text:
akcie jmenovité hodnoty ,- Kč, pořizovací cena ,- Kč, prodáno za ,- Kč. Prodej akcií s podílem 5% 5611/ Daňový náklad celá pořizovací cena podle 24/2 r oceněná reálnou cenou. Tržba 311/ Znalecký posudek na tržní hodnotu. Nákup účetní jednotka B 042/ Zařazení 063/ Den podpisu smlouvy a předání listinných akcií, nebo den přepisu na výpisu z SCP u zaknihovaných akcií. Ocenění reálnou cenou - příklad 10 ks akcií jmenovité hodnoty ,- Kč, pořizovací cena zaúčtovaná na účtu ,- Kč. Je rozhodnuto o prodeji. Znalecký posudek na 1ks akcie je 9.000,- Kč. V závěrce roku 2005 se přecení na reálnou cenu 414/ ,- Kč (nebo je již přeceněno z minulých let). V březnu 2006 dojde k prodeji. Přecenění 12/ /0632 AE Reálná cena 27 zák. o účetnictví, odst.4 a,b, c) a odst. 7. Prodej 5611/ Prodej v pořizovací ceně, ztráta je daňově uznatelná. Zúčtování přecenění 0632/ Podle znaleckého posudku, 1 ks akcie je oceněn na Kč. 10 ks je oceněno na ,- Kč, pořizovací cena se přeceňuje (snižuje) o ,- Kč. Tržba 311/ Ve výši znaleckého posudku 1 ks za Kč. Ztráta je daňově uznatelná, jestliže se jedná o akcie oceněné reálnou cenou (znalecký posudek, který by měl určit tržní hodnotu). Nelze-li získat znalecký posudek, ocenit podle 151/1997 (podle poměru vlastního a základního kapitálu dceřiné společnosti). Není-li objektivně možné stanovit reálnou hodnotu, považuje se za tuto hodnotu ocenění podle 25 (pořizovací cena a případná opravná položka). Nákupy od konkursních podniků Prodej a nákup jednotlivých věcí (stavba, stroj) je stejný jako jakýkoliv jiný nákup. Jen daň z převodu nemovitostí platí strana kupující, pro kterou je úhrada této daně daňově uznatelným nákladem. Úhrada daně kupující účetní jednotky vyplývá ze zákona. Daň se účtuje na účet 538 a je daňovým nákladem, pokud je uhrazena a nevstupuje do pořizovací ceny stavby. Z hlediska prodávajícího se jedná o prodej v cenách s DPH, (stavby 3letý test na DPH), strana kupující má nárok na odpočet. Prodej a nákup souboru věcí různého technologického určení (stavby, stroje ) - daň z převodu platí kupující. Pořizovací cena se rozúčtuje poměrně, není-li vyčíslena jednotlivě. Prodává se v cenách s DPH, kupující strana má nárok na odpočet. Doporučuji jednání se správcem konkursní podstaty, aby součástí faktury byl rozpis celkové ceny do jednotlivých položek. Pro kupující stranu je pak jednoduché zařadit položky v ocenění daném správcem konkursní podstaty. Prodej a nákup podniku, který je skutečně podnikem. Jedinou souhrnnou smlouvou o prodeji podniku nebo jeho části se prodává za jedinou cenu majetek, nájemní smlouvy, leasingové smlouvy, zaměstnanci FUNGUJÍCÍ PODNIK. Ze strany prodávajícího se prodává v cenách bez DPH, strana kupující nemá nárok na odpočet. Kupující strana zaúčtuje pořízení v zůstatkových cenách prodávajícího, vzniklý rozdíl se zaúčtuje na účet 027- oceňovací rozdíl nebo s využitím znaleckého posudku se přecení a vzniklý rozdíl se zaúčtuje na účet goodwill. Daň z převodu nemovitostí platí kupující. Účet 027, 017 se odpisuje daňově po dobu 15 let (při nákupu podniku v konkursu zpravidla do výnosů). Povinnost znaleckého posudku
 16 Kupující účetní jednotka Stavby a stroje v pořizovací ceně


text:
,- tis. Kč, oprávky Kč. Účet 021,022.. se přebírá z účetnictví prodávajícího ve výši ZC, oprávky se nepřebírají. Zásoby Účet 112,123,132 MD Ostatní aktiva účet 381, DAL Odpisy prvním rokem z poř. ceny Jsou-li součástí zásob výrobky, nenakupovat na účet 123 Sjednaná kupní cena za podnik- účet 37x Bez DPH 13/10 Součet Oceňovací rozdíl Účet 027 Aktiva a pasiva celkem Odpis účetní i daňový je shodný 180 měsíců. Výpočet odpisů roku 2005: kupní smlouva uzavřena Výpočet: /180 = x4= ,- Kč bude zaúčtováno na 098/648 daňový výnos. Oceňovací rozdíl (dříve opravná položka), který vznikl při nákupu podniku, se odpisuje rovnoměrně po dobu 180 měsíců, odpisy se účtují podle ČÚS (Český účetní standard) č. 19 Náklady a výnosy, bod na účet 098/ 648 v případě, že jsou výnosové. Na účet 557/098 se účtují odpisy nákladové. V případě nákupu podniku se jedná o daňově uznatelné náklady a výnosy. Prodej a nákup podniku, který není funkčním podnikem. Jedinou souhrnnou smlouvou o prodeji podniku nebo jeho části se prodává majetek, nájemní smlouvy, různé zbytky kdysi funkčního celku. Ve skutečnosti je to prodej souboru majetku různého technologického určení. Ze strany prodávajícího by se mělo jednat o zdanitelné plnění, kupující strana si uplatní DPH na vstupu. Pořizovací cena se zaúčtuje poměrným rozúčtováním. Daň z převodu nemovitostí platí kupující. Prodej a nákup podniku, který není funkčním podnikem, smlouva o prodeji je nazvána prodej podniku nebo jeho části ( 27a zákona o konkursu), ale ve skutečnosti se prodává nefunkční soubor bez zaměstnanců účtuje se o nabytí souboru majetku. Stavby a stroje v pořizovací ceně tis.kč, oprávky Kč Účet 021,022 ZC Zásoby Účet 112,123,132. Účetní hodnota Ostatní aktiva 381,063 Účetní hodnota MD DAL Odpisy prvním rokem z poř. ceny Jsou-li součástí zásob výrobky nenakupovat na účet Sjednaná kupní cena za podnik S DPH nejedná se o podnik ve smyslu obch. zákoníku. 34 ZC = 100%, z toho jsou 021,022 58,8%, zásoby 29,5 %, ostatní 11,7 %. Kupní cena ,- Kč se rozdělí ve stejném poměru (1% je 200 tis. Kč). Na účtech 021, 022 vyjde pořizovací cena ,- Kč, zásoby ,- Kč, ostatní ,- Kč
 17 PRÁVNÍ ROZBOR NÁKUPU PODNIKU NEBO JEHO ČÁSTI OD SPRÁVCE KONKURSNÍ PODSTATY Zákon 328/1991 Sb. zákon o konkursu 27a Se souhlasem soudu a po vyjádření věřitelského výboru může správce zpeněžit věci, práva a jiné majetkové hodnoty, které slouží provozování podniku jednou smlouvou; jinak se pro tuto smlouvu přiměřeně použijí ustanovení obchodního zákoníku; 4b) z úpadce na nabyvatele přecházejí práva a povinnosti z pracovněprávních vztahů s výjimkou nároků vzniklých do účinnosti smlouvy. Výtěžek tohoto prodeje je součástí celkového výtěžku zpeněžení konkursní podstaty a nemůže sloužit pouze ke krytí závazků souvisejících s prodávaným podnikem. Předpoklady prodeje podniku nebo jeho části v konkursu: 1. Podnik je zapsán do soupisu konkursní podstaty jako podnik 2. K prodeji podniku mimo dražbu musí být kladné vyjádření věřitelského výboru. Soud musí USNESENÍM vyjádřit souhlas s prodejem podniku. 3. Při prodeji podniku v konkursu nepřechází závazky 4. Přechází zaměstnanci (pracovněprávní vztahy)- toto ustanovení je rozhodující, bez zaměstnanců není podnik podnikem. Aby se

type: other


text:
jednalo o prodej podniku, musí být odevzdán celý podnik nebo jeho část definovaná 487 obchodního zákoníku. Jestliže předmětem smlouvy o prodeji podniku není podnik jako celek nebo část podniku jako samostatná organizační složka schopná provozu, nemá taková smlouva povahu smlouvy o prodeji podniku nebo jeho části, byť by tak byla nazvána.. Co je podnik, je definováno v 5 obchodního zákoníku, organizační složka v 7 obchodního zákoníku Zákon 513/1991 Sb., obchodní zákoník Podnik a obchodní jmění 5 (1) Podnikem se pro účely tohoto zákona rozumí soubor hmotných, jakož i osobních a nehmotných složek podnikání. K podniku náleží věci, práva a jiné majetkové hodnoty, které patří podnikateli a slouží k provozování podniku nebo vzhledem k své povaze mají tomuto účelu sloužit. (2) Podnik je věc hromadná. Na jeho právní poměry se použijí ustanovení o věcech v právním smyslu. Tím není dotčena působnost zvláštních právních předpisů vztahujících se k nemovitým věcem, předmětům průmyslového a jiného duševního vlastnictví, motorovým vozidlům apod., pokud jsou součástí podniku. Poznámky: Obchodní zákoník předpokládá, že k podniku náleží zaměstnanci (soubor hmotných, osobních a nehmotných složek podnikání), předpokládá se, že podnik bude provozován. 7 Organizační složka podniku (1) Odštěpný závod je organizační složka podniku, která je jako odštěpný závod zapsána v obchodním rejstříku. Při provozování odštěpného závodu se užívá obchodní firmy ( 8) podnikatele s dodatkem, že jde o odštěpný závod. (2) Obdobné postavení jako odštěpný závod má i jiná organizační složka podniku, jestliže zákon stanoví, že se zapisuje do obchodního rejstříku. (3) Provozovnou se rozumí prostor, v němž je uskutečňována určitá podnikatelská činnost. Provozovna musí být označena obchodní firmou nebo jménem a příjmením anebo názvem podnikatele, k níž může být připojen název provozovny nebo jiné rozlišující označení. Poznámky: Část podniku charakterizuje obchodní zákoník jako organizační složku, která je zapsána v obchodním rejstříku. Výkladově se uvádí, že se může jednat i o samostatnou organizační složku nezapsanou (samostatné účetnictví, jednoznačně vymezené věci, práva, zaměstnanci, kteří k této organizační složce patří). I tato organizační složka musí být schopna provozování jako část podniku-tedy se zaměstnanci. V obchodním rejstříku má být zapsán úmysl prodeje části podniku. JUDr. Ing. Jaroslav Zelenka, Ph. D. JUDr. Jolana Maršíková Zákon o konkurzu a vyrovnání
 18 27a (Prodej úpadcova podniku) Se souhlasem soudu a po vyjádření věřitelského výboru může správce zpeněžit věci, práva a jiné majetkové hodnoty, které slouží provozování podniku jednou smlouvou; jinak se pro tuto smlouvu přiměřeně použijí ustanovení obchodního zákoníku; z úpadce na nabyvatele přecházejí práva a povinnosti z pracovněprávních vztahů s výjimkou nároků vzniklých do účinnosti smlouvy. Výtěžek tohoto prodeje je součástí celkového výtěžku zpeněžení konkursní podstaty a nemůže sloužit pouze ke krytí závazků souvisejících s prodávaným podnikem. Prováděcí a souvisící předpisy: 9, 14a odst. 1, 18, 18a, 19 odst. 2, 20,27 odst. 2, 30 až 32, 66a odst. 2, 66b odst. 2, 67b ZKV; 5, 476 až 488a, 488b až 488i ObchZ; zák. č. 26/2000 Sb., o veřejných dražbách Ob) 476 a násl. zákona č. 513/1991 Sb. Komentář k 27a: Podrobnější úprava prodeje úpadcova podniku je nezbytná vzhledem k řadě odchylek, které jsou způsobeny


