcem z oboru ortopedie a traumatologie, v průběhu hlavního líčení, po vrácení věci soudem druhého stupně k doplnění dokazování. Soud prvního stupně jej správně provedl přečtením podle § 213 tr. ř. jako listinný důkaz, neboť postrádal zákonem požadované náležitosti znaleckého posudku předloženého stranou podle § 110a tr. ř. Jednak neobsahoval formální a obsahové náležitosti podle § 107 odst. 3 tr. ř., když toliko vycházel ze studia zdravotnické dokumentace bez znalosti obsahu spisových materiálů a toliko následně polemizoval se závěry znaleckého posudku vypracovaného MUDr. C. G., a poté také postrádal doložku znalce s poučením o tom, že si je vědom následků vědomě nepravdivého znaleckého posudku podle § 106 věta druhá tr. ř. Dále také bylo bez důvodných pochybností provedenými důkazy prokázáno (výpovědi svědků G., B., N.), že zranění poškozeného vzniklo v příčinné souvislosti s jednáním obviněného D. V. a B. V., kteří jej postupně napadli a následně ve fyzickém napadání pokračovali oba dva, a to údery pěstí a kopáním, byť menší intenzity (tento závěr vysvětlil znalec u hlavního líčení), a to zejména do hlavy, neboť tam byla převážná část úrazových změn objektivizována a lokalizována. Nicméně, jak vyplynulo ze znaleckého posudku MUDr. C. G. a jeho výpovědi u hlavního líčení, podle CT vyšetření byl značný úder veden do levé strany čela. Soud prvního stupně na str. 2 verte a 3 uvedl, z jakého důvodu a na základě jakých důkazů vinu obviněných D. V. a B. V. dovodil a proč neuvěřil výpovědím svědků J., J. a B., z čehož bylo také možno dovodit, z jakého důvodu nepovažoval za nutné provádět doplnění dokazování výslechem městských strážníků, zejména když míra ovlivnění poškozeného alkoholem, byla zjištěna. Dále také vysvětlil, proč hodnotil svědectví svědka S. jako nevěrohodné a jak hodnotil další svědectví, a to svědků Ž. a O. Soud prvního stupně, jehož závěry akceptoval v plném rozsahu soud odvolací, dovodil znaky skutkových podstat trestných činů, tj. ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a


text:
výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák., ze způsobu provedení činu a vzniklého následku, tj. zranění, jehož převážná část byla nalezena v oblasti hlavy poškozeného a také z délky doby, po kterou byl poškozený léčen a přetrvávali u něj potíže omezující ho v běžném způsobu života. Tedy soudy dovodily příčinnou souvislost mezi jednáním obviněných D. V. a B. V., kteří poškozeného fyzicky napadali způsobem popsaným ve skutkové větě, a vzniklým následkem, tj. zraněním poškozeného, které bylo pokryto zaviněním formou úmyslu nepřímého podle § 4 písm. b) tr. zák., když obvinění si museli být vědomi toho, že společným jednáním mohou poškozenému způsobit zranění a pro případ, že se tak stane, byli s tímto srozuměni. Nejvyšší soud znovu zdůrazňuje (odkazuje na vysvětlení pojmu spolupachatelství podle § 9 odst. 2 tr. zák. shora), že při posuzování trestní odpovědnosti za jednání spáchané ve spolupachatelství není podstatné, že nebyla přesně specifikována míra účasti každého z pachatelů na výsledku, neboť oba za výsledek, v daném případě za zranění poškozeného odpovídají, pokud nedošlo k mimořádnému vybočení, tedy exesu jednoho z nich, k čemuž nedošlo, zejména za situace a toto je podstatné, když jejich úmysl byl veden jednotícím záměrem způsobit poškozenému zranění, což bylo možno dovodit z prokázaného způsobu napadení. K jednání obviněných v intenzitě, jak byla bez důvodných pochybností prokázána, je neopravňovalo ani ne příliš společenské chování poškozeného. Obvinění nejen, že fyzicky napadli poškozeného a způsobili mu zranění, ale navíc se tohoto jednání dopustili hrubým způsobem na místě veřejnosti přístupném tj. v restauraci, za přítomnosti více osob, čímž hrubým způsobem narušili veřejný klid a pořádek. Pokud obvinění tvrdili, že se poškozený choval z důvodů podnapilosti nevhodně (zjištěno 1,30 % alkoholu v krvi) a chtěl je i napadnout, byla jejich reakce dané situaci neadekvátní.
 Pokud tedy za výše uvedených okolností dospěly soudy obou stupňů k závěru, že obvinění D. V. a B. V. svým jednáním spáchaným ve spolupachatelství naplnili znaky skutkových podstat trestných činů ublížení na zdraví podle § 221 odst. 1 tr. zák. a výtržnictví podle § 202 odst. 1 tr. zák. tím, že se na místě veřejnosti přístupném dopustili výtržnosti tím, že napadli jiného, a to v úmyslu ublížit mu na zdraví, což realizovali, je tento závěr věcně správný a rozhodně nebylo možno dospět k závěru o extrémním rozporu mezi právním posouzením skutku a skutkovými zjištěními.
 Z důvodů rozvedených v předchozích odstavcích nebylo možno podanému dovolání přiznat jakékoliv opodstatnění, a to ani v jeho relevantně uplatněné části.
 Je tedy možno uzavřít, že napadené rozhodnutí netrpí vadami předpokládanými v ustanovení § 265b odst. 1 písm. l) tr. ř., neboť v řízení předcházejícím nedošlo k vadám zakládajícím dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. Tento dovolací důvod přitom odvolací soud nezaložil ani svým vlastním rozhodnutím. Dovolání obviněných D. V. a B. V. byla proto shledána zjevně neopodstatněnými a Nejvyšší soud je podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. ř. odmítl. Za podmínek ustanovení § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř. bylo o odmítnutí dovolání rozhodnuto v neveřejném zasedání.
 Poučení: Proti rozhodnutí


text:
22 Cdo 779/2003
 Datum rozhodnutí: 15.04.2003
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Jiřího Spáčila, CSc., a soudců Víta Jakšiče a JUDr. Františka Baláka ve věci žalobkyně M. H., zastoupené obecným zmocněncem, proti žalovaným: 1) V. H., a 2) A. H., zastoupeným advokátem, o ochranu vlastnictví, vedené u Okresního soudu v Jindřichově Hradci pod sp. zn. 4 C 724/95, o dovolání žalovaných proti rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 31. května 2002, č. j. 7 Co 1091/2002-369, takto:
 Okresní soud v Jindřichově Hradci (dále jen soud prvního stupně ) rozsudkem ze dne 12. března 2002, č. j. 4 C 724/95-319, uložil žalovaným povinnost zdržet se jakéhokoli jednání, kterým by narušovali v části nemovitosti v čp. 25 v k. ú. S. n. N. označené jako lednice, a to v částech specifikované ve znaleckém posudku J. K. ze dne 6. 4. 1998, položka ověření 20/98 s odkazem na přílohu 2 posudku jako díl B, zejména se zdržet činnosti, kterou v označené části provozuje, to je užívání uvedeného prostoru ke skladování, vyklidit ji a uvést do předešlého stavu, to je odstranit vyzdívku ve vchodovém otvoru z pozemkové parcely 208/7 a odstranit příčku z dřevěné kulatiny v půdním prostoru, oboje v dílu B podle výše uvedeného znaleckého posudku do 15 dnů od právní moci rozsudku a rozhodl o nákladech řízení. Na základě provedených důkazů dospěl k závěru, že shora uvedená část nemovitosti náleží vlastnicky žalobkyni, neboť její právní předchůdci nabyli vlastnického práva vydržením již v roce 1948 a ona sama se stala vlastnicí dohodou o vydání věci, uzavřenou s J. S. J. H. podle zákona č. 403/1991 Sb., o zmírnění následků některých majetkových křivd, dne 4. února 1991. Naproti tomu z důkazů neplyne, že by spornou lednici někdy vlastnili žalovaní nebo jejich právní předchůdci. Jelikož bylo prokázáno, že žalovaní vlastnictví žalobkyně způsobem popsaným ve výroku rozsudku ruší, bylo žalobě s odkazem na § 126 občanského zákoníku vyhověno.
 K odvolání žalovaných Krajský soud v Českých Budějovicích jako soud odvolací rozsudkem ze dne 31. května 2002, č. j. 7 Co 1091/2002-369, potvrdil rozsudek soudu prvního stupně a rozhodl o nákladech odvolacího řízení. Neshledal pochybení na straně soudu prvního stupně ani při zjištění skutkového stavu, ani při právním posouzení věci a ztotožnil se s jeho závěrem, že děd žalobkyně vydržel vlastnické právo ke sporné části nemovitosti a že z žádného z provedených důkazů neplyne, že by vydržení mohlo nastat i na straně právních předchůdců žalovaných.
 Proti tomuto rozsudku podali žalovaní dovolání, v němž pokud jde o přípustnost - pouze odkázali na § 237 odst. 1 písm. c) občanského soudního řádu (dále jen OSŘ ), aniž by specifikovali, proč by mělo být dovolání podle tohoto ustanovení přípustné, a ohledně dovolacího důvodu poukázali na nesprávné použití platných právních předpisů a jejich nesprávný výklad s tím, že proto bylo v rozporu s důkazy, rozporu se skutečnými majetkovými vztahy rozhodnuto v jejich neprospěch. Odůvodnění dovolání ovšem obsahuje výlučně nesouhlas se způsobem, jakým byly hodnoceny důkazy, z nichž soudy obou stupňů vyvodily své skutkové závěry, i


