text:
Obsah prezentace Legislativa v oblasti návykových látek – testování.
 Výklad hlavních pojmů – názvosloví. Proces testování a jeho rizika. Odkazy na související literaturu.
 82 Úvod Složitost a multidisciplinarita procesu a úkonu testování – pedagogika, sociální přístup, psychologie, právo, metodika, zdravotnictví, morálka, etika, ... Proč nelze ztotožňovat s právním vztahem: řidič – policista / zaměstnanec – zaměstnavatel / či jinými?
 83 Složitost právního vztahu
 Veřejnoprávní a soukromoprávní vztahy. Neexistence doplňujících legislativních nástrojů. Různost dvou elementárních postojů.
 84 Postoj č. I. Podpora testování: zakotvení do školního řádu.
 Argument: právo na to, aby děti vyrůstaly v bezdrogové škole, aby byly vychovávány k úctě k právu a ctily (dodržovaly) jej (drogy jsou nelegální), a aby rodiče plnily svoji rodičovskou (zákonnou) povinnost, týkající se řádné výchovy svých dětí.
 85 Postoj č. II. Odmítání možnosti testování.
 Riziko stigmatizace dítěte a neoprávněným zásahem do jeho práv a integrity.
 86 Proč metodika? Mezinárodní/národní legislativa neposkytuje jasné vodítko a názor, neboť je v této oblasti vágní, resp. neurčitá (problematikou testování se nezabývá), je tedy nutné vycházet z obecných deklarací mezinárodních úmluv a zákona. Objektivita úkonu. Ochrana oprávněných zájmů – práva a povinnosti.
 87 Legislativa I. Ústava a Listina základních práv a svobod (čl. 1; 4; 7; 10 odst. 1; 31; 32 odst. 1 a 33 odst. 1). Úmluva o právech dítěte: čl. 1; 3 odst. 1, 2 a 3; 18 odst. 1; 28 odst. 2 a čl. 33. Úmluva o lidských právech a biomedicíně: čl. 5; 6 odst. 2 a čl. 8. Zákon o ochraně veřejného zdraví: § 2 odst. 1.
 88 Legislativa II. Zákon o sociálně právní ochraně dětí: § 6 odst. 1 písm. c) a § 7 odst. 1 a 2. Zákon o rodině: § 31 odst. 1, 2 a 3 a § 32 odst. 1. Školský zákon: § 2 odst. 2; § 21 odst. 1; § 22 odst. 1; § 28 odst. 2; § 29 odst. 1 a 2; § 30 odst. 1; § 31 odst. 1 a 2; § 44 a § 164 odst. 1. Zákon o návykových látkách: § 2 písm. a) a f).
 89 Národní legislativa Tzv. „tabákový zákon“: § 2 písm. m) – q); § 15, § 16, § 19, § 20 a 21. Přestupkový zákon: § 5 odst. 1 a 2; § 12 odst. 1; § 19 odst. 1 a 4; § 31 odst. 1 a 3. Trestní zákoník: § 284 a § 285.
 90 Nařízení vlády Nařízení vlády č. 455/2009 Sb., kterým se pro účely trestního zákoníku stanoví, které rostliny nebo houby se považují za rostliny a houby obsahující omamnou nebo psychotropní látku a jaké je jejich množství větší než malé ve smyslu trestního zákoníku. Nařízení vlády č. 467/2009 Sb., kterým se pro účely trestního zákoníku stanoví, co se považuje za jedy a jaké je množství větší než malé u omamných látek, psychotropních látek, přípravků je obsahujících a jedů.
 91 Na koho se zaměřujeme? Dítě a dospívání – komplikované období.
 Jednotlivé právní předpisy. Základní práva. Ochrana zdraví. Rodiče a děti. Škola a zaměstnání.
 92 Z čeho vycházíme? Hlavním leitmotivem je


text:
zákon č. 379/2005 Sb., o opatřeních k ochraně před škodami působenými tabákovými výrobky, alkoholem a jinými návykovými látkami a o změně souvisejících zákonů v platném znění.
 93 Trestní zákoník Trestní zákoník – návyková látka – se rozumí alkohol, omamné látky, psychotropní látky a ostatní látky způsobilé nepříznivě ovlivnit psychiku člověka nebo jeho ovládací nebo rozpoznávací schopnosti nebo sociální chování (§ 130 trestního zákoníku).
 94 Zákon o návykových látkách
 Návykovými látkami se podle tohoto zákona rozumí omamné látky a psychotropní látky uvedené v jeho přílohách č. 1 až 7. Seznam těchto látek je vodítkem pro podezření ze spáchání přestupku a trestného činu.
 95 Když chceme testovat Tedy: je a musí být výjimečným, individuálním úkonem. Ne plošným, ne preventivním. Tuto funkci neplní a nemá. Represivně – preventivní.