text: právě konkursem. Prodej úpadcova podniku podle 27a je zvláštním způsobem prodeje mimo dražbu. Smyslem prodeje podniku není jen umožnit zachování podnikatelské činnosti (tj. zejména vlastní výroby a pracovních příležitostí), ale zejména vyšší výnos při jeho zpeněžení. Obecně platí, že funkční provozu schopný celek bývá zpravidla zpeněžen za vyšší cenu, než pouhý rozprodej mrtvého inventáře po částech. Předpokladem pro takový prodej ovšem je, aby byl úpadcův podnik zapsán v soupisu konkursní podstaty jako podnik ( 18a). I když je podnik do soupisu zapsán jako soubor (tj. jako jedna z majetkových položek podstaty), vždy musí být zřejmé, co vše je do něj zahrnuto, z jakých konkrétních majetkových položek se skládá (nehmotný a hmotný investiční majetek, finanční investice, zásoby, pohledávky, finanční majetek, obchodní, výrobní a technické poznatky a tajemství, dobrá pověst, klientela, výrobně-technický a obchodní management, zaměstnanci). Podle 5 ObchZ se podnikem rozumí soubor hmotných, jakož i osobních a nehmotných složek podnikání. K podniku náleží věci, práva a jiné majetkové hodnoty, které patří podnikateli (tj. úpadci) a slouží k provozování podniku nebo vzhledem k své povaze mají tomuto účelu sloužit. Z této definice podniku je zřejmé, že součástí podniku nejsou nikdy závazky podnikatele související s podnikem. Při prodeji podniku smlouvou o prodeji podniku podle 476 a násl. ObchZ se však předmětem prodeje stávají navíc i závazky související s podnikem. To však při prodeji podniku v konkursu neplatí. Zvláštní ustanovení ZKV pro smlouvu o prodeji podniku v konkursu mají přednost před subsidiární úpravou smlouvy o prodeji podniku obsaženou v ObchZ. Typová smlouva o prodeji podniku upravená v 476 a násl. ObchZ se pak použije pro smlouvu o prodeji podniku v konkursu pouze přiměřeně. Přiměřenost takové aplikace je dána zásadně účelem a cílem konkursu, zvláštnostmi smlouvy o prodeji podniku v konkursu a konečně i podstatou příslušného ustanovení ObchZ samého. Při prodeji podniku v konkursu nejsou nikdy předmětem prodeje závazky související s podnikem. Závazky související s prodávaným podnikem mohou mít podobu pohledávek konkursních věřitelů ( 20) a jako takové mohou být uspokojeny zpravidla až na základě rozvrhového usnesení ( 30, 32) event. v rámci odděleného uspokojení ( 28) nebo mohou mít podobu pohledávek, které vznikly za podstatou (pokud vznikly až po prohlášení konkursu) v souvislosti s provozováním podniku jako náklady spojené s udržováním a správou podstaty [ 31 odst. 2 písmo b)] a jako takové mohou být uspokojeny kdykoliv v průběhu konkursu ( 31 odst. 1). Kogentní ustanovení 477 ObchZ o přechodu veškerých závazků, které se vztahují k převáděnému podniku na nabyvatele ze smlouvy o prodeji podniku, tak nelze nikdy použít pro úpadcovy závazky. Co se týká přechodu práva povinností z pracovněprávních vztahů, je zřejmé, že podnik bez zaměstnanců (živé pracovní síly) by ani nebyl podnikem, neboť zaměstnanci představují takovou jeho nezbytnou složku, bez které by podnik přestal být funkčním organizovaným celkem. Prodejem podniku vstupuje nabyvatel do všech pracovněprávních vztahů úpadce jako zaměstnavatel a přechází tak na něj veškerá oprávnění vykonávat práva a plnit povinnosti zaměstnavatele, která měl dříve správce ( 14a odst. 1). Co se týká nároků (tj. ať pohledávek nebo závazků) z těchto pracovněprávních


text:
vztahů, nepřecházejí na nabyvatele všechny nároky, ale pouze ty, které vzniknou až po účinnosti smlouvy o prodeji podniku. Nároky z pracovněprávních vztahů vzniklé do účinnosti smlouvy nepřecházejí na nabyvatele. Jde-li o pohledávky z pracovněprávních vztahů vzniklých do účinnosti smlouvy, uplatňuje je a vymáhá správce ve prospěch podstaty. Jde-li o závazky z pracovněprávních vztahů vzniklých do účinnosti smlouvy, mohou mít opět podobu pohledávek konkursních věřitelů ( 20) a jako takové mohou být uspokojeny zpravidla až na základě rozvrhového usnesení ( 30) zpravidla jako pohledávky první třídy ( 32 odst. 4) nebo mohou mít podobu pohledávek - pracovních nároků ( 31 odst. 3 až 5), pokud vznikly za poslední tři roky před prohlášením konkursu, jakož i po prohlášení konkursu, event. pokud
 19 vznikly po prohlášení konkursu nebo v měsíci, v němž byl konkurs prohlášen, a jako takové mohou být uspokojeny kdykoliv v průběhu konkursu ( 31 odst. 1). Výtěžek z prodeje úpadcova podniku je příjmem konkursní podstaty. S tímto příjmem stejně jako s jinými výnosy ze zpeněžení podstaty může být naloženo jen za podmínek stanovených ZKV. Peněžní prostředky podstaty lze vydat věřitelům během konkursu buď při splnění podmínek 31 odst. 1 event. 28, jinak až podle rozvrhového usnesení při splnění podmínek 32 a 33. Věřitelé, jejichž pohledávky vznikly v souvislosti s provozováním úpadcova podniku jako pohledávky konkursní podle 20 nebo jako pohledávky podle 31 odst. 1, nemají jakékoliv přednostní pořadí či jiné privilegované postavení mezi ostatními věřiteli. Zákon pak navíc tuto skutečnost i výslovně deklaruje nemožností vydat výtěžek z prodeje podniku na úhradu pouze závazků související s prodávaným podnikem. K prodeji úpadcova podniku mimo dražbu je oprávněn pouze správce, event. zástupce správce nebo zvláštní správce v rozsahu své působnosti ( 9). K prodeji podniku mimo dražbu může dojít jen tehdy, dal-li k takovému způsobu zpeněžení souhlas konkursní soud po vyjádření věřitelského výboru (zástupce věřitelů); výslovný souhlas věřitelského orgánu se nevyžaduje obdobně jako při prostém prodeji podstaty mimo dražbu podle 27 odst. 2. Ustanovení 27 odst. 2 umožňující prodat věci bezprostředně ohrožené zkázou nebo znehodnocení bez souhlasu soudu nelze aplikovat v případě prodeje podniku, ani kdyby s tím vyslovil souhlas věřitelský výbor. Pokud by nastal stav bezprostředního ohrožení nebo jiného znehodnocení majetku podniku, je třeba učinit opatření potřebná k zajištění dalšího provozování podniku ( 18a odst. 3) a ne prodat podnik bez souhlasu soudu. Předpokladem pro souhlas soudu s prodejem podniku mimo dražbu je, že správce zpracuje a předloží soudu spolu s návrhem na prodej podniku mimo dražbu i úplný soupis konkursní podstaty ( 18 odst. 1), ve kterém bude podnik zvláště zapsán a to jako soubor ( 18a odst. 1). Je vhodné, aby součástí návrhu na prodej podniku mimo dražbu bylo též vyjádření věřitelského výboru (zástupce věřitelů), který si správce sám předem vyžádá; stanovisko úpadce se nevyžaduje. Obstarat si vyjádření věřitelského výboru, by správci nemělo činit obtíže vzhledem ke skutečnosti, že by měl soupis podstaty zpracovat za jeho součinnosti. Pokud chce správce získat souhlas soudu s prodejem mimo dražbu co nejdříve, je v jeho zájmu připravit a předložit soudu veškeré potřebné dokumenty


text:
rovnou tak, aby soud mohl rozhodnout o prodeji mimo dražbu bez zbytečného odkladu (tj. bez nutnosti ukládat věřitelskému výboru lhůtu k vyjádření nebo dodatečně vyzývat správce na doplnění chybějících dokumentů). Je vhodné, aby spolu s návrhem na prodej podniku mimo dražbu podal správce současně i návrh na prodej zbytku podstaty mimo dražbu tak, aby soud mohl vyslovit souhlas se zpeněžením celé podstaty jedním rozhodnutím. Soud při rozhodování o navrhovaném prodeji podniku mimo dražbu obdobně jako v 27 odst. 2 přihlédne k: a) vyjádření věřitelského výboru, b) době předpokládaného zpeněžení, c) nákladům, které bude třeba vynaložit na další provozování podniku. I když věřitelský výbor svůj souhlas s prodejem podniku mimo dražbu někdy podmiňuje některými požadavky (kupní cena, osoba kupce nebo k jiné podmínky prodeje), nejsou tyto podmínky pro soud závazné. Je zcela na soudu, zda ve svém souhlasu s prodejem mimo dražbu akceptuje některé požadavky věřitelského výboru jako důvodné a stanoví je správci jako podmínky prodeje nebo zda je odmítne jako bezvýznamné. Návrh na prodej podniku mimo dražbu podává správce. Souhlas s prodejem mimo dražbu soud vysloví usnesením ( 66a odst. 2); proti usnesení o prodeji podniku mimo dražbu není odvolání přípustné ( 66b odst. 2). Pro potřebu souhlasu s prodejem podniku mimo dražbu zcela postačí označit ve výroku rozhodnutí úpadcův podnik vhodným způsobem tak, aby byl identifikovatelný a aby nemohlo dojít k jeho záměně. Co patří do prodávaného podniku je zřejmé ze soupisu podstaty, který se zakládá do konkursního spisu zpravidla jako samostatná příloha. Udělí-li soud souhlas s prodejem mimo dražbu, může též správci stanovit podmínky tohoto prodeje obdobně jako při prodeji mimo dražbu podle 27 odst. 2. Co se týká možných podmínek prodeje, postupu a odpovědnosti správce při prodeji podniku, významu ocenění podniku nebo možné kolize s postupem soudu podle 19 odst. 2 třeba odkázat na výklad k 27 odst. 2. Je zřejmé, že soud může v rámci dohlédací činnosti svůj souhlas s prodejem podniku mimo dražbu kdykoliv změnit event. zrušit nebo i stanovit další podmínky prodeje, zjistí-li v průběhu zpeněžování podniku nové skutečnosti, které odůvodňují změnu jeho původního rozhodnutí; případné odvolání souhlasu věřitelského výboru s prodejem podniku mimo dražbu bez uvedení závažných důvodů však není takovou skutečností. Vzhledem k tomu, že se ustanovení 476 až 488a ObchZ (smlouva o prodeji podniku) použijí při prodeji podniku v konkursu pouze přiměřeně, je vhodné, aby se ve smlouvě o prodeji podniku výslovně uvedlo, která ustanovení ObchZ se na smlouvu vztahují a které ne, event. v jakém rozsahu, neboť to přispěje k právní jistotě (co do přiměřenosti aplikace ObchZ) obou smluvních stran
 20 Z hlediska konkursu by smlouva o prodeji podniku měla dát správci 100% jistotu zaplacení kupní ceny (tj. platba předem nebo při podpisu smlouvy) a současně i jistotu, aby kupec později nemohl k újmě konkursní podstaty smlouvu jakkoliv napadnout (zejména odstoupit od smlouvy, požadovat slevu z kupní ceny apod.). Smlouva by neměla umožňovat, aby se mimo dražbu zpeněžený úpadcův podnik po několika měsících vrátil vydrancovaný zpět do konkursní podstaty a ještě se k tomu musela kupci vrátit celá zaplacená kupní


text: cena nebo dokonce platit smluvní pokuta. Je-li zpeněžen podnik mimo dražbu, bývá to zpravidla za jednu celkovou kupní cenu bez toho, že by pro každou majetkovou hodnotu byla vyčíslena její dílčí cena. Tam, kde prodávaný podnik obsahuje i věci, práva nebo pohledávky, které zajišťují uspokojení pohledávek oddělených věřitelů ( 28) je třeba určit i tuto dílčí cenu pro každou takto zpeněženou věc, právo nebo pohledávku. Tato dílčí kupní cena může být buď výslovně uvedena ve vlastní smlouvě o prodeji podniku event. může být stanoveno zpětně i znaleckým posudkem, kterým se vyčíslí dílčí výtěžek připadající věc, právo nebo pohledávku z celkové kupní ceny podniku. I v případě prodeje podniku je třeba počítat u vedoucích pracovníků dlužníka a osob jim blízkých se zákazem nabývání vlastnictví k věcem, jejichž vlastníkem byl při zahájení řízení dlužník. Majetek podstaty na ně nesmí být převeden ani ve lhůtě tří let od skončení konkursu. Právní úkony uskutečněné v rozporu s tímto zákazem jsou absolutně neplatné. Zákaz nabývání vlastnictví se vztahuje i na společníky dlužníka, je-li jím veřejná obchodní společnost, komanditní společnost a společnost s ručením omezeným, pokud společníci vykonávají funkci vedoucího pracovníka. Totéž platí pro společníky akciových společností, pokud působí v jejich orgánech anebo vlastní akcie odpovídající více jak desetině základního jmění společnosti. V odůvodněných případech může však soud rozhodnout o výjimce ( 67b). V některých případech může být žádoucí, aby byl úpadcův podnik z provozních či jiných důvodů prodán jako celek co nejdříve po prohlášení konkursu ještě v době, kdy nejsou přihlášeni všichni konkursní věřitelé, neboť jim dosud neuplynula přihlašovací lhůta, a kdy ani není ustaven jakýkoliv věřitelský orgán. V těchto případech je pak nejvhodnější zpeněžit úpadcův podnik ve veřejné dražbě ( 17 odst. 3 zák. č. 26/2000 Sb., o veřejných dražbách). Alternativou k případné nemožnosti zpeněžit úpadcův podnik co nejdříve pak může být i časově omezený pronájem podniku do doby jeho budoucího prodeje ( 488b až 488i ObchZ). ÚČTOVÁ TŘÍDA 1 - ZÁSOBY Účtování zásob variantou A a B (obě metody je možno v jednom podniku kombinovat). Pozor: rozlišujte zásoby nakoupené 112,132 od zásob vlastní výroby, 121,122,123,124. Varianta B) - chyby u varianty B podhodnocená nebo nezaúčtovaná inventura skladu u 112,121,123,132. Chybějící skladová evidence jako důkaz stavu a ocenění skladu při závěrce. Povinnost účetních jednotek účtujících variantou B vést skladovou evidenci vyplývá ze zákona. Příklad: firma nakoupila v prosinci výrobní materiál za Kč. Stav skladu vykázala nulový jak u materiálu, tak u nedokončených i dokončených výrobků. V první dekádě ledna byly prodány hotové výrobky. Z dokladů prosince a ledna jde snadno zjistit, že na skladě mělo výt zaúčtováno buď 112/501 nebo 121/611 nebo 123/613. Varianta A) -chyby u varianty A nakoupené výrobky (zemědělské produkce např. nakoupené obiloviny, které účetní jednotka sama pěstuje) se účtují na 123. Správně mají být na účtu 112 nebo 132. Záměny tržbových účtů, kde např. k účtu 504 se omylem pořídí tržba na 601 ( zjištěný rabat je pak chybný). Doporučuji meziroční porovnání rabatů. Chybějící nebo nedostatečná směrnice pro způsob účtování a oceňování zásob. Účtování a oceňování vlastní produkce na účtech