text:
se skutkovými závěry samotnými a žalovaní v něm dovozují, že lednicí byla nazývána jiná část nemovitosti, než je nyní předmětem sporu, z čehož vyplývá nesprávný závěr o vlastnických vztazích. Žalovaní navrhli, aby byly rozsudky soudů obou stupňů zrušeny a věc vrácena soudu prvního stupně k dalšímu řízení.
 Podle § 236 odst. 1 OSŘ lze dovoláním napadnout pravomocná rozhodnutí odvolacího soudu, pokud to zákon připouští. Proto se Nejvyšší soud ČR po zjištění, že dovolání bylo podáno včas řádně zastoupeným účastníkem řízení, zabýval především otázkou jeho přípustnosti.
 Napadeným rozsudkem odvolacího soudu byl potvrzen rozsudek soudu prvního stupně, a tak ustanovením § 237 odst. 1 písm. a) OSŘ nemůže být přípustnost dovolání v této věci založena.
 Podle písm. b) citovaného ustanovení je dovolání přípustné proti rozsudku odvolacího soudu a proti usnesení odvolacího soudu, jimiž bylo potvrzeno rozhodnutí soudu prvního stupně, kterým soud prvního stupně rozhodl ve věci samé jinak než v dřívějším rozsudku (usnesení) proto, že byl vázán právním názorem odvolacího soudu, který dřívější rozhodnutí zrušil. Soud prvního stupně rozhodoval v této věci rozsudkem celkem třikrát, přičemž prvými dvěma rozsudky, které byly k odvolání žalobkyně odvolacím soudem zrušeny, byla žaloba zamítnuta. Přesto však nelze přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. b) OSŘ dovodit. Ta je totiž založena mimo jiné na předpokladu, že důvodem, proč soud prvního stupně rozhodl ve svém pozdějším rozsudku jinak než v rozsudku dřívějším, byla skutečnost, že soud prvního stupně byl vázán právním názorem odvolacího soudu obsaženým ve zrušujícím rozhodnutí. V daném případě byl rozsudek soudu prvního stupně z 12. 11. 1999, č. j. 8 C 724/95-167, zrušen usnesením odvolacího soudu z 29. 3. 2000, č. j. 8 Co 97/2000-189, proto, že byl vydán na základě nedostatečně zjištěného skutkového stavu a že se soud prvního stupně při svých úvahách o vydržení nevypořádal se všemi provedenými důkazy. Kromě těchto výtek neobsahuje zrušující usnesení odvolacího soudu žádný právní názor, který by vázal soud prvního stupně potud, že by jeho nezávislé rozhodnutí věci bylo vyloučeno, omezeno nebo usměrněno tím, že by byl povinen z tohoto názoru vycházet. Totéž pak platí i o rozsudku soudu prvního stupně z 2. 2. 2001, č. j. 8 C 724/95-249, zrušeném usnesením odvolacího soudu z 10. 8. 2001, č. j. 7 Co 1122/2001-284, když důvodem zrušení byla rozporuplnost rozsudku soudu prvního stupně, který z některých provedených důkazů neučinil žádná zjištění a některé důkazy zcela pominul, čímž se stal rozsudek nepřezkoumatelným a odvolací soud nemohl posuzovat jeho věcnou správnost. Je tedy zřejmé, že právní názor odvolacího soudu obsahoval vždy pouze pokyny, jak dále postupovat po procesní stránce, a ve vlastním posouzení věci soud prvního stupně nijak neomezoval, a tak ustanovení § 237 odst. 1 písm. b) OSŘ na daný případ nedopadá.
 Podle § 237 odst. 1 písm. c) OSŘ je dovolání přípustné proti rozsudku odvolacího soudu a proti usnesení odvolacího soudu, jimiž bylo potvrzeno rozhodnutí soudu prvního stupně, jestliže dovolání není přípustné podle písmena b) a dovolací soud dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí má ve věci samé po právní stránce zásadní význam. Dovolání žalovaných sice na


text:
toto ustanovení odkazuje, ale blíže neuvádí, v čem by měl zásadní právní význam rozsudku odvolacího soudu spočívat, a navíc argumenty, jimiž žalovaní brojí proti správnosti tohoto rozsudku, se netýkají právního posouzení věci, nýbrž skutkových závěrů, z nichž soudy obou stupňů vycházely. I kdyby ovšem tato skutková zjištění byla nesprávná, lze se nápravy domáhat jen poukazem na to, že rozhodnutí vychází ze skutkového zjištění, které nemá podle obsahu spisu v podstatné části oporu v provedeném dokazování, a uplatnění tohoto dovolacího důvodu v případě dovolání přípustného podle § 237 odst. 1 písm. c) OSŘ není možné (§ 241a odst. 3 OSŘ). Dovolací soud pak nepovažuje rozsudek odvolacího soudu za rozhodnutí po právní stránce zásadního významu tak, jak je definuje § 237 odst. 3 OSŘ, neboť problematika vydržení je v něm z hlediska přijatých skutkových závěrů (které, jak bylo vysvětleno, nemohou být v této věci předmětem dovolacího přezkumu) řešena zcela v souladu s hmotným právem i stávající judikaturou.
 Z toho, co bylo uvedeno, vyplývá, že dovolání žalovaných není přípustné podle § 237 odst. 1 OSŘ, a jelikož jeho přípustnost nelze dovodit ani z ustanovení § 238 až § 239 OSŘ, nezbylo, než je podle § 243b odst. 5 a § 218 písm. c) OSŘ odmítnout.
 O nákladech dovolacího řízení bylo rozhodnuto s přihlédnutím k tomu, že žalobkyni, která by podle § 243b odst. 5, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 a § 146 odst. 3 OSŘ měla právo na jejich náhradu, v tomto řízení žádné náklady nevznikly.
 V Brně dne 15. dubna 2003


text:
Příloha 3.d.1. Vypořádání vyjádření veřejnosti 1 - PDF
 Download "Příloha 3.d.1. Vypořádání vyjádření veřejnosti 1"
 1 Příloha 3.d.1. Vypořádání vyjádření veřejnosti 1 Vzor Vzor Vzor Vzor Vzor Vzor Vzor 6a Vzor 6b Vzor Vzor Vzor Belica Petr Benešová Blanka Bylo požádáno o skrytí identity Březovský Lumír Brzobohatý Daniel, Ing Bubeníček Tomáš Bubeníčková Kateřina Bubeníčková Michaela Bulková Gabriela Cvaková Libuše, Hlavín Otakar Čermák Martin Česák Petr, Ing Čubanová Kamila, Mgr Dobšová Šárka Doubek Martin Drdová Marcela, Mgr Dušková Dana Ehrenberger Roman, Ing Elexa Jan Fazekaš Peter, Ing. a Fazekaš Petra
 2 Georg Meger Goralczyk Zbyněk, Goralczyková Iveta Hábovčík Martin Hábovčíková Jana, Ing Hálkov Dimitrij, Ing Hanková Marie, Ing., Ferzik Hantych Petr Heřman Jiří Holík Libor Horčíková Radka Hoť Miroslav Hynek Miroslav, Ing Chaloupka Jindřich Charvát Michal Jakesch Radim Janočková Zuzana Janoušek Josef Januš Vlastislav Jarolímek Jan, Jarolímek Monika Jeřábková Jonášová Drahoslava Viktor Kassl, Mgr., Pavlína Kasslová, Barbora Kasslová, Viktorie Kasslová Kelisovi Klečka Jaroslav, Ing Konopáskovi Konupčík Petr, Ing Kortanová Tereza a Říha L Kozlová Marie, Ing. ( vyjádření č.1) Kozlová Marie, Ing. ( vyjádření č.2) Kozová Iva (2 podání) Kubínovi, Michaela a Jan Kučerová Pavla Kulhánek Antonín Kulhánková Vladimíra Kurucovi, Jan, Julia a Roman
 3 Kužlakov Pavel (I. V. vzor 5)
 4 Vzor 1 Připomínka Jako obyvatel dotčené obce Panenské Břežany, nesouhlasím se záměrem rozšíření letiště Vodochody a to minimálně z těchto důvodů: 1. Vlivem plánované letištní dopravy by došlo k překračování hlukových limitů v naší obci, a v přepracované dokumentaci není splněn požadavek k vypracování varianty provozu ke snížení těchto limitů. 2. Nesouhlasím s návrhem Ochranného hlukového pásma ani s tím, aby v této oblasti nebyl povolen další rozvoj obce na úkor soukromého a pro nás nepotřebného projektu. 3. Vlivem záměru by došlo k trvalému a negativnímu zhoršení našeho životního prostředí včetně zasažení mnoha chráněných druhů rostlin a živočichů a ohrožení naší bezpečnosti s možným střetem letadel s početnými hejny migrujících havranů a kavek. Vypořádání V procesu EIA je řadou podmínek zajištěno plnění hlukových limitů. Tyto limity budou muset být plněny i v Panenských Břežanech. Varianta s ekvivalentní hladinou hluku pro charakteristický letový den nižší než 60 db v Panenských Břežanech v prostorech, kde platí hlukové limity je navržena k realizaci. Ochranné hlukové pásmo (dále jen OHP ) je navrženo dle hygienických zásad. Obecné důvody vyplývají z ustanovení 83 odst. 1 zákona č. 183/2006 Sb., o územním plánování a stavebním řádu (stavební zákon), ve znění pozdějších předpisů (dále jen stavební zákon): Rozhodnutí o ochranném pásmu chrání stavbu, zařízení nebo pozemek před negativními vlivy okolí nebo chrání okolí stavby či zařízení nebo pozemku před jejich negativními účinky. Proces vyhlášení OHP bude veden mimo tento proces EIA a prakticky s ním nijak nesouvisí. Záměr vyhlášení OHP není uveden v příl č. 1 zákona č. 100/2001 Sb., o posuzování vlivů na životní prostředí a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o posuzování vlivů na životní prostředí), ve znění pozdějších předpisů (dále jen zák. č. 100/2001 Sb. ), a proto nepodléhá procesu EIA. Ve stanovisku EIA jsou uloženy podmínky, které mimo jiné ukládají nezbytnost