 96 Podstata testování Nenahrazuje pedagogickou ani preventivní činnost školy a pedagogických pracovníků.
 97 § 16 (tabákový zákon) Vyzvat osobu podle ke splnění povinnosti podrobit se vyšetření je oprávněn příslušník Policie České republiky, příslušník Vojenské policie, příslušník Vězeňské služby České republiky, zaměstnavatel, její ošetřující lékař, strážník obecní policie nebo osoby pověřené kontrolou osob, které vykonávají činnost, při níž by mohly ohrozit život nebo zdraví svoje anebo dalších osob nebo poškodit majetek.
 98 Zdravotnická služba Zák. č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování. Pokud je poskytována mimo resort má charakter preventivní péče → směřuje k diagnostické péči zajišťované pouze zdravotnických pracovníkem.
 99 Co nám testování neřekne?
 Míru intoxikace a poškození organismu. Kvantitu, frekvenci a další okolnosti užívání návykových látek. Formu užívání – problémový uživatel, experimentátor, jednorázové užití látky ... Metabolity – medikace vs zneužívání.
 100 Školní řád Možnost testování musí být uvedena ve školním řádu.
 Prokazatelné seznámení – děti i rodiče (ideálně formou informovaného souhlasu).
 101 Písemný souhlas Písemný souhlas má podobu informovaného souhlasu.
 Cílem je snížit faktor odmítnutí. Pouze u osob mladších 18 let. Musí obsahovat i informace o rizicích, která mohou souviset s úkonem.
 102 Neexistence písemného souhlasu
 Zákonný zástupce nedá souhlas. Testovaný odmítne úkon. Není ohrožen ani život ani zdraví. Netestujeme.
 103 Výjimka Příprava na povolání, kde je zvýšené riziko ohrožení života nebo zdraví / nebo testování umožňuje jiný zákonný předpis.
 104 Důvodné podezření Takové podezření, kdy jsou vyloučeny všechny další možné příčiny projevujících se příznaků užití návykových látek (nemoc, medikované léky, náhlý stav nevolnosti). Testování považujeme za poslední možnost, jak ověřit příčiny zdravotních komplikací.
 105 Kdo by měl testovat? Pracovník školského poradenského pracoviště (školní psycholog, š. metodik prevence, výchovný poradce). Absolvent DVPP se zaměřením na tuto problematiku.
 106 Ohrožení života a zdraví
 Neodkladná péče ve smyslu zákona o zdravotních službách. Nebere se ohled na názor testovaného.
 107 Vyrozumění Zákonného zástupce – pokud není ohrožení života a zdraví.
 Může jej zastoupit – OSPOD, pracovník ústavní nebo ochranné výchovy (objektivita, neutralita).
 108 Kde testovat? Orientační – ve škole nebo školském zařízení – splnění hygienických norem a vyloučení přítomnosti osob, které nejsou na testování zúčastněny. Vhodné materiální zázemí a vybavenost.
 109 Testujeme ... Užívá testovaný nějaké léky? Jsou léky řádně medikovány?
 Příbalový leták! Zachování mlčenlivosti – zdravotní stav (zák. o zdravotních službách a

type: other


text:
zák. o ochraně osobních údajů).
 110 Informace Vysvětlit podstatu a účel testování. Proč se testuje.
 Jak se interpretují data. Následné úkony. Podepsaný informovaný souhlas.
 111 Test Pouze orientační. Dechová zkouška. Odběr slin.
 Stěr z kůže nebo sliznic.
 112 Výsledek Negativní (falešně negativní). Pozitivní (falešně pozitivní).
 Vždy informovat zákonného zástupce. Odborné lékařské vyšetření, hospitalizace. Odpovědnost za dopravu do zdravotnického zařízení.
 113 Platba V případě, že lékař shledá důvodné podezření oprávněné – zdravotní pojištění. Lékař neshledá důvody – ten, kdo o test požádal (na čí žádost se test provádí).
 114 Dokumentace Výzva. Kompletní záznam o testování. Výsledek.
 V případě lékařského vyšetření – lékařská zpráva.
 115 Presumpce neviny Odmítnutí podrobit se orientačnímu vyšetření nezakládá předpoklad o vině, o tom, že vyzvaný je pod vlivem návykové látky.
 116 Wolters Kluwer
 117 Odborná literatura ke stažení
 V rámci projektu VYNSPI (konec v září 2012).
 118 Návrh doporučené struktury minimálního preventivního programu prevence rizikového chování pro základní školy. Příklady dobré praxe programů školské prevence rizikového chování. Čtyřúrovňový model kvalifikačních stupňů pro pracovníky v primární prevenci rizikového chování ve školství.....