text: 121,123 Nedokončená výroba (v kterémkoliv odvětví) se oceňuje ve SKUTEČNÝCH nákladech. V automatických programech zemědělců, každý náklad nasměrovaný na výkon (501/112) zaktivuje NV na 121/611. Hospodářský výsledek = 0. Při zaúčtování produkce se nedokončená výroba stornuje 611/121. Skutečné náklady na výrobu se přenáší do výsledovky výkonů. Při zaúčtování zemědělské produkce (např. obilovin) je nutné rozlišit druhy pohybu pro hlavní výrobek-zrno DP 20 a vedlejší výrobek sláma DP 21. Pokud používáte jen DP 20, máte zkreslenou kalkulaci nákladů na zrno. Výrobky vlastní výroby se účtují na 123/613. Oceňují se buď ve skutečných nákladech nebo ve vykalkulovaných plánovaných nákladech na jednotku výrobku. V plánovaných vlastních nákladech oceňují zemědělci. Plánovaná skladová cena nemusí být stanovena příliš dobře i když se např. jako vykalkulovaný plánovaný vlastní náklad použije průměr minulých let nebo skutečnost minulého roku. Celková zaúčtovaná produkce v Kč závisí od sklizeného množství. Z tohoto důvodu dochází ke kolísání provozního výsledku, k ziskům či ztrátám vzniklým pouze nepřesností v ocenění a ke zkreslení výsledků návazných odvětví, která přebírají krmiva ve vykalkulované skladové ceně


text:
číslo jednací: R253,257,258,264/2013/VZ-24594/2013/310/PSe
 IT služby k podpoře počítačových programů na výplatu sociálních dávek
 OKsystem s. r. o.
 S196,259,303/2012/VZ-15372/2013/511/MFl
 R253,257,258,264/2013/VZ-24594/2013/310/PSe
 dokument ke stažení 770 KB
 Č. j.:ÚOHS-R253,257,258,264/2013/VZ-24594/2013/310/PSe
 Ve správním řízení o rozkladech doručených Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže
 dne 27. 8. 2013 centrálním zadavatelem – Českou republikou – Ministerstvem vnitra, IČ 00007064, sídlem Nad Štolou 936/3,170 34 Praha 7,
 dne 29. 8. 2013 zadavatelem – Českou republikou – Ministerstvem práce a sociálních věcí, IČ 00551023, sídlem Na Poříčním právu 1/376,128 01 Praha 1,
 dne 29. 8. 2013 vybraným uchazečem – Fujitsu Technology Solutions s.r.o., IČ 26115310, sídlem V Parku 2336/22, 148 00 Praha 4, ve správním řízení zastoupeným JUDr. Tomášem Čihulou, LL.M. Eur., Ph.D., advokátem, místem podnikání Na Příkopě 19, 117 19 Praha 1, na základě plné moci ze dne 16. 4. 2012 a
 dne 2. 9. 2013 navrhovatelem – STUDENT AGENCY, k. s., IČ 25317075, sídlem náměstí Svobody 86/17, 602 00 Brno, ve správním řízení zastoupeným JUDr. Kateřinou Radostovou, advokátkou, místem podnikání Břehová 208/8, 110 00 Praha 1, na základě plné moci ze dne 4. 7. 2013,
 proti rozhodnutí Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-15372/2013/511/MOn ze dne 14. 8. 2013, vydanému ve správním řízení vedeném
 ve věci návrhu navrhovatele STUDENT AGENCY, k. s., IČ 25317075, se sídlem náměstí Svobody 86/17, 602 00 Brno ze dne 2. 4. 2012 na uložení zákazu plnění prováděcí smlouvy č. 85/2011 uzavřené dne 15. 7. 2011, dodatku č. 1 ze dne ze dne 1. 8. 2011, dodatku č. 5 ze dne 28. 11. 2011 a dodatku č. 6 ze dne 27. 12. 2011 k prováděcí smlouvě č. 85/2011 uzavřené dne 15. 7. 2011 mezi centrálním zadavatelem – Českou republikou – Ministerstvem vnitra, IČ 00007064, se sídlem Nad Štolou 936/3, 170 34 Praha 7 a Fujitsu Technology Solutions s.r.o., IČ 26115310, se sídlem V Parku 2336/22, 148 00 Praha 4, pro – na účet zadavatele – České republiky – Ministerstva práce a sociálních věcí, IČ 00551023, se sídlem Na Poříčním právu 1/376, 128 01 Praha 1, a
 ve věci návrhu navrhovatele OKsystem s.r.o., IČ 27373665, se sídlem Na Pankráci 1690/125, 140 21 Praha 4 ze dne 24. 5. 2012 na uložení zákazu plnění dodatku č. 5 ze dne 28. 11. 2011 a dodatku č. 6 ze dne 27. 12. 2011 k prováděcí smlouvě č. 85/2011 uzavřené dne 15. 7. 2011 mezi centrálním zadavatelem – Českou republikou – Ministerstvem vnitra, IČ 00007064, se sídlem Nad Štolou 936/3, 170 34 Praha 7 a Fujitsu Technology Solutions s.r.o., IČ 26115310, se sídlem V Parku 2336/22, 148 00 Praha 4, pro – na účet zadavatele – České republiky – Ministerstva práce a sociálních věcí, IČ 00551023, se sídlem Na Poříčním právu 1/376, 128 01 Praha 1 a
 z moci úřední ve věci možného spáchání správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, centrálním zadavatelem – Českou republikou – Ministerstvem vnitra, IČ 00007064, se sídlem Nad Štolou 936/3, 170 34 Praha 7 a zadavatelem – Českou republikou


text:
– Ministerstvem práce a sociálních věcí, IČ 00551023, se sídlem Na Poříčním právu 1/376, 128 01 Praha 1 – při uzavření dodatku č. 5 ze dne 28. 11. 2011 a dodatku č. 6 ze dne 27. 12. 2011 k prováděcí smlouvě č. 85/2011 ze dne 15. 7. 2011,
 jehož dalším účastníkem je
 navrhovatel – OKsystem s.r.o., IČ 27373665, sídlem Na Pankráci 1690/125, 140 21 Praha 4, ve správním řízení zastoupený JUDr. Danielem Chamrádem, advokátem, místem podnikání K Hutím 5/665, 194 00 Praha 9, na základě plné moci ze dne 15. 5. 2012,
 Rozhodnutí Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-15372/2013/511/MOn ze dne 14. 8. 2013
 I. Uzavření rámcové smlouvy, prováděcí smlouvy a jejích dodatků č. 1 až č. 6
 1. Dne 17. 10. 2008 uveřejnil centrální zadavatel – Česká republika – Ministerstvo vnitra, IČ 00007064, sídlem Nad Štolou 936/3, 170 34 Praha 7 (dále jen „centrální zadavatel“) v informačním systému o veřejných zakázkách pod ev. č. 60023690 a dne 21. 10. 2008 v Úředním věstníku Evropské unie pod ev. č. 2008/S204-271509 oznámení jednacího řízení s uveřejněním za účelem zadání veřejné zakázky s názvem „Uzavření rámcové smlouvy na poskytování licencí k produktům Microsoft“ (dále jen „veřejná zakázka“).
 2. Dne 1. 12. 2008 uzavřel centrální zadavatel s vybraným uchazečem zadávacího řízení veřejné zakázky – Fujitsu Technology Solutions s.r.o., IČ 26115310, sídlem V Parku 2336/22, 148 00 Praha 4 (dále jen „vybraný uchazeč") rámcovou smlouvu za účelem plnění předmětu veřejné zakázky (dále jen „rámcová smlouva“).
 3. Dne 15. 7. 2011 uzavřeli centrální zadavatel a zadavatel – Česká republika – Ministerstvo práce a sociálních věcí, IČ 00551023, sídlem Na Poříčním právu 1/376, 128 01 Praha 1 (dále jen „zadavatel“) s vybraným uchazečem pro – na účet zadavatele prováděcí smlouvu č. 85/2011 (dále jen „prováděcí smlouva“). Předmětem prováděcí smlouvy je požadavek centrálního zadavatele na poskytnutí licencí a služeb k produktům Microsoft dle požadavků zadavatele, na jehož účet je prováděcí smlouva uzavřena, a závazek vybraného uchazeče tyto licence a služby k produktům Microsoft zadavateli poskytnout, a to v souladu s podmínkami rámcové smlouvy a prováděcí smlouvy.
 4. Centrální zadavatel a zadavatel postupně uzavřeli s vybraným uchazečem k prováděcí smlouvě dne 1. 8. 2011 dodatek č. 1 (dále jen „dodatek č. 1“), dne 11. 10. 2011 dodatek č. 2 (dále jen „dodatek č. 2“), dne 11. 10. 2011 dodatek č. 3 (dále jen „dodatek č. 3“), dne 21. 10. 2011 dodatek č. 4 (dále jen „dodatek č. 4“), dne 28. 11. 2011 dodatek č. 5 (dále jen „dodatek č. 5“) a dne 27. 12. 2011 dodatek č. 6 (dále jen „dodatek č. 6“).
 II. Správní řízení před Úřadem pro ochranu hospodářské soutěže
 5. Dne 3. 4. 2012 obdržel Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (dále jen „Úřad“) příslušný k výkonu dohledu nad zadáváním veřejných zakázek podle § 112 zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon“), návrh STUDENT AGENCY, k.s., IČ 25317075, sídlem náměstí Svobody 86/17, 602 00 Brno, ke dni podání návrhu mající formu společnosti s ručením omezeným (dále jen


text:
„navrhovatel STUDENT AGENCY“) na uložení zákazu plnění prováděcí smlouvy, dodatku č. 1, dodatku č. 5 a dodatku č. 6. Doručením návrhu navrhovatele STUDENT AGENCY bylo zahájeno správní řízení Úřadem vedené pod sp. zn. ÚOHS-S196/2012/VZ ve věci návrhu na uložení zákazu plnění prováděcí smlouvy, dodatku č. 1, dodatku č. 5 a dodatku č. 6.
 6. Dne 10. 5. 2012 Úřad zahájil z moci úřední správní řízení vedené pod sp. zn. ÚOHS-S259/2012/VZ ve věci možného spáchání správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona centrálním zadavatelem a zadavatelem, jelikož na základě předložené dokumentace o veřejné zakázce získal pochybnost, zda centrální zadavatel a zadavatel při uzavření prováděcí smlouvy a jejích dodatků č. 1 až č. 6 postupovali v souladu s § 21 odst. 2 zákona.
 7. Dne 25. 5. 2012 obdržel Úřad návrh OKsystem s.r.o., IČ 27373665, sídlem Na Pankráci 1690/125, 140 21 Praha 4, na uložení zákazu plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6 (dále jen „navrhovatel OKsystem"). Doručením návrhu navrhovatele OKsystem Úřadu bylo zahájeno správní řízení vedené pod sp. zn. ÚOHS-S303/2012/VZ ve věci návrhu na uložení zákazu plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6.
 8. Dne 23. 7. 2012 vydal Úřad usnesení č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-13458/2012/510/MOn, jímž spojil tři výše uvedená zahájená správní řízení a věci všech tří výše uvedených správních řízení nadále projednával v jednom správním řízení vedeném pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ.
 9. Následně Úřad téhož dne vydal usnesení č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-13488/2012/510/MOn, jímž vyloučil část věci správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ. Tato vyloučená část věci správního řízení zahrnovala možné spáchání správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona centrálním zadavatelem a zadavatelem při uzavření prováděcí smlouvy a dodatku č. 1, dodatku č. 2, dodatku č. 3 a dodatku č. 4 a byla nadále projednávána v samostatném správním řízení vedeném pod sp. zn. ÚOHS-S438/2012/VZ.
 10. Úřad v průběhu správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ dospěl k dílčímu závěru, že jak věc správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ, tak věc správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S438/2012/VZ závisí na posouzení skutečností, k nimž je třeba odborných znalostí. Posuzované skutečnosti, k nimž je třeba odborných znalostí, se odlišovaly právě co do rozsahu předmětů přezkoumávaných smluv, resp. dodatků, jež spolu věcně souvisely a společně tvořily více či méně formální a logický celek. Úřad proto ustanovil znalce současně k zajištění účelů jak správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ, tak správního řízení vedeného pod sp. zn. ÚOHS-S438/2012/VZ.
 11. Dne 7. 8. 2012 Úřad usnesením č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-14731/2012/511/MOn ustanovil znalce v oboru autorského práva a v oboru kybernetika, v odvětví výpočetní technika – prof. Ing. Vladimíra Smejkala, CSc. LL.M., Včelařská 9, 182 00 Praha 8 (dále jen „znalec 1“). Dne 15. 10. 2012 zpracoval znalec 1 znalecký posudek a poskytnul jej Úřadu.
 12. Dne 30. 10. 2012 Úřad usnesením č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-20189/2012/511/MOn ustanovil k témuž účelu dalšího znalce v oboru kybernetika, v odvětví výpočetní technika – Ing. Toni Kolucha, Ph.D., Herbenova 13, 400 01 Ústí nad Labem (dále jen „znalec 2“). Dne 8. 12. 2012 zpracoval znalec