text:
plnění hlukových limitů pro venkovní prostory u stávající chráněné zástavby bez ohledu na OHP. Podmínkami stanoviska je zajištěno bezpečné plnění všech ekologických limitů, vč. limitů pro ekosystémy. Dostatečná ochrana ptáků je v rámci procesu EIA respektována v souladu se zák. č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů. Ke snížení vlivu na staré nocoviště havranů jsouz ve 4
 5 4. Provozem letiště dojde k zdravotnímu ohrožení obyvatel naší obce a možnému opožděnému vývoji dětí v naší škole. stanovisku uloženy následující podmínky: - v rámci ornitologické ochrany trvale kvalitativně i kvantitativně monitorovat výskyty jednotlivých druhů ptáků a na základě tohoto monitoringu operativně upravovat plán ornitologické ochrany a zpřesňovat konkrétní způsoby jednotlivých zásahů v rámci této ochrany, v rámci operativního vyhodnocování situace preferovat způsob ochrany prostřednictvím sokolovitých dravců; zvláštní pozornost věnovat monitoringu havranovitých ptáků na zimovišti Kralupy/Veltrusy; v rámci monitoringu provést polohopisné a výškopisné zmapování migračních tras, roční výskyt a především kolizní místa s letovými trasami - navázat spolupráci (koordinaci) s útvary biologické ochrany na LKPR některé letové trasy ptáků vedou současně přes LKVO a LKPR; zahájit spolupráci a výměnu zkušeností i s jinými pracovníky biologické ochrany letišť Součástí dokumentace je příloha č. 28: " Znalecký posudek: Dokumentace EIA Letiště Vodochody 13/81, Vlivy na veřejné zdraví - hodnocení zdravotních rizik hluku a znečištění ovzduší - aktualizace 2011, Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011" Její autor MUDr. Havel je soudní znalec v oboru zdravotnictví, odvětví hygiena se specializací: hygiena životního prostředí, hodnocení zdravotních rizik, dále je držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačních setech expozice chemickým látkám v prostředí a expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví Hodnocení zdravotních rizik je zpracováno v souladu s obecnými metodickými postupy WHO a autorizačními návody Státního zdravotního ústavu Praha AN/14/03 verze 2 a AN 15/04 VERZE 2 pro autorizované hodnocení zdravotních rizik dle ustanovení 83e zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně 5
 6 6 některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o ochraně veřejného zdraví). Problematika zdravotních rizik hluku v mimopracovním prostředí spadá do náplně oboru hygieny obecné a komunální. Zpracovatel hodnocení má v tomto oboru nástavbovou atestaci, licenci ČLK k výkonu funkce lektora a vedoucího lékaře a třicetiletou praxi. Je spoluautorem výše uvedených autorizačních návodů. V současné době zastává funkci vedoucího odboru hygieny obecné a komunální KHS Pardubického kraje. V ČR je metodika hodnocení zdravotních rizik předmětem akreditace dle zákona o ochraně veřejného zdraví a odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví dle zákona č.100/2001 Sb. a vyhlášky MZ č. 353/2004 Sb. K problematice posouzení zdravotních rizik byl v zpracovatelem posudku EIA nad rámec požadavků zák. č. 100/2001 Sb. zajištěn oponentní posudek, který zpracoval Ing. Kubina - držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačním setu expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví s názvem "Letiště Vodochody, Oponentní posudek


text:
ke znaleckému posudku Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011, duben 2012". Tento oponentní posudek byl zpracován příslušně autorizovanou osobou s následujícím závěrem: "Závěrem je nutno zdůraznit, že znalecký posudek byl zpracován velmi kvalitně. Opírá se o nejnovější publikace v odhadu zdravotních rizik z hluku a ze znečištěného ovzduší. V metodice a ve vlastním provedení nenašel zpracovatel oponentního posudku žádné závady. Použitý konzervativní přístup znamená, že odhady jsou nastaveny na nejhorší možnou variantu. Můžeme tedy očekávat, že ve skutečném provozu letiště bude vliv na lidské zdraví příznivější." Rozhodující posouzení závažnosti a únosnosti jak přímých, tak i
 7 5. Nesouhlasím s využíváním vzletové dráhy 10 a tím se starty ve východním směru nad naší obcí a to i pro cvičné okruhy. Vyjadřuji tedy touto cestou důrazný nesouhlas se záměrem s odvoláním na výsledek referenda v naší obci, který jasně a jednoznačně deklaruje NE pro letiště Vodochody. nepřímých vlivů na veřejné zdraví provedl orgán veřejného zdraví - KHS Středočeského kraje s následujícím závěrem: "K souhlasnému stanovisku k záměru letiště Vodochody nemáme připomínky. Z hlediska ochrany veřejného zdraví byly v návrhu souhlasného stanoviska ministerstva životního prostředí k záměru letiště Vodochody (dále jen souhlasné stanovisko ) stanoveny podmínky tak, aby byla v maximálně možné míře zajištěna ochrana zdraví obyvatel před negativními účinky hluku." Primární je nutnost plnění hlukových limitů leteckého provozu, které bude kontrolováno stanoveným monitoringem, kdy jak odletové, tak příletové trasy každé dráhy budou vybaveny samostatnými monitorovacími stanicemi. Hlukový limit je stanoven jako ekvivalentní hladina za 6 měsíců, takže v případě signalizace vyšších vlivů hluku na jedné dráze, bude možné provést v rámci technických možností optimalizaci využití drah pro minimalizaci vlivů hluku. Lze si také představit zcela reálnou situaci, kdy vzhledem k tomu, že nebude možné organizovat letecký provoz přesně podle předpokladů Akustické studie, nebude ani možné dosáhnout maximální kapacity pohybů za rok. Povinnost plnit hlukové limity je primární a z tohoto důvodu nemusí být ani maximální povolené kapacity dosaženo. Vzor 2 Připomínka Jako obyvatel dotčené obce Panenské Břežany, nesouhlasím se záměrem rozšíření letiště Vodochody a to minimálně z těchto důvodů: 1. Vlivem plánované letištní dopravy by došlo k překračování hlukových limitů v naší obci, jak je zřetelně zdokumentováno v hlukové studii předloženého záměru. 2. Nesouhlasím s návrhem Ochranného hlukového pásma ani s tím, aby v této oblasti nebyl povolen další rozvoj obce na úkor soukromého a pro Vypořádání V procesu EIA je řadou podmínek zajištěno plnění hlukových limitů. Tyto limity budou muset být plněny i v Panenských Břežanech. Varianta s ekvivalentní hladinou hluku pro charakteristický letový den nižší než 60 db v Panenských Břežanech v prostorech, kde platí hlukové limity je navržena k realizaci. OHP je navrženo dle hygienických zásad. Obecné důvody vyplývají z ustanovení 83 odst. 1 stavebního zákona: "Rozhodnutí o 7
 8 nás nepotřebného projektu. 3. Vlivem záměru by došlo k trvalému a negativnímu zhoršení našeho životního prostředí včetně zasažení mnoha chráněných druhů rostlin a živočichů. 4. Provozem letiště dojde k zdravotnímu ohrožení obyvatel naší obce. Vyjadřuji tedy