 119 Diskuse ... Cokoli ...
 120 Literatura Zákon č. 379/2005 Sb., o opatřeních k ochraně před škodami působenými tabákovými výrobky, alkoholem a jinými návykovými látkami a o změně souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů. Zákon č 167/1998 Sb., o návykových látkách ve znění pozdějších předpisů.
 121 Literatura Zákon č. 40/2009 Sb., trestní zákoník, ve znění pozdějších předpisů. Úmluva o právech dítěte, vyhlášená pod č. 104/1991 Sb. (čl. 18 a 33). Zákon č. 94/1963 Sb., o rodině, ve znění pozdějších předpisů.
 122 Literatura Zákon č. 359/1999 Sb., o sociálně právní ochraně dětí, ve znění pozdějších předpisů. Zákon č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů.
 123 Literatura Zákon č. 2/1993 Sb., Listina základních práv a svobod, ve znění pozdějších předpisů. Zák. č. 372/2011 Sb., o zdravotních službách a podmínkách jejich poskytování, ve znění pozdějších předpisů.
 124 Literatura – obrázky Karel Kryl – fotografie; staženo z https://www.google.cz/search?q=Karel+Kryl&client=opera&hs=bqS&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=vmElU_bKJKroywOUtYGIAw&ved=0CAkQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#facrc=_&imgdii=_&imgrc=eJNX7edxycoAxM%253A%3BhDRe9_Pc0yb7OM%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.martinosb.eu%252Fwp-content%252Fuploads%252F2014%252F03%252FGRA12957d_kryl.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.martinosb.eu%252F%253Fp%253D1085%3B437%3B640 Právo v životě; staženo z https://www.google.cz/search?q=právo&client=opera&hs=C8S&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=AWYlU7PLMePL4ATHr4GoCA&ved=0CAkQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#facrc=_&imgdii=_&imgrc=NyqvOU5HGI7P2M%253A%3BHwQUST5-WIxsvM%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.pravnilinka.cz%252Fuserfiles%252Fimage%252Fpravo-na-rozvod-aneb-zkusit-se-ma-vsechno.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.pravnilinka.cz%252Fpravo-na-rozvod-aneb-zkusit-se-ma-vsechno%3B529%3B352
 125 Literatura – obrázky Báječní rodiče; staženo z https://www.google.cz/search?q=právo&client=opera&hs=C8S&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=AWYlU7PLMePL4ATHr4GoCA&ved=0CAkQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#facrc=_&imgdii=NyqvOU5HGI7P2M%3A%3BnM_QgDxf_mSPdM%3BNyqvOU5HGI7P2M%3A&imgrc=NyqvOU5HGI7P2M%253A%3BHwQUST5-WIxsvM%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.pravnilinka.cz%252Fuserfiles%252Fimage%252Fpravo-na-rozvod-aneb-zkusit-se-ma-vsechno.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fwww.pravnilinka.cz%252Fpravo-na-rozvod-aneb-zkusit-se-ma-vsechno%3B529%3B352 Šňupající facebook; staženo z https://www.google.cz/search?q=droga&client=opera&hs=XQT&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=cmolU7KILMWyywODq4AQ&ved=0CAkQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#facrc=_&imgdii=_&imgrc=uyH3QE50un-5aM%253A%3BN57pxO7WRh93kM%3Bhttp%253A%252F%252Fopicakuz.desitka.cz%252Fimages%252Finternet%252Ffacebook-droga-2.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fopicakuz.desitka.cz%252F127-facebook-je-droga-vazne.html%3B500%3B334
 126 Literatura – obrázky Léky na lžičce; staženo z https://www.google.cz/search?q=droga&client=opera&hs=XQT&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=cmolU7KILMWyywODq4AQ&ved=0CAkQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#facrc=_&imgdii=_&imgrc=NEUCYDEUUsVU9M%253A%3BoEzvGddT3c9EyM%3Bhttp%253A%252F%252Fimg.blesk.cz%252Fimg%252F1%252Ffull%252F img-zena-prasky-pilulky-droga-zavislost-leky-crop.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fprozeny.blesk.cz%252Fclanek%252Fpro-zeny-zdravi-zdravi%252F163433%252Fnebezpecne-zavislosti-co-vsechno-je-pro-nas-drogou.html%3B978%3B648 Antismoking,; staženo z https://www.google.cz/search?q=formy+tabáku&client=opera&hs=mbT&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=K20lU6bjGcHDhAfBrICAAQ&ved=0CAcQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#q=tab%C3%A1kov%C3%A1+%C3%BAmrt%C3%AD&tbm=isch&facrc=_&imgdii=_&imgrc=igDPs6tHBUPqtM%253A%3Bh0qFUDsfpL-cuM%3Bhttp%253A%252F%252Fobjevit.cz%252Fimg%252Fantismoking11.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fobjevit.cz%252Fstop-koureni-aneb-dbejte-na-sve-zdravi-t42623%3B450%3B240 Kouřící kostlivec; staženo z https://www.google.cz/search?q=formy+tabáku&client=opera&hs=mbT&source=lnms&tbm=isch&sa=X&ei=K20lU6bjGcHDhAfBrICAAQ&ved=0CAcQ_AUoAQ&biw=1024&bih=670#q=tab%C3%A1kov%C3%A1+%C3%BAmrt%C3%AD&tbm=isch&facrc=_&imgdii=_&imgrc=V2JKEbnW-TdckM%253A%3BOr54biQYOPxfNM%3Bhttp%253A%252F%252Fimg.mf.cz%252F251%252F194%252F2-kurak.jpg%3Bhttp%253A%252F%252Fzdravi.e15.cz%252Fclanek%252Fpriloha-pacientske-listy%252Fzahranicni-experti-radi-cr-pritvrdit-v-boji-proti-koureni %253Fcategory%253Dz-domova%3B600%3B450
 127 Čichač toluenu; staženo z https://www. google. cz/search
 128 Kazatel (1 – 2, 3) Marnost nad marnost! řekl Kazatel. Marnost nad marnost, všechno je marnost! K čemu je člověku všechno to pachtění, kterým se pachtí pod sluncem?