text:
2 znalecký posudek a rovněž jej poskytnul Úřadu.
 13. Dne 9. 11. 2012 zpracoval znalecký posudek Ing. Ivan Janoušek, Mezi Ploty 309, 277 15 Tišice, znalec mj. v oboru kybernetika, odvětví výpočetní technika, (dále jen „znalec 3“), a to na základě objednávky navrhovatele OKsystem, který jej navrhnul Úřadu jako důkaz ve správním řízení vedeném pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ.
 14. Dne 20. 1. 2013 zpracoval znalecký posudek Ing. Jan Fanta, Kolínská 1959/14, 130 00 Praha 3 – Vinohrady, znalec mj. v oboru kybernetika, odvětví výpočetní technika, (dále jen „znalec 4“), a to na základě objednávky vybraného uchazeče, který jej navrhnul Úřadu jako důkaz ve správním řízení vedeném pod sp. zn. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ.
 15. Po přezkoumání případu Úřad vydal rozhodnutí ve věci č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-3491/2013/511/MOn ze dne 25. 2. 2013 (dále jen „původní rozhodnutí“), ve kterém mj. konstatoval, že centrální zadavatel a zadavatel se dopustili správního podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona tím, že nedodrželi postup stanovený v § 21 zákona, když veřejné zakázky na poskytování služeb obsažených v dodatcích č. 5 a č. 6 k prováděcí smlouvě nezadali některou z forem zadávacích řízení uvedených v § 21 odst. 1 zákona, přičemž tento postup mohl podstatně ovlivnit výběr nejvhodnější nabídky, dne 28. 11. 2011 došlo k uzavření smlouvy – dodatku č. 5 a dne 27. 12. 2011 došlo k uzavření smlouvy – dodatku č. 6. Zároveň Úřad původním rozhodnutím uložil zákaz plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6 k prováděcí smlouvě. Proti původnímu rozhodnutí podali centrální zadavatel, zadavatel a navrhovatel STUDENT AGENCY rozklady.
 16. Po projednání rozkladů předseda Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže (dále jen „předseda“) rozhodnutím č. j. ÚOHS-R64,65,67,68/2013/VZ-11075/2013/310/PSe ze dne 14. 6. 2013, původní rozhodnutí Úřadu zrušil a věc Úřadu vrátil k novému projednání.
 17. Předseda Úřad zavázal právním názorem v tom směru, aby se při novém projednání věci přezkoumatelným způsobem zabýval jednak oprávněností navrhovatele STUDENT AGENCY k podání návrhu na zahájení správního řízení ve věci uložení zákazu plnění dodatků č. 5 a č. 6, jednak otázkou deliktní odpovědnosti zadavatele a rovněž otázkou přezkoumatelného odůvodnění eventuálního pozdějšího dne vykonatelnosti jednotlivých výroků rozhodnutí, které mělo být ve věci nově vydáno.
 18. Dne 14. 8. 2013 vydal Úřad ve věci rozhodnutí č. j. ÚOHS-S196,259,303/2012/VZ-15372/2013/511/MOn (dále jen „napadené rozhodnutí“).
 19. Výrokem I. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se správní řízení o návrhu STUDENT AGENCY ze dne 3. 4. 2012 v části, jíž se tento účastník domáhal uložení zákazu plnění prováděcí smlouvy a jejího dodatku č. 1 uzavřených mezi centrálním zadavatelem a vybraným uchazečem na účet zadavatele podle § 117a písm. c) zákona zastavuje, neboť návrh nebyl doručen Úřadu ve lhůtě podle § 114 odst. 4 zákona.
 20. Výrokem II. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se centrální zadavatel dopustil správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona tím, že nedodržel postup stanovený v § 21 zákona, když veřejnou zakázku na poskytování služeb obsažených v dodatku č. 5 k prováděcí smlouvě uzavřené mezi centrálním zadavatelem a vybraným uchazečem na účet zadavatele nezadal některou z forem zadávacích řízení uvedených v § 21


text:
odst. 1 zákona, přičemž tento postup mohl podstatně ovlivnit výběr nejvhodnější nabídky a dne 28. 11. 2011 došlo k uzavření smlouvy – dodatku č. 5.
 21. Výrokem III. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se centrální zadavatel dopustil správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona tím, že nedodržel postup stanovený v § 21 zákona, když veřejnou zakázku na poskytování služeb obsažených v dodatku č. 6 k prováděcí smlouvě uzavřené mezi centrálním zadavatelem a vybraným uchazečem na účet zadavatele nezadal některou z forem zadávacích řízení uvedených v § 21 odst. 1 zákona, přičemž tento postup mohl podstatně ovlivnit výběr nejvhodnější nabídky a dne 27. 12. 2011 došlo k uzavření smlouvy – dodatku č. 6.
 22. Výrokem IV. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se centrálnímu zadavateli za spáchání správních deliktů uvedených ve výrocích II. a III. napadeného rozhodnutí podle § 120 odst. 2 písm. a) zákona ukládá pokuta ve výši 500 000 Kč splatná do dvou měsíců od nabytí právní moci napadeného rozhodnutí.
 23. Výrokem V. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se správní řízení zahájené z moci úřední v části vedené ve věci možného spáchání správního deliktu zadavatelem při uzavření dodatku č. 5 a dodatku č. 6, podle § 117a písm. d) zákona zastavuje, neboť ve vztahu k zadavateli nebyly zjištěny důvody pro uložení sankce.
 24. Výrokem VI. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se centrálnímu zadavateli a zadavateli podle § 118 odst. 2 písm. c) zákona ukládá zákaz plnění dodatku č. 5.
 25. Výrokem VII. napadeného rozhodnutí Úřad rozhodnul, že se centrálnímu zadavateli a zadavateli podle § 118 odst. 2 písm. c) zákona ukládá zákaz plnění dodatku č. 6.
 IV. Rozklad centrálního zadavatele
 26. Dne 27. 8. 2013 podal centrální zadavatel v zákonné lhůtě rozklad proti všem výrokům napadeného rozhodnutí (dále jen „rozklad centrálního zadavatele“).
 27. K aktivní legitimaci navrhovatele STUDENT AGENCY centrální zadavatel namítá, že mu není znám důvod zásadního názorového obratu Úřadu, ke kterému v rámci výroku I. napadeného rozhodnutí došlo ve srovnání s výrokem I. původního rozhodnutí. Centrální zadavatel k tomu blíže namítá, že prakticky od samého počátku správního řízení namítal nedostatečnou, resp. zcela chybějící aktivní legitimaci navrhovatele STUDENT AGENCY. Úřad dle centrálního zadavatele provedl názorový obrat, kdy nově zastává názor, že navrhovatel STUDENT AGENCY byl osobou oprávněnou k podání celého jejího návrhu, tedy i k návrhu na uložení zákazu plnění prováděcí smlouvy a jejího dodatku č. 1, avšak návrh byl ve vztahu k těmto jeho částem podán opožděně. Úřad se dle námitky centrálního zadavatele v rámci napadeného rozhodnutí vůbec nezabývá důvody a úvahami, které v konečném důsledku vedly k tak zásadní změně jeho právního názoru k otázce aktivní legitimace navrhovatele STUDENT AGENCY.
 28. Centrální zadavatel k tomu dále namítá, že ačkoli s dílčími závěry Úřadu ohledně aktivní legitimace konkrétní osoby k podání návrhu souhlasí, v žádném případě nemůže souhlasit se závěrem Úřadu, že by navrhovatel STUDENT AGENCY unesl své důkazní břemeno a v rámci správního řízení vedeného v předmětné věci prokázal, že je dodavatelem, který má nebo měl zájem na získání předmětných veřejných zakázek a že


text:
mu hrozí nebo vznikla újma na jeho právech v důsledku domnělého porušení zákona ze strany centrálního zadavatele a zadavatele. Navrhovatel STUDENT AGENCY, přestože byl opakovaně Úřadem vyzýván k doložení dokladů, ze kterých by vyplývalo, že měl nebo mohl mít reálný zájem na získání předmětných veřejných zakázek, žádné takové doklady Úřadu nepředložil a omezil se pouze na účelová tvrzení o existenci jeho aktivní legitimace. Centrální zadavatel je toho názoru, že pouhé tvrzení existence aktivní legitimace ve správním řízení vedeném Úřadem nestačí a navrhovatel je vždy povinen jednoznačně dokázat, že je osobou aktivně legitimovanou.
 29. Centrální zadavatel je přesvědčen, že pro vznik aktivní legitimace k podání návrhu na přezkum úkonů zadavatele je nezbytně nutné, aby dodavatel prokázal, nikoli tvrdil, že je osobou, která by se mohla příslušného zadávacího řízení objektivně účastnit a požadované plnění zadavateli poskytnout, tedy že je osobou, která v předmětné oblasti aktivně podniká a disponuje určitými zkušenostmi.
 30. Argumentace navrhovatele STUDENT AGENCY, že možnost jeho účasti v případném zadávacím řízení k přezkoumávaným veřejným zakázkám je odvozena od zákonné možnosti podat nabídku, nebo plnit prostřednictvím subdodavatele, je naprosto neopodstatněná, účelová a úmyslně zkreslující relevantní ustanovení zákona. Dle názoru centrálního zadavatele není legitimní se domnívat, že subjekty uvažující o podání společné nabídky na plnění konkrétní veřejné zakázky se spojí s někým, kdo nemá pro plnění určité veřejné zakázky žádný přínos. Není rovněž logické se domnívat, že jakýkoli dodavatel, který má zájem seriózně podnikat v jakékoliv oblasti, by podnikal cestou 100% využívání subdodavatelů. Z povahy věci se subdodavatelů vždy využívá pouze na úzký okruh činností, které dodavatel není schopen zajistit vlastními silami. Centrální zadavatel je přesvědčen, že pokud by byla přijata výše uvedená argumentace, došlo by fakticky k tomu, že úkony zadavatele by mohla napadat kterákoliv osoba, která je podnikatelem, bez ohledu na to, zda vyvíjí svou podnikatelskou činnost v oblasti předmětu veřejné zakázky, neboť tato osoba by vždy mohla pouze tvrdit, že by případně podala společnou nabídku s dalšími subjekty, případně že by využila subdodavatelů.
 31. Centrální zadavatel zásadně nesouhlasí se závěrem Úřadu, že při zkoumání otázky, zda je navrhovatel STUDENT AGENCY dodavatelem, který měl nebo mohl mít zájem na získání Úřadem přezkoumávaných zakázek, je třeba přihlédnout k opakovaným tvrzením navrhovatele STUDENT AGENCY, že má stabilní tým specialistů, odborníků zaměřených jak na výkonné IT služby (instalace, migrace, debugging), tak na vývojové IT služby (programování, ladění, vývojové metody, databáze), IT služby provádí jak pro vlastní potřebu, tak je poskytuje i dalším subjektům, přičemž dle vyjádření navrhovatele STUDENT AGENCY finanční objem jím realizovaných zakázek v této oblasti činí desítky až stovky milionů korun ročně. Zásadní problém je totiž v tom, že jde pouze o tvrzení navrhovatele STUDENT AGENCY, která nebyla v rámci správního řízení prokázána dostatečnými důkazy. Existenci aktivní legitimace k podání návrhu na přezkum úkonů zadavatele tak dle centrálního navrhovatele nelze v případě navrhovatele STUDENT AGENCY, přisvědčit. Z předmětu podnikání navrhovatele STUDENT AGENCY je zřejmé, že by nebyl způsobilý k dodávkám specializovaného informačně technologického vybavení, případně poskytovat servis pro toto vybavení. Nelze jej tedy považovat za dodavatele, který měl nebo mohl mít