text:
touto cestou důrazný nesouhlas se záměrem s odvoláním ochranném pásmu chrání stavbu, zařízení nebo pozemek před negativními vlivy okolí nebo chrání okolí stavby či zařízení nebo pozemku před jejich negativními účinky." Proces vyhlášení OHP bude veden mimo tento proces EIA a prakticky s ním nijak nesouvisí. Záměr vyhlášení OHP není uveden v příl č. 1 zák. č. 100/2001 Sb., a proto nepodléhá procesu EIA. Ve stanovisku EIA jsou uloženy podmínky, které mimo jiné ukládají nezbytnost plnění hlukových limitů pro venkovní prostory u stávající chráněné zástavby bez ohledu na OHP. Podmínkami stanoviska je zajištěno bezpečné plnění všech ekologických limitů, vč. limitů pro ekosystémy. Dostatečná ochrana ptáků je v rámci procesu EIA respektována v souladu se zák. č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů. Ke snížení vlivu na staré nocoviště havranů jsouz ve stanovisku uloženy následující podmínky: - v rámci ornitologické ochrany trvale kvalitativně i kvantitativně monitorovat výskyty jednotlivých druhů ptáků a na základě tohoto monitoringu operativně upravovat plán ornitologické ochrany a zpřesňovat konkrétní způsoby jednotlivých zásahů v rámci této ochrany, v rámci operativního vyhodnocování situace preferovat způsob ochrany prostřednictvím sokolovitých dravců; zvláštní pozornost věnovat monitoringu havranovitých ptáků na zimovišti Kralupy/Veltrusy; v rámci monitoringu provést polohopisné a výškopisné zmapování migračních tras, roční výskyt a především kolizní místa s letovými trasami - navázat spolupráci (koordinaci) s útvary biologické ochrany na LKPR některé letové trasy ptáků vedou současně přes LKVO a LKPR; zahájit spolupráci a výměnu zkušeností i s jinými pracovníky biologické ochrany letišť Součástí dokumentace je příloha č. 28: " Znalecký posudek: Dokumentace EIA Letiště Vodochody 13/81, Vlivy na veřejné 8
 9 na výsledek referenda v naší obci, který jasně a jednoznačně deklaruje NE pro letiště Vodochody. zdraví - hodnocení zdravotních rizik hluku a znečištění ovzduší - aktualizace 2011, Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011" Její autor MUDr. Havel je soudní znalec v oboru zdravotnictví, odvětví hygiena se specializací: hygiena životního prostředí, hodnocení zdravotních rizik, dále je držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačních setech expozice chemickým látkám v prostředí a expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví Hodnocení zdravotních rizik je zpracováno v souladu s obecnými metodickými postupy WHO a autorizačními návody Státního zdravotního ústavu Praha AN/14/03 verze 2 a AN 15/04 VERZE 2 pro autorizované hodnocení zdravotních rizik dle ustanovení 83e zákona o ochraně veřejného zdraví. Problematika zdravotních rizik hluku v mimopracovním prostředí spadá do náplně oboru hygieny obecné a komunální. Zpracovatel hodnocení má v tomto oboru nástavbovou atestaci, licenci ČLK k výkonu funkce lektora a vedoucího lékaře a třicetiletou praxi. Je spoluautorem výše uvedených autorizačních návodů. V současné době zastává funkci vedoucího odboru hygieny obecné a komunální KHS Pardubického kraje. V ČR je metodika hodnocení zdravotních rizik předmětem akreditace dle zákona o ochraně veřejného zdraví a odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví dle zákona č.100/2001 Sb. a vyhlášky MZ č. 353/2004 Sb. K problematice posouzení zdravotních rizik byl v


text:
zpracovatelem posudku EIA nad rámec požadavků zák. č. 100/2001 Sb. zajištěn oponentní posudek, který zpracoval Ing. Kubina - držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačním setu expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví s názvem 9
 10 "Letiště Vodochody, Oponentní posudek ke znaleckému posudku Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011, duben 2012". Tento oponentní posudek byl zpracován příslušně autorizovanou osobou s následujícím závěrem: "Závěrem je nutno zdůraznit, že znalecký posudek byl zpracován velmi kvalitně. Opírá se o nejnovější publikace v odhadu zdravotních rizik z hluku a ze znečištěného ovzduší. V metodice a ve vlastním provedení nenašel zpracovatel oponentního posudku žádné závady. Použitý konzervativní přístup znamená, že odhady jsou nastaveny na nejhorší možnou variantu. Můžeme tedy očekávat, že ve skutečném provozu letiště bude vliv na lidské zdraví příznivější." Rozhodující posouzení závažnosti a únosnosti jak přímých, tak i nepřímých vlivů na veřejné zdraví provedl orgán veřejného zdraví - KHS Středočeského kraje s následujícím závěrem: "K souhlasnému stanovisku k záměru letiště Vodochody nemáme připomínky. Z hlediska ochrany veřejného zdraví byly v návrhu souhlasného stanoviska ministerstva životního prostředí k záměru letiště Vodochody (dále jen souhlasné stanovisko ) stanoveny podmínky tak, aby byla v maximálně možné míře zajištěna ochrana zdraví obyvatel před negativními účinky hluku." Vzor 3 Připomínka Zpracovatel posudku zasáhl nezákonně do dokumentace, kterou dle 9, odst.. 5 zákona 1100/2001 Sb. nesmí doplňovat ani přepracovávat, a to: a) přepracováním tabulky ze strany č. 118 dokumentace Vypořádání Zpracovatel posudku byl povinen mj. zkontrolovat správnost dokumentace. Během této kontroly našel některé nesrovnalosti, ke kterým si vyžádal od oznamovatele podklady, které byly použity ke zpracování dokumentace na základě ustanovení 9 odst. 6 zák. č. 100/2001 Sb. Vzhledem k tomu, že se jednalo o chyby typu chyb písařských, které neměly žádný vliv na závěry dokumentace a 10
 11 b) doplněním správného názvu statě B.I.5. podle přílohy 4 zák. č. 100/2001 Sb., avšak bez odpovídajícího obsahu na uvedení více variant. Zpracovatel posudku tím navíc sám vypořádává připomínku naši i MŽP tak, že vyhledává v dokumentaci pasáže, které vydává za vypracované varianty, přestože je v dokumentaci několikrát uvedeno, že je zpracována jen v jedné variantě c) jako první uvádí možnost ojedinělých letů těžších letadel s MTOW nad 120 t pro zajištění výrobního programu a.s. AERO Vodochody, v dokumentaci vůbec neuváděnou. Vidím v tom kromě nezákonnosti i podjatost ve prospěch předkladatelů dokumentace. Posudek, který je nezákonně přepracováván, by měl být vyřazen z dokumentů, o které se pak následně opírá závěrečná hodnocení MŽP. V návrhu stanoviska je řada podmínek, které by však měly být součástí dokumentace. V posudku nejsou s dostatečnou argumentací a srozumitelně vypořádány tyto připomínky : 1. zpracování takových variant, kdy dojde ke snížení hlukové zátěže v obci, oproti udávané v dokumentaci, tj. pod 60 db ekvivalentní hladiny hluku, zasažení obce izofonou > 60db je ignorováno neznemožňovaly provedení procesu EIA dle zák. č. 100/2001 Sb., uvedl tyto části na pravou míru. Zpracovatel posudku nijak nerozporuje posouzení jednovariantního


text:
záměru, pouze upozorňuje na místo, kde je uveden přehled zvažovaných variant, které předcházely návrhu aktivní posouzené varianty v souladu se zák. č. 100/2001 Sb. Pohyby letadel s rozpětím křídel nad 36 m, která využijí letiště Vodochody v souvislosti s výrobním programem AERO Vodochody a.s. jsou v dokumentaci uvedeny viz příl. č. 19 Veřejný příslib. V posudku je tento stav konkretizován na 4 lety za rok a v zájmu objektivity zohledněn v podmínkách, vč zařazení do monitoringu vlivů. Součástí dokumentace musí být tzv. obecná opatření. V posudku musí být uvedeny konkrétní podmínky viz. příl. č. 4, 5 a 6 zák. č. 100/2001 Sb. Varianta s ekvivalentní hladinou hluku pro charakteristický letový den nižší než 60 db v prostorech, kde platí hlukové limity je navržena k realizaci. Mj. toho bude dosaženo na základě následujících podmínek stanoviska: - systém monitoringu hluku bude vybaven predikčním modelem; pokud bude signalizováno, že by mohlo dojít k překročení zákonem stanovených hygienických limitů ve všech chráněných venkovních prostorech a ve všech chráněných venkovních prostorech staveb stanovených v ustanovení 30 odst. 3 zákona, které vznikly před datem účinnosti opatření obecné povahy o ochranném hlukovém pásmu letiště Vodochody, budou provozovateli letiště neprodleně navržena organizační a technická opatření (např. snížení maximálního možného počtu pohybů letadel za rok, úprava vzletových a přistávacích postupů apod.), která zajistí dodržování 11
 12 hlukových limitů pro uvedené chráněné venkovní prostory; tato opatření budou projednána s ÚCL a KHS; provozovatel letiště bude podávat informaci o plnění těchto opatření, kterými musí být zajištěno bezpečné plnění hygienických limitů; zvláštní pozornost bude věnována případu podstatné změny složení leteckého parku - predikčnímu modelu bude podroben každý roční letový plán letiště na následující rok; v případě, že bude signalizováno překročení zákonem stanovených hygienických limitů, bude příslušný roční plán upraven tak, aby k překračování limitů nemohlo dojít 2. otázka rizika střetu s hejny ptactva, migrujícího přes naši obec Co se týče kolizí s ptáky, pak v rámci procesu EIA byla zpracována rozsáhlá studie, která se zabývá velikostí rizika při střetu s ptáky. Toto problematika zahrnuje i jiné druhy ptáků než havrany a kavky. Podle kritérií ICAO Bird Strike Comitee lze považovat za únosnou míru rizika, pokud dochází k 5 srážkám s ptáky na pohybů letadel. Na základě vyhodnocení podmínek na lokalitě a v okolí a na základě znalostí situace na letišti Ruzyně se předpokládá počet střetů s ptáky pod polovinou přijatelné hodnoty. V posledních třiceti letech došlo k zásadnímu pokroku při konstrukci motorů, které jsou schopny bez výrazného snížení výkonu absorbovat srážku i s několika ptáky současně, stejně tak se (díky průběžnému testování) zvýšila odolnost ostatních částí letadla - čelních skel, ocasních ploch a křídel. Pokud při srážce s letadla s ptákem dojde k vysazení motoru, piloti postupují standardními postupy pro let s jedním motorem, na které jsou pravidelně školení. Údaje dodané v dokumentaci EIA lze považovat za dostatečné. Výsledkem tohoto hodnocení bylo konstatování přijatelného rizika. Za nepříznivých meteorologických podmínek bylo prokázáno, že se ptáci z důvodů viditelnosti pohybují v menších výškách a mohou ohrozit letadlo pouze v bezprostřední blízkosti letiště, kde lze