text:
zájem na získání předmětných veřejných zakázek a současně dodavatele, kterému by z důvodu tvrzený porušení zákona ze strany centrálního zadavatele a zadavatele mohla vzniknout újma na právech.
 32. S ohledem na skutečnosti uvedené výše, tak měl Úřad dle názoru centrálního zadavatele návrh navrhovatele STUDENT AGENCY zamítnout jako celek, neboť prokazatelně nebyl podán osobou k tomu oprávněnou. Výrok I. napadeného rozhodnutí tak spočívá na nesprávném právním posouzení problematiky aktivní legitimace navrhovatele STUDENT AGENCY a je nesprávný.
 33. K aktivní legitimaci navrhovatele OKsystem centrální zadavatel namítá, že ani on není osobou, která by v dané věci byla osobou aktivně legitimovanou k podání návrhu na přezkoumání úkonů centrálního zadavatele a zadavatele. Centrální zadavatel nerozporuje, že navrhovatel OKsystem je podnikatelem v oblastech, které se v podstatném rozsahu kryjí s předmětem přezkoumávaných veřejných zakázek. Aktivní legitimace navrhovatele OKsystem s.r.o. však rovněž není dána, neboť tento navrhovatel nedisponuje veškerými oprávněními, znalostmi a zkušenostmi, které by mu umožnily, byť potenciálně, poskytnou zadavateli plnění, které bylo předmětem dodatku č. 5 a dodatku č. 6.
 34. Dle námitky centrálního zadavatele navrhovatel OKsystem nedisponuje statusem Large Account Reseller (dále jen „LAR“) uděleným společností Microsoft, který umožňuje danému dodavateli dodávat licence softwarových produktů společnosti Microsoft v rámci licenčních programů Microsoft Enterprise a Select. S ohledem na předmět plnění sjednaný v rámci dodatku č. 5 a dodatku č. 6 je dle centrálního zadavatele zřejmé, že pro řádné poskytnutí sjednaných plnění bylo nezbytně nutné, aby dodavatel statusem LAR disponoval, neboť jinak by vůbec nebyl oprávněn plnění požadovaná zadavatelem poskytovat. Centrální zadavatel nesouhlasí se závěrem Úřadu, že absence statusu LAR na straně navrhovatele OKsystem představuje pouze marginální a pro posouzení existence aktivní legitimace uvedeného navrhovatele zcela nepodstatnou skutečnost, kterou by v případě, že by plnění požadovaná v rámci dodatku č. 5 a dodatku č. 6 byla soutěžena některým ze zadávacích řízení dle zákona, které by umožnily účast více dodavatelů v zadávacím řízení, bylo možno zhojit prostřednictvím využití institutu subdodavatele ve smyslu zákona. Z obsahu plnění poptaných na základě dodatku č. 5 a č. 6 je dle centrálního zadavatele zřejmé, že šlo o plnění, která přímo souvisela s plněními, která již byla poskytnuta na základě prováděcí smlouvy a jejích předchozích dodatků, a tato plnění mohl poskytnout pouze subjekt disponující dostatečnými oprávněními, a to nejen z pohledu případných kvalifikačních předpokladů, ale zejména s pohledu reálné možnosti zasahovat do existujících systémů zadavatele tak, aby byl zadavatel maximálně ochráněn jak fakticky, tak i odpovědnostně. Uvedené nemohl navrhovatel OKsystem splnit, neboť objektivně nebyl oprávněn taková plnění ve vztahu k produktům společnosti Microsoft poskytovat. Je tedy zřejmé, že by se případné zakázky nemohl ani zúčastnit a jeho zájem na jejím získání tak mohl být pouze teoretický, v rovině přání, nikoli však reálné možnosti.
 35. Vůči výrokům II. a III. napadeného rozhodnutí centrální zadavatel namítá, že nesouhlasí se závěrem Úřadu, že by se dopustil spáchání správního deliktu podle § 120 odst. 1 písm. a) zákona. Centrální zadavatel namítá, že je přesvědčen, že v rámci celého dosavadního správního řízení nebylo jednoznačně prokázáno, že by centrální zadavatel nebo zadavatel byli povinni zadat uvedené


text:
zakázky některou z forem zadávacích řízení uvedených v § 21 odst. 1 zákona, kdy tato skutečnost nebyla prokázána ani na základě tvrzení a důkazů předložených ze strany navrhovatelů, ani na základě skutečností a důkazů zajištěných v rámci správního řízení samotným Úřadem.
 36. Centrální zadavatel k tomu blíže namítá, že z tvrzení Úřadu obsaženého v bodu 410. odůvodnění napadeného rozhodnutí (dále jen „odůvodnění“) je zřejmé, že Úřad do dnešního dne nepochopil podstatu námitek vznesených proti jeho postupu při hodnocení znaleckých posudků v rámci původního prvoinstančního rozhodnutí. Podstata námitek proti Úřadu byla v tom, že Úřad zcela neobjektivně, nepodloženě a účelově hodnotil toliko ty znalecké posudky, které svědčily pro závěr, že centrální zadavatel a zadavatel postupovali při uzavírání dodatku č. 5 a dodatku č. 6 v rozporu se zákonem, a naopak bezdůvodně, případně na základě zcela irelevantních důvodů hanil a následně fakticky nepřipustil znalecké posudky svědčící ve správnost postupu centrálního zadavatele a zadavatele. Tento postup Úřadu, který nebyl napraven ani v rámci napadeného rozhodnutí, je zcela evidentním porušením zásady rovného hodnocení důkazů a nestrannosti Úřadu při rozhodování ve věci.
 37. Centrální zadavatel považuje za nesprávné závěry Úřadu uvedené v bodě 419., 420. odůvodnění a následujících. K tomu centrální zadavatel dále namítá, že důvodem pro faktické odmítnutí znaleckého posudku znalce 1 ze strany Úřadu byla skutečnost, že se znalec 1 v rámci zpracování posudku obrátil na vybraného uchazeče a požádal jej o poskytnutí určitých informací. Z uvedené skutečnosti pak Úřad dovozuje další závěry, pro které však v textu znaleckého posudku znalce 1 není žádná opora a jsou tak zcela nedůvodné a nasvědčující tomu, že Úřad se snaží udržet již tak neudržitelný stav, vzniklý v důsledku jeho zcela fatálního pochybení při hodnocení znaleckých posudků v rámci původního prvoinstančního rozhodnutí. Nevěrohodnost a nepoužitelnost znaleckého posudku znalce 1 Úřad dále dovozuje ze skutečnosti, že pro vypracování znaleckého posudku, použil znalec 1 též informace, které mu nebyly předány ze strany Úřadu, ale které si, zcela v souladu se všemi právními předpisy vztahujícími se k výkonu znalecké činnosti a transparentně zajistil. Tento závěr Úřadu je však dle centrálního zadavatele zcela nepřijatelný a účelový. Centrální zadavatel namítá, že i kdybychom připustili, že závěr Úřadu ohledně nepoužitelnosti znaleckého posudku znalce 1, z důvodů (ne)uvedených v odůvodnění je správný, je třeba vždy požadovat, aby Úřad postupoval stejným způsobem ve vztahu ke všem důkazům zajištěným v rámci správního řízení, v dané věci tedy ke všem znaleckým posudkům. Je třeba požadovat, aby Úřad hodnotil všechny znalecké posudky stejně přísně a striktně. Pokud by tomu tak nebylo, zcela jistě by byla porušena rovnost účastníků ve správním řízení. S ohledem na právě uvedené však je otázkou, proč takto Úřad nepostupoval vůči znaleckému posudku znalce 2. Ten je ze strany Úřadu hodnocen opět veskrze pozitivně, přestože obsahuje významná pochybení, o kterých se výjimečně okrajově zmiňuje též Úřad. Úřad zcela opomíjí skutečnost, že znalec 2 se zabýval skutečnostmi, které nebyly ani trochu relevantní pro zodpovězení otázek stanovených Úřadem. Úřad zcela opomíjí skutečnost, že tyto jiné otázky vedly znalce 2 k následné formulaci odpovědí na otázky Úřadu a


text:
oddělitelné tedy v žádném případě nejsou. Centrální zadavatel považuje za zásadní pochybení znalce změnu formulace dotazů, které mu byly ze strany Úřadu položeny a tedy i fakticky zodpovězení jiných, než Úřadem položených dotazů, což však Úřad bagatelizuje. Z uvedeného případu je zřejmé, že Úřad opakovaně porušil zásadu rovného hodnocení důkazů a poškodil tak v konečném důsledku právo účastníků řízení na rovné zacházení a nepřezkoumatelnost výroků II. a III. napadeného rozhodnutí.
 38. Stejně vstřícnému hodnocení byl ze strany Úřadu podroben též znalecký posudek znalce 3. Zde Úřadu v zásadě nevadí, že znalec v rámci definice IT pojmů zásadních pro posouzení oprávněnosti postupů centrálního zadavatele a zadavatele využívá definic obsažených na internetových stránkách encyklopedie Wikipedia, tedy zdroje, který může každá osoba volně měnit a upravovat a jeho vypovídací hodnota je tak nulová. Centrální zadavatel proto opětovně poukazuje na skutečnost, že Úřad nehodnotil všechny znalecké posudky stejným způsobem, zcela neopodstatněně zvýhodnil znalecké posudky svědčící v neprospěch centrálního zadavatele a zadavatele a porušil tak naprosto evidentně zásadu rovného hodnocení důkazů a nestrannosti.
 39. Úřad dle centrálního zadavatele otevřeně přiznává, že znalecké posudky nehodnotil stejným, rovnocenným způsobem, ale že u znaleckých posudků znalců 2 a 3 jednotlivá pochybení „prominul“. Uvedený postup Úřadu je však hrubě nesprávný. Centrální zadavatel proto žádá, aby předseda Úřadu, v rámci řízení o rozkladu, zvlášť pečlivě přezkoumal postup Úřadu spojený s posouzením a hodnocením jednotlivých znaleckých posudků předložených ve správním řízení.
 40. Jak vyplývá z bodu 464 a následujících odůvodnění, učinil Úřad na základě nezákonného a nepodloženého vyloučení znaleckých posudků znalců 1, 4 a 5 závěr, že plnění poskytnutá v rámci dodatku 5 a dodatku 6 nelze podřadit pod ta plnění, která byla řádně vysoutěžena v rámci rámcové smlouvy. Právě uvedený nesprávný závěr pak Úřad dále opírá o zjištění, že v rámci dodatku 5 a dodatku 6 došlo ke zpřesnění mechanizmu konstrukce ceny za poskytnuté plnění a způsobu výpočtu smluvních pokut. Úřad dle námitky centrálního zadavatele v rámci svého rozhodnutí nepředložil jediný platný a použitelný argument, který by odůvodňoval závěr, že plnění, které bylo následně poskytnuto v rámci dodatku č. 5 a dodatku č. 6, by nebylo možno podřadit pod plnění vysoutěžené v rámci zadávacího řízení, na základě kterého byla uzavřena smlouva s vybraným uchazečem. Centrální zadavatel konečně nesouhlasí se zcela neopodstatněným závěrem Úřadu obsaženým v bodě 470. odůvodnění, kde Úřad uvádí, že „to byl sám centrální zadavatel, který svým postupem v předcházející veřejné zakázce a následně při uzavírání prováděcí smlouvy a dodatků k ní vytvářel určitá právní omezení, která mu dle jeho názoru neumožňovala na danou zakázku navazovat nikým jiným než stávajícím dodavatelem, jak tvrdí vybraný uchazeč“. Centrální zadavatel zdůrazňuje, že ani v rámci prováděcí smlouvy, ani v rámci jejích jednotlivých dodatků, nebylo nikdy sjednáno plnění, které by nebylo možno podřadit pod plnění, která byla řádně vysoutěžena v rámci zadávacího řízení, na základě kterého byla uzavřena smlouva s vybraným uchazečem, a opak nebyl v rámci správního řízení vedeného Úřadem prokázán.
 41. S ohledem na výše uvedené si centrální zadavatel dovoluje shrnout, že výroky II. a III. napadeného rozhodnutí jsou nesprávné,


text:
nepodložené, neodůvodnitelné a samotné výroky v konečném důsledku nepřezkoumatelné, když Úřad dle centrálního zadavatele nesprávně posoudil a hodnotil jednotlivé znalecké posudky, porušil zásadu rovného hodnocení důkazů, porušil zásadu rovnosti účastníků ve správním řízení, nevypořádal se s veškerým tvrzeními a námitkami účastníků řízení, účelově spojil do souvislosti skutečnost, které spolu v žádném případě nesouvisejí (např. smluvní pokuty ve vztahu k posouzení předmětu plnění dodatků č. 5 a 6) a nevypořádal se s faktem, že existují důvodné pochybnosti svědčící ve prospěch centrálního zadavatele a zadavatele.
 42. Ve vztahu k výroku IV. napadeného rozhodnutí centrální zadavatel namítá následující. Jelikož centrální zadavatel nesouhlasí se závěrem, že by v rámci správního řízení bylo prokázáno, že se v souvislosti s uzavíráním dodatku č. 5 a dodatku č. 6 dopustil správního deliktu, nesouhlasí ani s tím, že mu za údajné spáchání správního deliktu byla uložena povinnost zaplatit pokutu.
 43. Ve vztahu k výroku V. napadeného rozhodnutí centrální zadavatel namítá následující. Centrální zadavatel je nucen konstatovat, že zásadně nesouhlasí se závěrem Úřadu, že veškerá odpovědnost za údajné porušení zákona při uzavírání dodatku č. 5 a č. 6 leží pouze na straně centrálního zadavatele, kdy zadavatel nenese žádnou odpovědnost. Dle centrálního zadavatele lze souhlasit s tvrzením Úřadu obsaženým v bodě 494. odůvodnění, tedy, že mezi centrálním zadavatelem a zadavatelem byla dne 30. 6. 2008 uzavřena dohoda o centrálním zadávání, ve smyslu ustanovení § 3 odst. 1 zákona, jejímž předmětem je závazek centrálního zadavatele provádění zadávacího řízení a centrálně zadávat veřejné zakázky na účet zadavatele, a to na poskytování softwarových produktů Microsoft v rámci programů Microsoft Volume Licensing uvedených v usnesení vlády č. 799 ze dne 27. 6. 2008. Je rovněž pravdou, že na základě této smlouvy centrální zadavatel následně provedl zadávací řízení na veřejnou zakázku „Uzavření rámcové smlouvy na poskytování licencí k produktům Microsoft“, jehož výsledkem bylo dne 1. 12. 2008 uzavření rámcové smlouvy s vybraným uchazečem. Stejně tak byla na základě předmětné smlouvy o centrálním zadávání uzavřena na účet zadavatele i prováděcí smlouva a její dodatky.
 44. V žádném případě však dle centrálního zadavatele není pravdou, že by k uzavření prováděcí smlouvy a jejích dodatků došlo výhradně z vůle centrálního zadavatele, bez jakéhokoliv přispění a vůle zadavatele. Současně je třeba zdůraznit, a s ohledem na text dohody o centrálním zadávaní uzavřené mezi centrálním zadavatelem a zadavatelem dne 30. 6. 2008 je zřejmé, že centrální zadavatel byl oprávněn provádět pro zadavatele zadávací řízení pouze k těm produktům a službám společnosti Microsoft, které byly vysoutěženy v rámci řádného zadávacího řízení, jehož výsledkem bylo uzavření příslušné rámcové smlouvy s vybraným uchazečem dne 1. 12. 2008. Centrální zadavatel uvádí, že ani prováděcí smlouva, a zejména ani její dodatky nebyly uzavírány s vybraným uchazečem výhradně z titulu existující dohody o centrálním zadávání uzavřené mezi centrálním zadavatelem a zadavatelem. Tato dohoda totiž tvořila pouze určitý základ pro budoucí realizaci případných zadávacích řízení ze strany centrálního zadavatele na účet zadavatele. Před uzavřením prováděcí smlouvy, resp. jejích jednotlivých dodatků pak bylo vždy nezbytné, aby zadavatel tlumočil centrálnímu zadavateli svou vůli uzavřít prováděcí smlouvu, resp. její dodatky,


text:
kdy to byl právě zadavatel, kdo byl povinen definovat, jaká plnění si přeje a posoudit, zda jde o plnění, která je možno podřadit pod plnění specifikovaná v rámcové smlouvě. Z logiky věci je zřejmé, že nebylo-li by možné některá plnění podřadit pod plnění rámcové smlouvy uzavřené s vybraným uchazečem, byl by zadavatel povinen realizovat na taková plnění samostatné zadávací řízení „ve vlastní režii“ a nebyl by oprávněn požadovat po centrálním zadavateli jakoukoli součinnost z titulu dohody o centrálním zadávání. Úřad v odůvodnění správně zmiňuje jedinou výjimku z objektivní odpovědnosti centrálního zadavatele za zákonnost jím realizovaných zadávacích řízení, a to situaci, kdy porušení zákona došlo z důvodu jednání či opomenutí zadavatele.
 45. Centrální zadavatel zásadně nesouhlasí se závěrem Úřadu, že k takové situaci zde nedošlo, a že to byl výlučně centrální zadavatel, kdo měl autonomně posuzovat, zda plnění požadovaná zadavatelem jsou či nejsou podřaditelné pod plnění specifikovaná v rámcové smlouvě uzavřené s vybraným uchazečem. Byl to dle centrálního zadavatele právě zadavatel, kdo měl posoudit, zda požadované plnění je možno požadovat vysoutěžit po centrálním zadavateli, kdy tím, že by centrálního zadavatele neinformoval o skutečnosti, že jde o plnění nepodřaditelná pod plnění specifikovaná v rámcové smlouvě, by centrálního zadavatele uvedl v omyl.
 46. Centrální zadavatel dále nesouhlasí se závěrem Úřadu, že by uzavření dodatku č. 5 a dodatku č. 6 mohlo být realizováno výlučně centrálním zadavatelem bez součinnosti, tedy bez jednání zadavatele. Jak bylo uvedeno výše. Bylo to zadavatel, kdo definoval centrálnímu zadavateli své potřeby, a byl to rovněž zadavatel, kdo odpovídal, minimálně centrálnímu zadavateli za to, že jím požadované plnění je v souladu s rámcovou smlouvou uzavřenou s vybraným uchazečem. Pro to, aby se dodatek č. 5 a dodatek č. 6 staly účinnými vůči zadavateli, nestačil pouze jejich podpis ze strany vybraného uchazeče a centrálního zadavatele, ale bylo rovněž nezbytně nutné, aby k nim přistoupil též zadavatel. Přistoupení potom probíhalo podpisem předmětných dodatků prováděcí smlouvy ze strany zadavatele, tedy zcela zřejmým jednáním zadavatele.
 47. S ohledem na právě uvedené je zřejmé, že tím, že Úřad správní řízení vedené v předmětné věci rovněž proti zadavateli vůči zadavateli zastavil, postupoval v rozporu se zákonem, když zcela bezdůvodně ignoroval skutečnost, že k uzavření dodatku č. 5 a dodatku č. 6 došlo s významným přispěním, tedy se zásadním jednáním zadavatele. Automatická objektivní odpovědnost centrálního zadavatele ve smyslu § 3 odst. 3 zákona zde tedy dle námitky centrálního zadavatele nemůže být uplatněna, kdy je zcela evidentní, že k uzavření dodatků došlo též na základě jednání zadavatele.
 48. Centrální zadavatel rovněž uvádí, že závěr Úřadu o absenci odpovědnosti zadavatele je mylný též z následujícího důvodu. Byl-li by závěr Úřadu o tom, že k uzavření dodatku č. 5 a dodatku č. 6 bylo realizováno v rozporu se zákonem, tedy, že jejich předmětem bylo plnění, které nelze podřadit pod plnění specifikovaná v rámcové smlouvě, bylo by třeba učinit rovněž závěr, že zadavatel nezadal uvedené zakázky v souladu se zákonem, když rozhodl, že tyto mají být zadány v režimu vyplývajícím z rámcové smlouvy, ačkoliv mu muselo být zřejmé, že nejsou podřaditelné


text:
pod plnění v rámcové smlouvě specifikované.
 49. Ve vztahu k výroku VI. a VII. napadeného rozhodnutí centrální zadavatel namítá následující. Centrální zadavatel zásadně nesouhlasí s tím, že mu společně se zadavatelem byl vysloven zákaz plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6. Centrální zadavatel namítá, že i kdyby byly předmětné návrhy na přezkum úkonů zadavatele a uložení zákazu plnění předmětných dodatků podány aktivně legitimovanými osobami, nebyl Úřad oprávněn vyslovit zákaz jejich plnění, neboť ze skutečnosti zjištěných v rámci správního řízení je nepochybné, že uzavřením dodatku č. 5 a dodatku č. 6 nebyl ze strany centrálního zadavatele, ani ze strany zadavatele porušen zákon a uložení zákazu plnění tak nepřipadá v úvahu.
 50. I kdyby bylo, byť teoreticky možno přijmout závěr, že uzavřením dodatku č. 5 a dodatku č. 6 došlo k porušení zákona, nebyl Úřad oprávněn uložit zákaz jejich plnění, neboť jsou naplněny důvody hodné zvláštního zřetele, které vyžadují pokračování plnění obou dodatků prováděcí smlouvy, kdy v rámci správního řízení centrální zadavatel a zejména potom zadavatel jednoznačně prokázali jejich existenci.
 51. Centrální zadavatel nijak nerozporuje výklad problematiky uložení zákazu plnění, který je obsažen v odůvodnění, avšak v žádném případě nesouhlasí se závěry, které Úřad na základě posouzení všech skutečností učinil. Centrální zadavatel zejména nesouhlasí s tím, že by existence důvodů zvláštního zřetele hodných nebyla v řízení prokázána. Z vyjádření jednotlivých účastníků, zejména potom centrálního zadavatele a zadavatele je nepochybné, že důvody zvláštního zřetele existují.
 52. Centrální zadavatel je přesvědčen, že Úřadu bylo řádně prokázáno, že vyslovením zákazu plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6 bude přinejmenším ohrožen, mnohem pravděpodobněji však zcela znemožněn proces výplaty sociálních dávek v České republice. Nelze se dle tvrzení centrálního zadavatele ztotožnit se závěrem Úřadu, že by tedy nebyl prokázán veřejný zájem na pokračování plnění předmětných dodatků prováděcí smlouvy, ani závěr Úřadu, že by v tomto případě šlo o zájem společný pouze pro omezený okruh subjektů. Dle námitky centrálního zadavatele půjde vždy o omezený okruh subjektů, v daném případě o okruh všech osob, kterým jsou vypláceny sociální dávky. Centrální zadavatel považuje za nutné rovněž poznamenat, že v rámci správního řízení nebylo prokázáno pouze to, že by vyplácení sociální dávek bylo ztíženo, ale zejména to, že by vyplácení sociálních dávek bylo na časově obtížně určitelnou dobu zcela znemožněno.
 53. Z bodu 535. odůvodnění je dle centrálního zadavatele zřejmé, že Úřad přiznává, že z odborného hlediska nerozumí problematice, o které má rozhodovat, a v rámci které má či nemá vyslovit zákaz plnění dodatků prováděcí smlouvy. Centrální zadavatel samozřejmě Úřadu v žádném případě nevytýká, věcnou technickou neznalost dané problematiky, pouze poukazuje, že v daném případě měl tedy Úřad přibrat znalce, který by mu poskytl odpověď na technické otázky, které nejsou Úřadu zřejmé.
 54. Centrální zadavatel je konečně nucen se vyjádřit též k obratu Úřadu vztahujícímu se k nevyslovení odkladného účinku uloženého zákazu plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 5. Odkladný účinek zákazu plnění byl součástí původního prvoinstančního rozhodnutí Úřadu. Je pravdou, že tento odkladný účinek byl předmětem námitek, nebo minimálně nejasností prakticky všech účastníků řízení, kdy bylo na


text:
Úřadu, aby svůj předchozí postup objasnil a odůvodnil. Na tuto svou povinnost však Úřad naprosto rezignoval, když odkladný účinek zákazu plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6 do rozhodnutí nezahrnul a v rámci odůvodnění se omezil na pouhé konstatování v tom smyslu, že není-li o odkladném účinku rozhodnuto, není důvod, aby se k němu Úřad vyjadřoval.
 55. Svým postupem tak Úřad dle tvrzení centrálního zadavatele fakticky potvrdil, že odkladný účinek uložený v rámci původního rozhodnutí byl ze strany Úřadu stanoven bez hlubšího uvážení, tedy zejména, že i odkladná lhůta byla ze strany Úřadu stanovena zcela bez jakéhokoli podkladu. Současně Úřad dle tvrzení centrálního zadavatele fakticky konstatoval, že osud vyplácení sociálních dávek není prioritou, kterou by měl v rámci své činnosti řešit, a to i když má jeho rozhodnutí přímý vliv na tento proces a bude mít dopad na tisíce občanů České republiky.
 56. V návaznosti na výše uvedené Centrální zadavatel namítá, že zákaz plnění dodatku č. 5 a dodatku č. 6, byly ze strany Úřadu vysloveny v rozporu se zákonem a napadené rozhodnutí je i v této části vadné a neopodstatněné.
 Návrh rozkladu centrálního zadavatele
 57. S ohledem na skutečnosti uvedené výše tak centrální zadavatel navrhuje, aby předseda Úřadu rozhodl tak, že se napadené rozhodnutí ruší a věc se v celém rozsahu vrací Úřadu k novému projednání.
 V. Rozklad zadavatele
 58. Dne 29. 8. 2013 podal v zákonné lhůtě proti výrokům VI. a VII. napadenému rozhodnutí rozklad zadavatel (dále jen „rozklad zadavatele“). Zadavatel má za to, že dotčené výroky VI. a VII. napadeného rozhodnutí vychází z nesprávného právního posouzení věci, kdy jejich vydáním došlo ze strany Úřadu k porušení právních předpisů a základních zásad, na nichž je postaveno správní řízení.
 59. Výroky VI. a VII. napadeného rozhodnutí jsou dle zadavatele též stiženy nepřezkoumatelností spočívající v nedostatku odůvodnění těchto výroků. Zadavatel poukazuje na skutečnost, že se Úřad při vydání napadeného rozhodnutí odchýlil od závěrů a pokynů, jimiž byl vázán v návaznosti na předchozí rozhodnutí předsedy Úřadu č. j. ÚOHS-R64,65,67,68/2013/VZ-11075/2013/310/PSe ze dne 14. 6. 2013.
 60. Tímto rozhodnutím totiž dle zadavatele bylo Úřadu mj. uloženo, aby se v rámci nového rozhodnutí zabýval otázkou přezkoumatelného odůvodnění eventuálního pozdějšího dne vykonatelnosti jednotlivých výroků rozhodnutí a zároveň aby vzal v úvahu námitky podaných rozkladů jakožto podklady vydání rozhodnutí dle § 50 odst. 1 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „správní řád") a v odůvodnění nově vydaného rozhodnutí ve věci způsobem dle § 68 odst. 3 správního řádu uvedl úvahy, kterými se řídil při jejich hodnocení.
 61. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že obsahem předchozího rozkladu, jakož i ostatních přípisů zadavatele v rámci vedeného správního řízení nebyly jen námitky týkající se naplnění podmínek pro neuložení zákazu plnění dle § 118 odst. 3 zákona, ale i námitky týkající se samotného naplnění podmínek pro uložení zákazu plnění dle § 118 odst. 2 zákona.
 62. Zadavatel namítá, že tím, že se Úřad v rámci odůvodnění zabýval podrobným popisem svých úvah vedoucích k neaplikaci § 118 odst. 3 zákona, aniž by stejně