text:
efektivně využít nástrojů ornitologické ochrany. Rizika provozu letiště Vodochody byla vyhodnocena jako přijatelná, průměrná, plně srovnatelná s některými evropskými letišti. 12
 13 3. zdravotní dopady na naše děti a na obyvatelstvo obecné, absence přímých zdravotních rizik neznamená nulové zdravotní následky, příloha 28 dokumentace o vlivech na veřejné zdraví byla odbyta zadáním oponentního posudku, který zvýšení zdravotních rizik, tj. respirační choroby, srdeční choroby, poruchy učení u dětí a obecně kognitivníporuchy, nervozitu pro spánkový deficit a dalších uváděných v příloze, nevyloučil Součástí dokumentace je příloha č. 28: " Znalecký posudek: Dokumentace EIA Letiště Vodochody 13/81, Vlivy na veřejné zdraví - hodnocení zdravotních rizik hluku a znečištění ovzduší - aktualizace 2011, Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011" Její autor MUDr. Havel je soudní znalec v oboru zdravotnictví, odvětví hygiena se specializací: hygiena životního prostředí, hodnocení zdravotních rizik, dále je držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačních setech expozice chemickým látkám v prostředí a expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví Hodnocení zdravotních rizik je zpracováno v souladu s obecnými metodickými postupy WHO a autorizačními návody Státního zdravotního ústavu Praha AN/14/03 verze 2 a AN 15/04 VERZE 2 pro autorizované hodnocení zdravotních rizik dle ustanovení 83e zákona o ochraně veřejného zdraví. Problematika zdravotních rizik hluku v mimopracovním prostředí spadá do náplně oboru hygieny obecné a komunální. Zpracovatel hodnocení má v tomto oboru nástavbovou atestaci, licenci ČLK k výkonu funkce lektora a vedoucího lékaře a třicetiletou praxi. Je spoluautorem výše uvedených autorizačních návodů. V současné době zastává funkci vedoucího odboru hygieny obecné a komunální KHS Pardubického kraje. V ČR je metodika hodnocení zdravotních rizik předmětem akreditace dle zákona o ochraně veřejného zdraví a odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví dle zákona č.100/2001 Sb. a vyhlášky MZ č. 353/2004 Sb. K problematice posouzení zdravotních rizik byl v zpracovatelem posudku EIA nad rámec požadavků zák. č. 100/2001 Sb. zajištěn oponentní posudek, který zpracoval Ing. Kubina - držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačním setu 13
 14 4. vůbec nebyla vypořádána otázka zvýšení hlukové zátěže při zvýšeném počtu startů z VPD 10, než se udává v dokumentací, a které je závislé na provozu LKPR a povětrnosti expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví s názvem "Letiště Vodochody, Oponentní posudek ke znaleckému posudku Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011, duben 2012". Tento oponentní posudek byl zpracován příslušně autorizovanou osobou s následujícím závěrem: "Závěrem je nutno zdůraznit, že znalecký posudek byl zpracován velmi kvalitně. Opírá se o nejnovější publikace v odhadu zdravotních rizik z hluku a ze znečištěného ovzduší. V metodice a ve vlastním provedení nenašel zpracovatel oponentního posudku žádné závady. Použitý konzervativní přístup znamená, že odhady jsou nastaveny na nejhorší možnou variantu. Můžeme tedy očekávat, že ve skutečném provozu letiště bude vliv na lidské zdraví příznivější." Rozhodující posouzení závažnosti a


text:
únosnosti jak přímých, tak i nepřímých vlivů na veřejné zdraví provedl orgán veřejného zdraví - KHS Středočeského kraje s následujícím závěrem: "K souhlasnému stanovisku k záměru letiště Vodochody nemáme připomínky. Z hlediska ochrany veřejného zdraví byly v návrhu souhlasného stanoviska ministerstva životního prostředí k záměru letiště Vodochody (dále jen souhlasné stanovisko ) stanoveny podmínky tak, aby byla v maximálně možné míře zajištěna ochrana zdraví obyvatel před negativními účinky hluku." Primární je nutnost plnění hlukových limitů leteckého provozu, které bude kontrolováno stanoveným monitoringem, kdy jak odletové, tak příletové trasy každé dráhy budou vybaveny samostatnými monitorovacími stanicemi. V případě signalizace vyšších vlivů hluku na jedné dráze, bude možné provést v rámci technických možností optimalizaci využití drah pro minimalizaci vlivů hluku. V případě signalizace dosažení nebo překročení limitů budou muset být provedena technicko organizační opatření vč. např. snížení frekvence pohybů letadel. 14
 15 5. bagatelizována je zátěž z pozemní dopravy v naší obci, jako jedné z možných cest na letiště, a to zejména zvýšení koncentrace TZL frakce PM10 a PM 2,5 v důsledku špatných rozptylových podmínek daných profilem terénu obce, v posudku je žádána nová rozptylová studie podle nové legislativy, ale bez možnosti vyjádření občanů 6. s dostatečnou vážností nejsou posuzovány kumulace hluku z LKPR, z plánovaných cvičných okruhů a z motorových zkoušek na LKVO. Trajektorie cvičných okruhů nejsou vůbec dodržovány nyní, jak budou Zpracování rozptylové studie podle aktualizované legislativy je nezbytné pro povolení umístění zdroje znečištění ovzduší - tedy pro fázi územního rozhodnutí podle stavebního zákona. Proces EIA podle zák. č. 100/2001 Sb. žádný zdroj znečištění ovzduší nepovoluje, nemá k tomu žádné oprávnění. Je uloženo podmínkou stanoviska: - v rámci další projektové přípravy záměru bude zpracována detailní rozptylová studie v souladu s požadavky vyhl. č. 415/2012 Sb., o přípustné úrovni znečišťování a jejím zjišťování a o provedení některých dalších ustanovení zákona č. 201/2012 Sb., o ochraně ovzduší, Příl. č. 15 Aktualizovaná legislativa ochrany ovzduší vyžaduje stejné emisní faktory a stejné metody výpočtu rozptylu emisí jako jsou ty, které byly použité v rámci zpracované dokumentace EIA. Výpočet imisních koncentrací ze zdrojů záměru tedy bude zcela totožný podle staré i nové legislativy. Nové je pouze to, že dříve bylo možné stanovit imisní pozadí (stávající znečištění ovzduší bez ohledu na realizaci záměru) na základě úvahy zpracovatele - např. z různých měření apod. Nově je nezbytné hodnotu stávajícího znečištění ovzduší čerpat z pětiletých klouzavých průměrů, které zveřejňuje MŽP pro celou ČR. V posudku je podrobně dokladováno, že výsledkem tohoto postupu bude spíše nižší zatížení ovzduší než bylo zjištěno v dokumentaci EIA dle staré legislativy. Dále je nově stanoven postup pro případ, že by bylo signalizováno překročení imisních limitů (ve formě kompenzačních opatření). To podle staré legislativy možné nebylo. Zpracování nové rozptylové nijak nezmění závěry procesu EIA. Vlivy na ovzduší ve formě imisí budou stejné. Kumulativní vlivy letišť (leteckého provozu), silnic a železnic jsou vyhodnoceny dostatečně pro proces EIA. Tato problematika má 2 aspekty: 15
 16 při případném plném provozu letiště dodržovány je bez jakékoli garance a) Ve vztahu k ekologickým limitům. Kumulativní vlivy Letiště Vodochody a