text:
podrobně řešil samotnou otázku naplnění podmínek pro uložení zákazu plnění dle § 118 odst. 2 zákona, jež odbyl pouhým konstatováním v bodu 511. odůvodnění, učinil v tomto rozsahu napadené rozhodnutí nepřezkoumatelným a postupoval zároveň v rozporu se závaznými pokyny předsedy Úřadu vyjádřenými v rozhodnutí o předchozím rozkladu zadavatele.
 63. Zadavatel ke způsobu, jakým bylo o zákazu plnění dodatků č. 5 a č. 6 ze strany Úřadu rozhodnuto ve svém rozkladu dále namítá, že ze strany Úřadu došlo k porušení základních zásad správního řízení vyjádřených v § 2 a násl. správního řádu a to tím, že Úřad na rozdíl od původního rozhodnutí rozhodl o uložení zákazu plnění, aniž by součástí napadeného rozhodnutí bylo odložení vykonatelnosti příslušného výroku napadeného rozhodnutí.
 64. V tomto ohledu je dle zadavatele třeba zdůraznit, že absence odložení vykonatelnosti uloženého zákazu plnění představuje pro centrálního zadavatele a zejména zadavatele podstatné zhoršení poměrů oproti původnímu rozhodnutí, a to aniž by byl ze strany kteréhokoliv účastníka řízení, či předsedy Úřadu odklad vykonatelnosti obsažený v původním rozhodnutí napadán, či aniž byly v rámci řízení provedeny jakékoliv důkazy, jež by odůvodňovaly takovouto podstatnou změnu výroku rozhodnutí zakazujícího plnění dodatků č. 5 a 6.
 65. Zadavatel k tomu blíže namítá, že v rámci dříve podaných rozkladů účastníků řízení byl odklad vykonatelnosti uloženého zákazu plnění dotčen toliko co do požadavku na řádné odůvodnění původně uloženého 5 měsíčního odkladu, vedoucímu k možnosti, aby si zadavatel zajistil čerpání potřebných ICT služeb jiným způsobem než na základě předmětných dodatků, kdy tímto jiným způsobem mělo být zadání veřejné zakázky v zadávacím řízení podle zákona.
 66. Úřad se tedy dle názoru zadavatele vydáním napadeného rozhodnutí dopustil porušení § 2 odst. 4 správního řádu, neboť ve vztahu k uloženému zákazu plnění dospěl ve skutkově zcela identické věci k odlišnému rozhodnutí, které je navíc oproti původnímu rozhodnutí výrazně v neprospěch centrálního zadavatele a zadavatele. Tímto způsobem tak ze strany Úřadu došlo nejen k porušení zásady předvídatelnosti správního rozhodnutí, ale absence jakéhokoliv odůvodnění tohoto rozdílu oproti původnímu rozhodnutí, aniž by k tomuto byl jakýkoliv zjevný důvod, pak opětovně vede k nepřezkoumatelnosti napadených výroků rozhodnutí.
 67. Dle zadavatele je dalším důležitým aspektem napadených výroků rozhodnutí přiměřenost jimi způsobeného zásahu do práv dotčených osob a jejich soulad s veřejným zájmem. Ačkoliv totiž Úřad neakceptoval argumentaci zadavatele a centrálního zadavatele o naplnění důvodů pro neuložení zákazu plnění dle § 118 odst. 3 zákona, pak v rámci odůvodnění uvedl, že zadavatel a centrální zadavatel neprokázali existenci důvodů zvláštního zřetele hodných souvisejících s veřejným zájmem zakládajících nemožnost uložení zákazu plnění smlouvy a jejich převahu nad veřejným zájmem spočívajícím v dodržování zákona o veřejných zakázkách, přičemž připustil, že absence služeb, jejichž poskytování je předmětem dotčených dodatků, může vést ke zhoršení podmínek pro vyplácení sociálních dávek zadavatelem, jejichž vyplácení představuje činnost vykonávanou zadavatelem ve veřejném zájmu. Jakkoliv tedy zadavatel připouští argumentaci Úřadu, že důkazní břemeno splnění podmínek pro nemožnost uložení zákazu plnění dle § 118 odst. 3 zákona náleží zadavateli, pak soulad napadeného rozhodnutí se základními zásadami správního řízení, jakož i s veřejným zájem a s tím související důkazní


text:
břemeno jde plně k tíži Úřadu. Dle § 3 správního řádu jsou totiž správní orgány povinny postupovat tak, aby byl zjištěn stav věci, o němž nejsou důvodné pochybnosti, a to v rozsahu, který je nezbytný pro soulad jejich úkonů se základními zásadami správního řízení uvedenými v § 2 správního řádu.
 68. V předmětném případě tedy Úřad konstatoval neunesení důkazního břemene ze strany zadavatele co do splnění podmínek § 118 odst. 3 zákona, nicméně zde existovala důvodná pochybnost o tom, zda ukončení poskytování plnění, resp. okamžité ukončení poskytování plnění, které je předmětem dotčených dodatků, aniž by bylo zajištěno náhradní řešení, nemůže vést k ohrožení veřejného zájmu spočívajícího v zajištění výplaty sociálních dávek. Tím, že Úřad v rámci napadených výroků na rozdíl od původního rozhodnutí nevyslovil v souladu s § 74 odst. 1 správního řádu pozdější datum vykonatelnosti uloženého zákazu plnění tak nejen porušil § 2 odst. 3 a 4 správního řádu, neboť vůbec nezohlednil skutečnost, že okamžitým ukončením plnění dotčených dodatků může dojít k nepřiměřenému zásahu do práv dotčených osob závislých na výplatách sociálních dávek a že jsou tak takové výroky v rozporu s veřejným zájmem, ale zároveň v rozporu s § 3 správního řádu, zcela rezignoval na svou povinnost zjistit stav věci, aby z jeho strany nedošlo vydáním napadeného rozhodnutí k porušení zákona.
 69. S ohledem na shora uvedené skutečnosti má tedy zadavatel za to, že by měl Úřad v rámci napadeného rozhodnutí o případném uložení zákazu plnění dotčených dodatků v souladu s § 74 odst. 1 správního řádu vyslovit rovněž pozdější datum vykonatelnosti tak, aby přerušením poskytování služeb, které jsou předmětem dotčených dodatků, nedošlo k nepřiměřenému zásahu do práv osob závislých na výplatách sociálních dávek a tím také k rozporu s veřejným zájem. Odklad výkonu případného zákazu plnění dotčených dodatků by pak měl odpovídat době, jež bude nezbytná k tomu, aby zadavatel nejen zajistil postupem v souladu se zákonem nového poskytovatele služeb nezbytných k zajištění kontinuity výplaty sociálních dávek, ale zároveň, aby tato doba v sobě zahrnovala rovněž dostatek času, jež bude nový poskytovatel dotčených služeb potřebovat k zahájení plnění.
 Návrh rozkladu zadavatele
 70. S ohledem na shora uvedené zadavatel navrhuje, aby předseda Úřadu rozhodl tak, že ruší výroky VI. a VII. napadeného rozhodnutí a věc v rozsahu zrušených výroků vrátí Úřadu k novému projednání, eventuálně navrhuje, aby výroky VI. a VII. napadeného rozhodnutí změnil tak, že odloží jejich vykonatelnost tak, jak již Úřad rozhodl v původním rozhodnutí v této věci.
 VI. Rozklad vybraného uchazeče
 71. Dne 29. 8. 2013 podal v zákonné lhůtě proti napadenému rozhodnutí rozklad rovněž vybraný uchazeč (dále jen „rozklad vybraného uchazeče“). V jeho odůvodnění vybraný uchazeč podrobně rozvedl námitky v následujících otázkách. Jejich detailní argumentační rozvedení je zřejmé z rozkladu vybraného uchazeče a na tomto místě je provedeno pouze jejich shrnutí a rekapitulace podobně, jako je tomu u rozkladů ostatních účastníků řízení. Níže uvedené shrnutí odůvodnění rozkladu vybraného uchazeče představuje vyčerpávající rekapitulaci jeho dílčích námitek vůči napadenému rozhodnutí podřaditelných pod výše uvedené otázky ohledně spatřovaných nesprávností či nezákonností napadeného rozhodnutí, resp. řízení, jež jeho


text:
vydání předcházelo. Při vypořádání námitek rozkladu je vycházeno z rozkladu vybraného uchazeče jako celku, tj. v daných oblastech z obsahu dílčích námitek rozkladu vybraného uchazeče.
 72. K postupu Úřadu v probíhajícím správním řízení vybraný uchazeč namítá, že v průběhu správního řízení se Úřad opakovaně dopustil zásadního porušení základních pravidel správního řízení garantovaných každému účastníku správního řízení ústavním pořádkem České republiky a správním řádem. Nepřípustně tak dle vybraného uchazeče zasáhl nejen do procesních práv jeho, ale i ostatních účastníků správního řízení. Úřad zejména nepřípustnou manipulací s obsahem spisového materiálu a neposkytnutím lhůty pro vyjádření k podkladům rozhodnutí odepřel účastníkům řízení právo vyjádřit se k podkladům napadeného rozhodnutí, nepředvídatelností svého postupu v probíhajícím řízení porušil zásadu legitimního očekávání a dále poskytováním zavádějících a zkreslených informací hrubě jednal v rozporu s principy dobré správy a porušil zásadu informační povinnosti. To vše ve svém důsledku vedlo k tomu, že Úřad svým nezákonným postupem upřel účastníkům správního řízení možnost plně uplatnit jejich procesní práva a zatížil tak řízení, které předcházelo vydání napadeného rozhodnutí, neodstranitelnou vadou v důsledku které je napadené rozhodnutí nezákonné a musí být zrušeno.
 73. K procesním nedostatkům probíhajícího řízení vybraný uchazeč dále namítá, že celé řízení ve věci je stiženo velkým množstvím zásadních procesních vad. Úřad se v řízení s mnoha klíčovými připomínkami účastníků řízení nevypořádal dostatečným způsobem nebo se s nimi vypořádal způsobem, který není přípustný. Předmětné řízení nemělo být před Úřadem vůbec zahájeno, neboť k jeho zahájení zde nebyly dány podmínky.
 74. Vybraný uchazeč k tomu blíže především namítá, že navrhovatelům nesvědčí aktivní legitimace. Společnost STUDENT AGENCY, ani společnost OKsystem nebyly aktivně legitimovány k podání návrhu na zahájení řízení. Společnost STUDENT AGENCY neposkytuje specializované IT služby a dle vybraného uchazeče tak nesplňuje znaky legální definice „stěžovatele“. Ani na opakované vyžádání Úřadu STUDENT AGENCY nepředložila jediný relevantní důkaz, kterým by prokázala svoji aktivní legitimaci. Naopak vybraný uchazeč předložil řadu důkazů, kterými vyvrátil tvrzení STUDENT AGENCY a dosvědčil, že STUDENT AGENCY neposkytuje specializované IT služby a ani nemá způsobilost je poskytovat. S důkazy předloženými vybraným uchazečem se však Úřad vůbec nevypořádal. STUDENT AGENCY neunesla důkazní břemeno a neprokázala, že by jí svědčila aktivní legitimace k podání návrhu. Při zkoumání aktivní legitimace STUDENT AGENCY se Úřad dle vybraného uchazeče navíc dopustil několika zásadních pochybení, zejména uvádění nepravdivých tvrzení, v důsledku kterých je napadené rozhodnutí nezákonné a musí být zrušeno.
 75. Aktivní legitimace k podání návrhu na uložení zákazu plnění dle vybraného uchazeče rovněž nesvědčí ani druhému navrhovateli, společnosti OKsystem. Ačkoliv společnost OKsystem bezpochyby vykonává podnikatelskou činnost v oblasti IT, samo o sobě toto neznamená, že disponuje kvalifikací, která by ji opravňovala k účasti ve všech zadávacích řízeních na veřejné zakázky v IT sektoru, včetně předmětné veřejné zakázky. Tato společnost vůbec nebyla dle vybraného uchazeče způsobilá požadované komplexní IT řešení poskytnout. OKsystem má zkušenosti pouze s vlastními specifickými agendovými aplikacemi, které nejsou založené na aplikacích Microsoft. Takové služby OKsystem ani poskytovat nemůže, jelikož nedisponuje statusem LAR, který by jí umožňoval služby poskytovat.
 76. Jako jediný důkaz, o který Úřad opírá své závěry, zmínil Úřad


text:
smlouvu ze dne 21. října 2010, která byla přímo zadána společnosti OKsystem na základě jednacího řízení bez uveřejnění. Uvedená smlouva však dle vybraného uchazeče prokazuje opak toho, co tvrdí Úřad. OKsystem na základě této smlouvy nezabezpečuje systémovou integraci, která byla předmětem plnění dodatku č. 5 a 6. Smlouva se vztahuje pouze na vývoj a správu aplikačního programového vybavení. Tato smlouva nemůže sloužit jako důkaz k prokázání toho, že OKsystem by byl schopen zajistit systémovou integraci a mohl tak kdy mít zájem na získání plnění, které bylo předmětem dodatků č. 5 a 6. Smlouva naopak prokazuje, že OKsystem o toto plnění zájem neměl, když ve smlouvě výslovně deklaroval, že systémovou integraci má zabezpečovat jiný subjekt, odlišný od OKsystem. Ani společnost OKsystem tak neunesla důkazní břemeno a neprokázala, že by jí svědčila aktivní legitimace k podání návrhu.
 77. K procesním nedostatkům probíhajícího řízení vybraný uchazeč dále namítá, že v době podání návrhů existovala překážka v podobě již zahájeného a probíhajícího řízení v téže věci. Řízení zahájená na návrh STUDENT AGENCY a OKsystem nemohou pokračovat pro existenci překážky řízení, tzv. litispendence. Úřad v napadeném rozhodnutí námitku litispendence odmítl a při tom zejména argumentoval, že předměty dotčených správních řízení jsou jiné. To je však dle vybraného uchazeče zcela v rozporu s tím, co Úřad uvedl v usnesení ze dne 23. července 2012, kterým účastníkům správního řízení oznámil spojení dotčených řízení, kde naopak uvedl, že předměty dotčených správních řízení stejné jsou, čímž právě odůvodnil jejich spojení. Postup Úřadu je tak hrubě nekonzistentní a jeho argumentace použitá v různých fázích správního řízení si dle vybraného uchazeče protiřečí, což ji činí zcela nevěrohodnou a nepřijatelnou. Úřad dle vybraného uchazeče nepostupoval v souladu se zákonem, když pokračoval ve správním řízení, i když mu v tom bránila překážka zahájeného a probíhajícího řízení. Opakované porušení zásady litispendence dle vybraného uchazeče vede k nezákonnosti napadeného rozhodnutí, a proto dle vybraného uchazeče musí být v rámci rozkladu napadené rozhodnutí zrušeno a řízení musí být zastaveno.
 78. K procesním nedostatkům probíhajícího řízení vybraný uchazeč navíc namítá, že byly dány vady zastoupení obou navrhovatelů a liknavost Úřadu v tomto ohledu. V případě společnosti STUDENT AGENCY se dle vybraného uchazeče jedná o vady v zastoupení jak u původního, tak současného zmocněnce. Zastoupení Mgr. Kukákovou, která za navrhovatele STUDENT AGENCY činila úkony v převážné části správního řízení, bylo dle vybraného uchazeče nepřípustné. Mgr. Kukáková opětovně vystupuje jako obecný zmocněnec v různých řízeních v různých věcech, k čemuž není oprávněna. Úřad měl dle vybraného uchazeče přikročit k analogické aplikaci relevantních ustanovení občanského soudního řádu a rozhodnout o nepřípustnosti zastoupení. Následný pokus o nápravu vadného stavu v zastoupení navrhovatele STUDENT AGENCY v mezidobí ustanovením advokáta jako nového zástupce nemůže dodatečně zpětně validovat předchozí neplatné procesní úkony. Plná moc vystavená advokátovi navíc dle vybraného uchazeče nesplňuje zákonné požadavky. Stejnou vadou je dle vybraného uchazeče stižena i plná moc vystavená právnímu zástupci OKsystem.
 79. K procesním nedostatkům probíhajícího řízení vybraný uchazeč ještě namítá, že spojení řízení bylo nepřípustné a došlo jím k poškození procesních práv vybraného uchazeče. Procesní vady dříve


text:
samostatných správních řízení zahájených na návrh společnosti STUDENT AGENCY a na návrh společnosti OKsystem nebyly dle vybraného uchazeče odstraněny. Na místo toho, a ačkoliv to zákon neumožňoval, byla dotčená správní řízení spojena do společného řízení. Spojením řízení došlo k faktické validaci postavení nezpůsobilého účastníka řízení, STUDENT AGENCY. Nezhojily se tím vady řízení, ale pouze se tím vady přesunuly na spojené řízení. Spojení řízení dle vybraného uchazeče nejen, že proběhlo v rozporu s platným předpisy upravujícími správní řízení, ale představuje i významný zásah do základního práva vybraného uchazeče na spravedlivý proces a způsobuje nezákonnost celého řízení.
 80. Ve vztahu k výroku I. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč namítá, že je formulován zmatečně, neboť návrh STUDENT AGENCY měl být v celém rozsahu zamítnut. Navrhovateli STUDENT AGENCY totiž dle vybraného uchazeče nesvědčí aktivní legitimace a návrh tak nebyl podán oprávněnou osobou.
 81. Ve vztahu k výrokům II. až V. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč namítá, že uzavřením dodatků č. 5 a 6 nebyl spáchán správní delikt. Podle vybraného uchazeče Úřad porušil zásadu volného hodnocení důkazů při posouzení celé záležitosti po hmotné stránce. Tato pochybení jsou dle vybraného uchazeče především důsledkem naprosto nepřípustné a cílené manipulace Úřadu s důkazy a tudíž porušení principu volného hodnocení podkladů pro rozhodování (a především důkazů). Při provedeném hodnocení podkladů Úřad dle vybraného uchazeče mnohdy vůbec nezohledňuje reálný obsah hodnocených důkazů a zjevně straní argumentům jen vybraných účastníků řízení a znalců a na mnoha místech přijímá jejich argumenty za své, aniž by je jakkoliv kriticky hodnotil, zatímco argumenty jiných účastníků odmítá s jen velmi povrchním odůvodněním, které není dostatečné.
 82. Konkrétního porušení zásady volného hodnocení důkazů se Úřad dle vybraného uchazeče dopustil, když bez uvedení jasných důvodů nezohlednil znalecký posudek znalce 1 a bez jakéhokoliv vyřčeného důvodu změnil své hodnocení posudku znalce 1 v původním rozhodnutí a upřel svou pozornost na jiné důvody, pro něž znalecký posudek nezohlednil; když své závěry opřel o posudek znalce 2, který však nelze v řízení použít, přičemž námitky účastníků, zejména vybraného uchazeče, Úřad opomněl hodnotit, ačkoliv tyto námitky byly dostatečně jasné a konkrétní; když znalecký posudek znalce 3 zohlednil, ale přitom se z formálních důvodů, které se nezakládají na pravdě, nevypořádal s velmi závažnými konkrétními výtkami vůči posudku znalce 3 ze strany vybraného uchazeče; když znalecký posudek znalce 4 naopak Úřad cíleně odmítl z formálních důvodů, které nebyly nijak relevantní; když podobně znalecký posudek Ing. Hujňáka nebyl zohledněn ze zástupných důvodů, jež navíc z obsahového hlediska jsou nejasné a nedůvěryhodné.
 83. Navíc se Úřad dle vybraného uchazeče bez uvedení jakéhokoliv důvodu anebo jiného zástupného důvodu odchýlil od svého předchozího hodnocení některých posudků a upřel svou pozornost na jiné důvody, pro něž jednotlivé znalecké posudky nezohlednil anebo naopak jim přisoudil centrální důležitost při svém rozhodování. Takový dle vybraného uchazeče nekonsistentní a nepředvídatelný postup je naprosto neústavní, zejména pak je v rozporu s ústavní zásadou legitimního očekávání, a tak demonstruje jednoznačnou účelovost argumentace Úřadu, který je dle vybraného uchazeče zjevně podjatý.
 84. Mimo jiné, Úřad dle vybraného uchazeče dále zásadně pochybil i z procesní stránky, když zcela


text:
nepochopitelně vzal na sebe úkol hodnocení použitelnosti předmětných znaleckých posudků, přestože v případě rozdílných závěrů znalců měl využít možnosti revizního znaleckého posudku. Úřad současně zcela opomněl hodnotit námitky účastníků, zejména pak naprosto nepřijatelným způsobem ignoroval velmi konkrétní, detailní a závažné výhrady vybraného uchazeče vůči některým posudkům. Naopak Úřad dle vybraného uchazeče nepravdivě uvádí, že se vybraný uchazeč k určitým otázkám nevyjádřil, ačkoliv ten tak učinil velmi podrobně a konkrétně. Úřad dále zcela ignoroval četná vyjádření vybraného uchazeče a k jejich obsahu a námitkám v nich uvedených nezaujal stanovisko.
 85. Ve vztahu k výrokům II. až V. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč dále namítá, že závěry Úřadu v důsledku výše uvedených pochybení při hodnocení podkladů řízení nejsou přezkoumatelné. Úřad například nekonkretizuje, o jaká konkrétní skutková zjištění opírá svoje závěry nebo nezmiňuje, které závěry znalců ve znaleckých posudcích považuje za věrohodné. O dalších podkladech rozhodnutí, např. vyjádřeních účastníků, se rovněž nezmiňuje. Z odůvodnění tak dle vybraného uchazeče není zjistitelné, jakému důkazu dal Úřad při svém rozhodování největší váhu a proč. Tato pochybení Úřadu dle vybraného uchazeče nelze zhojit jinak, než zrušením prvostupňového rozhodnutí v celém jeho rozsahu pro jeho nezákonnost a novým projednáním a rozhodnutím ve věci.
 86. Ve vztahu k výrokům II. až V. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč tvrdí, že výklad pojmu „doplňkové služby“ zastávaný Úřadem je chybný. Úřad dle námitky vybraného uchazeče nepochopitelně lpí na naprosto chybném vnímání tohoto termínu na základě jazykového výkladu, které nemá v oboru své opodstatnění, je zavádějící a vede ve svém důsledku k mylným závěrům.
 87. Dále k tomu vybraný uchazeč namítá, že vnímání mechanismu tvorby ceny v dodatcích č. 5 a 6 Úřadem je mylné. Způsob výpočtu ceny je dle námitky vybraného uchazeče v souladu s rámcovou smlouvou a v žádném případě ji nemění. Ohodnocení poskytovaných činností pomocí ceny za MD (člověkodny) se v IT sektoru standardně používá nejen pro jednorázové úkony, ale i pro činnosti poskytované opakovaně či dlouhodobě.
 88. Ve vztahu k výroku IV. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč namítá, že pokuta nemohla být udělena, jelikož nedošlo ke spáchání správního deliktu ze strany centrálního zadavatele. Proto i výrok IV. napadeného rozhodnutí musí být dle vybraného uchazeče zrušen.
 89. Ve vztahu k výrokům VI. a VII. napadeného rozhodnutí vybraný uchazeč namítá, že zákaz plnění dodatků č. 5 a 6 nebylo možné uložit, neboť důvody pro uložení tohoto nápravného opatření nebyly dány, a to zejména z následujících důvodů.
 90. Dle námitky vybraného uchazeče nejsou naplněny předpoklady pro uložení zákazu plnění. Podmínkou pro uložení zákazu plnění smlouvy uzavřené na veřejnou zakázku je, že se zadavatel dopustí některého ze specificky uvedených správních deliktů. Úřad uzavřel, že zadavatel nespáchal žádný správní delikt. I přesto uložil zadavateli zákaz plnění smlouvy - dodatků č. 5 a 6. Tento postup Úřadu je dle vybraného uchazeče nezákonný. Centrální zadavatel dle vybraného uchazeče nespáchal správní delikt, pro který je možné zákaz plnění smlouvy uložit. Dodatky č. 5 a 6 dle vybraného uchazeče byly uzavřeny v souladu s rámcovou smlouvou. Z toho důvodu nemohlo dojít k naplnění zákonných předpokladů pro uložení zákazu plnění smlouvy. Úřad