text:
Letiště Ruzyně byly v Akustické studii leteckého provozu vyhodnoceny (grafické přílohy č. 4 a 5 této studie). Kumulativní vlivy jsou vyhodnoceny správně. Samozřejmě mohou být vyhodnoceny jen dle dostupných referenčních hodnot - např. ekologických limitů. Lze sčítat jen vlivy ve vztahu ke konkrétnímu limitu a ten je např. u hluku různý pro hluk z leteckého provozu, ze železnice, ze silnic a z průmyslových zdrojů. Nejen, že mají jednotlivé limity různé hodnoty, ale liší se i podle umístění referenčního bodu a mají i různé doby průměrování. Zde je možné např. hodnotit kumulativní vlivy hluku z několika silnic k příslušnému hlukovému limitu silničního hluku, ale nelze hodnotit kumulativně např. součet hluku ze železnice a hluku z leteckého provozu, protože neexistuje žádný součtový limit pro tyto vlivy, které mají rozdílné působení a rozdílné limity. Obdobně u vlivů na ovzduší lze kumulativně hodnotit vlivy několika zdrojů znečištění v rámci jednoho ukazatele - např. v rámci imisního limitu pro roční koncentraci PM10. Logicky nelze sčítat koncentrace např. PM10 + NO2 a zároveň nelze sčítat koncentrace pro různé doby průměrování. Uvedené ekologické limity vycházejí mj. z ustanovení 12 zák. č. 17/1992 Sb., o životním prostředí: Mezní hodnoty musejí být stanoveny s přihlédnutím k možnému kumulativnímu působení nebo spolupůsobení znecištujících látek a činností. b) Ve vztahu ke zdravotním rizikům. V rámci Akustické studie leteckého provozu příl. 6 9 Hluková pásma v L DVN a L AeqN pro kumulaci letecké, železniční, silniční dopravy a stacionárních zdrojů, včetně motorových zkoušek letadel bylo provedeno komplexní zobrazení nejvýznamnějších kumulativních vlivů, které ovšem nemá žádné závazné limity. Navíc se zde používají některé umělé deskriptory - např. L DVN, které jsou výsledkem matematických operací, silně nadhodnocují večer (18-22 hod. - přičítá se 5 db) a noc 16
 17 (22-06 hod. - přičítá se 10 db) a nemají nic společného s reálnými hodnotami a nemohou být porovnávány s hlukovými limity. U přehledu leteckého provozu je nutné zohlednit také výšku, typ letadla a charakter konkrétního pohybu. Kumulativní vlivy hluku na zdraví jsou v dokumentaci podrobně řešeny ve formě L DVN. Podstatné je to, že dodržování hlukových limitů z veškerého leteckého provozu bude garantováno navrženým systémem monitoringu hluku s výstupem do predikčního modelu, jak je stanoveno několika podmínkami návrhu stanoviska. V dokumentaci je uvedeno, jaký bude synergický vliv provozu letiště a automobilové dopravy a to v Akustické studii leteckého provozu příl. 6 9 Hluková pásma v L DVN a L AeqN pro kumulaci letecké (vč. letů po okruhu), železniční, silniční dopravy a stacionárních zdrojů, včetně motorových zkoušek letadel. Kumulativní vlivy Letiště Vodochody a Letiště Ruzyně byly v Akustické studii leteckého provozu vyhodnoceny (grafické přílohy č. 4 a 5 této studie). V dokumentaci jsou uvedeny kumulativní vlivy hluku a to v Akustické studii leteckého provozu příl. 6 9 Hluková pásma v L DVN a L AeqN pro kumulaci letecké, železniční, silniční dopravy a stacionárních zdrojů, včetně motorových zkoušek letadel. Neexistence konkrétních limitů k hodnocení efektu kombinované expozice hluku je reálný fakt (způsobený objektivními důvody), nikoli nedostatek procesu EIA. Prakticky u každého záměru posuzovaného v procesu EIA se


text:
projevují kumulativní vlivy. Jejich reálná existence ovšem nemůže být důkazem nesprávnosti procesu EIA. Postupy pro vzlet a přistání jsou jasně stanoveny v podmínkách stanoviska. Pokud budou porušovány, pak nebude možné letiště provozovat a to zejména, pokud by mělo docházet k překročení 17
 18 7. stále je udávána možnost nočních letů, ačkoliv jsme vždy požadovali jejich úplné vyloučení 8. není s dostatečnou argumentací vypořádán požadavek na garanci provozu letiště pouze letadly s rozpětím křídel menším než 36 metrů, naopak je připouštěna možnost provozu těžkých letadel již ve fázi projektové přípravy 9. návrhem na vyhlášení OHP jsou nám upírána naše elementární práva k majetku Žádám MŽP, aby vydalo, pro neúměrné zhoršení životního prostředí naší obce, k záměru výstavby letiště Vodochody podle předložené dokumentace negativní stanovisko a záměr zamítlo pro významný negativní vliv na životní prostředí hlukových limitů. Podmínkou návrhu stanoviska EIA je uloženo striktní omezení pro začátek noční doby (22-24 hod) pouze na zpožděné přílety a to max. 4 pohyby za jeden kalendářní den a max. 730 pohybů za jeden kalendářní rok. Tyto pohyby jsou také zohledněny v akustické studii leteckého provozu a to pro nejnepříznivější možný stav. Ve zbytku noci (24-06 hod) bude letiště pro vzlety a přistání uzavřeno. Jakákoli snaha o překročení počtu pohybů by musela projít novým posouzením EIA. Řada evropských letišť má nějakou formou zakázány nebo silně omezeny noční pohyby letadel. Pohyby letadel s rozpětím křídel nad 36 m (cca 4/rok), která využijí letiště Vodochody v souvislosti s výrobním programem AERO Vodochody a.s. jsou v dokumentaci uvedeny v příl. č Veřejný příslib. V posudku je tento stav konkretizován na 4 lety za rok a v zájmu objektivity zohledněn v podmínkách stanoviska. Jsou vázány pouze a jedině (limitovány) na zajištění výrobního programu Aero. Tyto pohyby (pokud se uskuteční) budou zohledněny v rámci ročního limitu celkového počtu pohybů a budou neoddělitelně sumarizovány v monitoringu hluku, jako každá jiná hluková událost. OHP je navrženo dle hygienických zásad. Obecné důvody vyplývají z ustanovení 83 odst. 1 stavebního zákona: "Rozhodnutí o ochranném pásmu chrání stavbu, zařízení nebo pozemek před negativními vlivy okolí nebo chrání okolí stavby či zařízení nebo pozemku před jejich negativními účinky." Proces vyhlášení OHP bude veden mimo tento proces EIA a prakticky s ním nijak nesouvisí. Záměr vyhlášení OHP není uveden v příl č. 1 zák. č. 100/2001 Sb., a proto nepodléhá procesu EIA. Ve stanovisku EIA jsou uloženy podmínky, které mimo jiné ukládají nezbytnost plnění hlukových limitů pro venkovní prostory u stávající 18
 19 chráněné zástavby bez ohledu na OHP. Stavbám pro bydlení a obdobným stavbám v OHP vzniká nárok na instalaci opatření pro zajištění hlukových limitů pro vnitřní chráněné prostory. Vzor 4 Připomínka Mnohé výzkumy prokázaly, že děti, žijící například v blízkosti letišť či hodně rušných silnic, trpí více poruchou soustředění, ve škole jsou roztěkané, pomalejší či hůře chápou psaný text. Samotný posudek firmy EUROCONTROL upozorňuje na navrhovanou skladbu předpokládaného leteckého parku, která se může jevit nespolehlivá. Nejsou k dispozici údaje, které by podpořily odhadovanou skladbu tohoto budoucího leteckého parku, a tak nelze určit odolnost posuzovaného složení. Je


text:
proto možné, že budoucí hladiny hluku, vycházející z počtu pohybů ve výši letadel za rok, se mohou výrazně lišit od těch, které byly stanoveny v akustické studii. Letecký hluk může více odvádět dětskou pozornost a narušovat jejich komunikaci s učitelem. Studie nezamlčuje ani prokazatelné negativní účinky hluku z letecké dopravy na poznávací (rozumové) funkce u dětí. Výzkum Institutu hygieny a sociální medicíny v Innsbrucku před časem jednoznačně prokázal, že hluk způsobovaný nadměrnou automobilovou dopravou, kterou Letiště Vodochody bude generovat, má negativní vliv na psychický stav dítěte, přičemž tou nejvíce ohroženou skupinou jsou děti předčasně narozené či s nižší porodní hmotností. Navíc byla u dětí prokázána přímá úměra souvislosti intenzity hluku a závažnosti psychických problémů. Požaduji, aby MŽP při formulaci Stanoviska uvážilo právě dopady ú dětí. Nejmladší generace by byla hlukem ohrožena nejvíce. Větší hlukové zátěži by bylo v celém území vystaveno více než tisíc dětí v mateřských Vypořádání Přílohou dokumentace č. 28 je Znalecký posudek: Dokumentace EIA Letiště Vodochody" 13/81 Vlivy na veřejné zdraví - hodnocení zdravotních rizik hluku a znečištění ovzduší - aktualizace 2011 Podklad pro dokumentaci o hodnocení vlivů na životní prostředí dle přílohy č. 4 zákona č. 100/2001 Sb. Vyhodnocení údajů akustické a rozptylové studie z hlediska zdravotních rizik hluku a imisí škodlivin v ovzduší - aktualizace 2011 V ČR je metodika hodnocení zdravotních rizik předmětem akreditace dle zákona o ochraně veřejného zdraví. a odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví dle zákona č.100/2001 Sb. Tento Znalecký posudek zpracoval MUDr. Bohumil Havel, Soudní znalec v oboru zdravotnictví, odvětví hygiena se specializací: hygiena životního prostředí, hodnocení zdravotních rizik. Autor je dále držitel osvědčení o autorizaci k hodnocení zdravotních rizik v autorizačních setech expozice chemickým látkám v prostředí a expozice hluku a držitel osvědčení odborné způsobilosti pro oblast posuzování vlivů na veřejné zdraví vydaného MZ ČR. Hodnocení zdravotních rizik je zpracováno v souladu s obecnými 19
 20 školách a téměř 2,5 tisíce dětí v základních školách. V místech se zvýšenou hlukovou zátěží se nachází nejméně 19 mateřských škol a nejméně 11 škol základních. Závěrem chci zdůraznit, že současný provoz letiště respektuji, avšak s jeho dalším rozšiřováním nemohu souhlasit. Žádám proto ministerstvo životního prostředí, aby záměr rozšíření nepovolilo a nedopustilo tak další výrazné zhoršení životního prostředí v tomto regionu. metodickými postupy WHO a autorizačními návody Státního zdravotního ústavu Praha AN/14/03 verze 2 a AN 15/04 VERZE 2 pro autorizované hodnocení zdravotních rizik dle ustanovení 83e zákona o ochraně veřejného zdraví. U autorizačního návodu AN 15/04 VERZE 2 je přihlédnuto k tomu, že je od podzimu 2008 vzhledem k novým poznatkům do doby aktualizace stažen a tyto nové aktuální poznatky jsou v provedeném hodnocení zdravotních rizik hluku aplikovány. Problematika zdravotních rizik hluku v mimopracovním prostředí spadá do náplně oboru hygieny obecné a komunální. Zpracovatel hodnocení má v tomto oboru nástavbovou atestaci, licenci ČLK k výkonu funkce lektora a vedoucího lékaře a třicetiletou praxi. Je spoluautorem výše uvedených autorizačních návodů. V současné době zastává funkci vedoucího odboru hygieny obecné a komunální KHS Pardubického kraje. Autor znaleckého posudku k uvedené problematice


text:
uvádí: U dětí ve školách v okolí letišť byla v řadě studií při ekvivalentní hladině hluku ve venkovním prostoru školy nad 70 db popsáno nepříznivé ovlivnění kognitivních funkcí, projevující se sníženou schopnosti motivace, nižší výkonnosti při poznávacích úlohách a deficitem v osvojení čtení a jazyka. Děti byly více roztržité a dělaly více chyb. Nepříznivý účinek byl větší u dětí s horšími školními výkony. Zdá se také, že pravděpodobnější je deficit v osvojení čtení u dětí chronicky exponovaných hluku doma i ve škole ve srovnání s dětmi pouze navštěvujícími školu v hlučném prostředí. Studií, která sledovala tento efekt v souvislosti s uzavřením a přemístěním starého letiště v Mnichově v roce 1992, bylo zjištěno, že se jedná o účinek přechodný, který v daném případě vymizel do 18 měsíců po snížení hlukové expozice [2]. V roce 2005 byly zveřejněny výsledky zatím nejrozsáhlejší tříleté 20
 Příloha 3.d.2. Vypořádání vyjádření veřejnosti 2
 Příloha 3.d.2. Vypořádání vyjádření veřejnosti 2 Lisák Miroslav... 4 Lisáková Miroslava... 9 Lorenc Karel... 15 Mašková Andrea, Ing. a p. Mašek... 21 Mašková Zdenka... 23 Moravcovi, Jan a Zdeňka... 24
 Obec BAŠŤ Obecní 126, Bašť tel.: , IČ
 Obec BAŠŤ Obecní 126, 250 65 Bašť tel.: 283 981 065, e-mail:bast@c-box.cz, IČ 00240036 Bašť 12. 11. 2013 Ministerstvo životního prostředí ČR Číslo jednací:1253/2013/oú Odbor posuzování vlivů na životní
 Vyjádření k posudku o vlivech záměru Letiště Vodochody na životní prostředí ve věci posuzování vlivu na životní prostředí dle zákona č.100/2001 Sb.
 Sdružení za klidný domov, občanské sdružení K dálnici 182 250 70 Panenské Břežany IČ: 26564751 ID datové schránky: nme2hkq Tel: 776677201 E-mail: info@sdruzenikd.cz Web: www.sdruzenikd.cz Adresát: Ministerstvo
 Ministerstvo životního prostředí ČR E-mail: info@sdruzenikd.cz
 Sdružení za klidný domov, občanské sdružení K dálnici 182 250 70 Panenské Břežany IČ: 26564751 Adresát: ID datové schránky: nme2hkq Tel: 776677201 Ministerstvo životního prostředí ČR E-mail: info@sdruzenikd.cz
 Příloha 3.f. Vypořádání vyjádření předaných na veřejném projednání a po veřejném projednání Brzobohatý Daniel, Ing., Novotná Monika, Mgr...
 Příloha 3.f. vyjádření předaných na veřejném projednání a po veřejném projednání Brzobohatý Daniel, Ing., Novotná Monika, Mgr.... 2 Bubeníček Tomáš... 8 Severa Michal... 10 Mácha Miroslav... 11 Fezakeš


text:
⭐Strategie protidrogové. politiky kraje Vysočina. na léta
 Strategie protidrogové. politiky kraje Vysočina. na léta
 Download "Strategie protidrogové. politiky kraje Vysočina. na léta 2006 2010"
 1 ; KRAJSKÝ ÚŘAD KRAJE VYSOČINA Odbor sekretariátu hejtmana Žižkova 57, Jihlava, Česká republika Strategie protidrogové politiky kraje Vysočina na léta tel.: , fax: , internet: IČ: , bankovní spojení: Volksbank CZ, a.s., č.ú.: /68002 Obsah: 1. Úvod Základní charakteristika kraje...5 Geografické údaje...5 Demografické údaje Drogová scéna kraje Vysočina...8 a) Drogy v regionu a incidence problémových uživatelů drog...8 b) Závislost, definování závislosti, základní příznaky a rizika drog Protidrogová politika na území kraje Vysočina...12 a) Vize...12 b) Obecné a specifické cíle protidrogové politiky kraje Vysočina Koordinace protidrogové politiky...15 a) SWOT analýza současného stavu koordinace protidrogové politiky kraje Vysočina...19 b) Cíle Primární prevence...21 a) SWOT analýza...21 b) Cíle Harm reduction (snižování rizik)...24 a) SWOT analýza harm reduction (dále jen HR)...24 b) Cíle Léčba, resocializace, následná péče, chráněné bydlení...26 a) SWOT analýza léčby, následné péče, chráněného bydlení...26 b) Cíle Potlačování nabídky, represe...28 a) represivní složky...28 b) Legislativa Oblast financování...30 a) SWOT analýza oblasti financování protidrogové politiky...30 b) Cíle Závěr Přílohy3 1. Úvod Užívání návykových látek představuje jeden ze zásadních globálních problémů, který zasahuje do všech oblastí lidské společnosti a v určité míře se týká a ovlivňuje každého z nás, a to v sociálních či ekonomických vazbách, v bezpečnosti nebo zdraví. Z důvodu závažnosti je zapotřebí tento problém nepodceňovat a řešit. Řešení by měla přicházet jak z EU, z centrální úrovně jednotlivých státu EU, tak i z úrovně regionů, krajů a obcí. Užívání drog velmi zhoršuje kvalitu života a poškozuje zdraví. Handicapovaným není jen jedinec, který drogy zneužívá, ale i celá rodina základní článek společnosti. Konzumace drog představuje závažná rizika: psychické i fyzické poškození zdraví, rozpad a změny životních hodnot, narušení vztahů, oslabení vůle a ztrátu smyslu života, ohrožení veřejného zdraví, majetku a bezpečnosti, nárůst společenských nákladů obecně. Drogová závislost jedince hluboce poznamenává životy blízkých lidí. Nepřijetí společnosti, odsuzování a stigmatizování ničí křehkou sebeúctu závislého člověka, přičemž zvláště znevýhodnění bývají mladí lidé. Drogový problém stejně jako ostatní sociálně nežádoucí jevy bude vždy narůstat a upadat v souvislosti s rostoucí či upadající péčí konkrétní společnosti o každého jejího člena. Jednou ze snah národní protidrogové politiky v ČR je koordinace protidrogových aktivit a postupů čtrnácti krajů ČR a vytváření prostoru pro vzájemnou spolupráci a komunikaci krajů. Jednotlivé kraje vytvářejí protidrogové strategie, které vycházejí převážně z národních strategií protidrogové politiky, přičemž aktivně reagují na místní specifika a podmínky. Současná protidrogová politika České republiky a systém její koordinace je orgány Evropské unie hodnocen jako příklad dobré praxe s prostorem pro neustálé zlepšování. Změn v dosavadním nepříznivém vývoji drogové situace lze dosáhnout jen společným a koordinovaným postupem, založeným jak na formální, tak i neformální spolupráci subjektů, do jejichž působnosti problém užívání drog zasahuje, a to na všech úrovních veřejné správy a společnosti. Strategie protidrogové politiky kraje Vysočina navazuje na dokumenty Protidrogová strategie EU na období a Národní strategii protidrogové politiky ČR na období Vychází z výsledku závěrečného hodnocení protidrogové strategie a akčního plánu EU z


text: let , který naznačil, že je nutné neustále zlepšovat dostupnost, kvalitu a porovnatelnost informací. Je třeba stanovit jasné cíle a priority, jež mohou být vydefinované v akčních plánech. Kraj Vysočina jako územně samosprávný celek doposud respektoval a realizoval cíle národní strategie protidrogové politiky na základě doporučujících ustanovení příslušných usnesení Vlády České republiky, kterými byly národní strategie protidrogové politiky Vládou ČR schváleny. Samostatný koncepční materiál v oblasti protidrogové politiky kraje Vysočina je zpracován od roku 2006 na období Krajská protidrogová strategie definuje hlavní směřování protidrogové politiky kraje Vysočina, její hlavní východiska a cíle. Na část tohoto strategického materiálu bude navazovat Akční plán protidrogové politiky kraje Vysočina na období a Akční plán protidrogové politiky kraje Vysočina na období Akční plány budou rozvíjet krajskou protidrogovou strategii a budou nástrojem pro její implementaci. Hlavní a specifické cíle, opatření, finanční zdroje, odpovědnosti a jednotlivé aktivity subjektů budou v akčním plánu podrobně definovány a rozpracovány do časového rámce. Konkrétní opatření budou vycházet z krajské analýzy protidrogových služeb. Akční plány budou zpracovány ve struktuře doporučené v Národní strategii protidrogové politiky. Tato struktura usnadní jeho kompatibilitu s akčním plánem realizace národní strategie protidrogové politiky. 34 Na přípravě tohoto materiálu participovali odborníci z oblasti protidrogové prevence kraje Vysočina. Děkujeme všem spolupracujícím odborníkům, organizacím i Pracovní skupině protidrogové politiky kraje Vysočina a politikům, kteří zpracování tohoto dokumentu podpořili a přispěli k němu. 45 2. Základní charakteristika kraje Geografické údaje Vysočina má v rámci České republiky centrální polohu. Sousedí s krajem Jihočeským, Středočeským, Pardubickým a Jihomoravským. Pouze další dva kraje (Praha a Středočeský) mají podobně jako kraj Vysočina vnitrozemskou polohu a jejich hranice se nedotýká státní hranice ČR. Rozlohou 6 795,7 km 2 je kraj Vysočina krajem nadprůměrné velikosti pouze 4 kraje ČR jsou plošně rozlehlejší. Charakter krajiny kraje určuje poloha území ve dvou prvořadých evropských geologických soustavách: České vysočině, Karpatech a jedné z největších geomorfologických jednotek v ČR zvané Českomoravská vrchovina. Západní území kraje přísluší k Českomoravské vrchovině. V reliéfu této části převažují plošiny, ploché hřbety a úvalovitá údolí, která přecházejí směrem k okrajům Českomoravské vrchoviny do hluboce zaříznutých údolí. Členitost terénu se odráží v náročnosti poskytování protidrogových služeb, a to v dostupnosti služeb i ve finančních nákladech. Kraj Vysočina se od administrativně člení na 15 správních obvodů obcí s rozšířenou působností, 26 obvodů pověřených obecních úřadů a 704 obcí. Sídelním městem kraje Vysočina je statutární město Jihlava. Demografické údaje Struktura osídlení Kostru sídlení struktury kraje Vysočina tvoří síť pěti bývalých okresních měst. Tu doplňuje 7 měst s cca 7 až 12 tisíci obyvateli. V těchto dvanácti největších centrech kraje žije 43 % jeho obyvatel. Největší střediska kraje soustřeďují většinu pracovních příležitostí a služeb (školství, zdravotnictví, služby pro podniky, specializované obchodní provozovny apod.). Další, řádově nižší úroveň sídelní struktury tvoří poměrně početná skupina deseti měst s cca 4 až 6 tisíci obyvateli. V těchto deseti městech žije dalších 9,9 % obyvatel kraje. Sídelní struktura kraje je vyvinuta jako relativně proporcionální s vyšší váhou uvedených menších měst se 4 až 6 tis. obyvateli. Zvláštní charakteristikou je malá velikost krajského města. Jihlava


text: je s 50 tis. obyvateli v pořadí až 22. městem ČR podle počtu obyvatel a zároveň nejmenším krajským městem. Obecnou příčinou této skutečnosti je poloha kraje mezi dvěma největšími sídelními aglomeracemi státu pražskou a brněnskou, které soustřeďují specializované služby a jejichž spádová území zasahují na území Vysočiny. Perifernost a centralita Centralita či perifernost území souvisí s jeho dopravní dostupností. Většina socioekonomické aktivity se totiž soustřeďuje do městských center a koridorů, které je spojují. Podmínky pro socioekonomický rozvoj regionů ležících mimo tato centra, a tedy v méně výhodné poloze, jsou ve srovnání s centry mnohem horší. Nabídka socioekonomických aktivit je v těchto regionech slabší a obyvatelé mají méně příležitostí k zapojení se do společnosti. Častým jevem je nižší úroveň vzdělání obyvatelstva, což ztěžuje jejich přístup na trh práce. Nepříznivá vzdělanostní struktura obyvatelstva znemožňuje vznik kvalifikovaných pracovních míst například formou tuzemské či zahraniční investice do průmyslové výroby. V důsledku periferní polohy je v těchto oblastech také méně příležitostí pro podnikání. Uvedená demografická a geografická fakta (členitost území, nevýhodnost poloh mnoha mimoměstských center, nedostupnost či snížená 56 dostupnost kulturních, sportovních a volnočasových aktivit, nízké uplatnění na trhu práce či nezaměstnanost atd.) mají vliv na rozvoj sociálně nežádoucích jevů. Počet obyvatel Kraj Vysočina měl v roce 2005 více než 510 tisíc obyvatel. Struktura obyvatelstva kraje Vysočina dle pohlaví a počtu obyvatel v jednotlivých okresech viz tabulka č. 1. Tabulka č. 1:Počet obyvatel v okresech kraje Vysočina k OKRES celkem muži ženy Havlíčkův Brod Jihlava Pelhřimov Třebíč Žďár nad Sázavou Vysočina Zdroj dat: Stav a pohyb obyvatelstva za čtvrtletí ČSÚ Praha, Nezaměstnanost Kraj Vysočina patří k jednomu z krajů s průměrnou nezaměstnaností v rámci ČR. Průměrná míra nezaměstnanosti se v roce 2005 pohybovala na úrovni 8 %. Nejvyšší nezaměstnaností je postižený okres Třebíč, naopak nejpříznivější situace panuje v okresech Pelhřimov a Havlíčkův Brod, viz tabulka č. 2 Tabulka č. 2 Přehled základních ukazatelů na trhu práce ke Oblast, kraj, okres uchazeči o zaměstnání volná místa počet uchazečů na 1 volné místo míra nezaměstnanosti (v %) Česká republika ,8 8,88 Vysočina ,9 8,20 Havlíčkův Brod ,1 5,80 Jihlava ,9 6,80 Pelhřimov ,4 4,90 Třebíč ,4 13,00 Žďár nad Sázavou ,7 8,90 Zdroj dat: Správa služeb zaměstnanosti MPSV, portal.mpsv.cz, 2006, vlastní výpočty. Dalším problémem v oblasti nezaměstnanosti v kraji Vysočina a rizikovým faktorem pro společnost v souvislosti se zneužíváním OPL je nízké uplatnění některých skupin absolventů na trhu práce. 1 Absolventi středních škol a SOU, kteří se ucházejí o své první zaměstnání, jsou v konkurenci s ostatními uchazeči znevýhodněni (nemají praktické zkušenosti, postrádají pracovní kontakty i základní pracovní návyky). S nezaměstnaností absolventů škol a mladistvých bez zájmu o získání zaměstnání se objevují i závažné výchovné a psychologické problémy. Pokud si tito mladí lidé ve správném čase neosvojí potřebné pracovní návyky, nebudou schopni pracovat ani v dospělosti a nuda je pak povede k sociálně patologickému chování. 1 in: Slaměník I., Výrost J., Aplikovaná sociální psychologie II., Grada Publishing, Praha,7 Průměrná mzda Průměrná mzda zaměstnanců v kraji za rok 2004 byla o necelé tři tisíce nižší než průměrná mzda