 129 Text prezentace odpovídá právnímu stavu k 15. 3. 2014.
 130 Děkuji Vám za pozornost sejvl@hrbitovy. cz Klinika adiktologie 1
 Stáhnout ppt "Právo a rizikové chování u dětí a dospívajících"


text:
Milionový podvod uzavřel soud podmínkou - Kladenský deník
 Milionový podvod uzavřel soud podmínkou
 Kladno, Praha - Rozsáhlé podvody má podle soudu na svědomí 34letá Květa Minaříková z Kladna, která vešla ve známost jako úřednice z mediálně sledované kauzy padělaných řidičských průkazů. Zatímco v tomto případě trestu unikla, nyní odvolací senát Vrchního soudu v Praze vynesl pravomocný verdikt, jímž jí za podvod vyměřil dvouletý podmíněný trest se zkušební dobou v trvání pěti let.
 Obžalovaná se k jednání odvolacího soudu nedostavila. Zastupoval ji pouze advokát František Buriánek.Foto: Deník/Milan Holakovský
 Zároveň jí nařídil vrátit jednomu věřiteli 1 790 000 Kč a jeho švagrovi, advokátovi, 516 000 Kč – přičemž o další nároky se oklamaní poskytovatelé půjček mají hlásit v občanskoprávním řízení.
 Vymyšlené dědictví
 Z jednání soudu vyplynulo, že Minaříková od konce roku 2005 do září roku následujícího oklamala vícero lidí z okruhu svých známých. Tvrdila, že získala pohádkové dědictví po tetě. „Mělo jít o 301 milion korun, což mi potvrdila řadou dokumentů – bohužel byly zfalšované,“ připomněl v roli svědka muž, z něhož podvodnice vylákala největší částku.
 Ačkoli tvrdila, že je neskutečně bohatá, měla totiž nedostatek peněz – a tudíž potřebovala půjčky v řádu deseti i statisíců. Samozřejmě prý jen nakrátko. Až bude její účet odblokován, nejenom že všechno vrátí, ale navíc bude půjčky poskytovat sama. Svým dobrodincům slibovala dlouhodobé bezúročné půjčky na rozvoj podnikání. „Zaplatit ale neměla v úmyslu a opakovaně předkládala padělané listiny týkající se očekávaného dědictví a uvolnění zajištěných finančních prostředků na jejím účtě,“ uvedla soudkyně Hana Navrátilová.
 Z celé propracované pohádky měla podvodnice pravdu pouze v jednom – s penězi na svém bankovním účtu skutečně nemohla volně disponovat. Avšak – ze zcela jiného důvodu: byl totiž obstavený exekutorem. Smyšlený příběh o dědictví byl však natolik přesvědčivý, že podle vlastních slov oklamaní lidé zprvu Minaříkové poskytovali peníze na čestné slovo – bez jakýchkoli dlužních úpisů. Dokonce si sami půjčovali, když jejich zdroje nestačily! Směnky si od dlužnice nechali vystavit až poté, co se slíbené vracení „do tří dnů“ protahovalo na měsíce – a peníze stále nebyly v dohledu. „Podepsala to bez mrknutí oka,“ konstatoval jeden z věřitelů.
 Soud neměl pochybnosti
 Právě o zpochybnění podpisů na dokladech opíral obhájce František Buriánek své odvolání. Minaříková totiž připouští, že nějaké peníze si sice půjčila – většinu částek, které po ní věřitelé požadují zpět, prý ale nikdy nepřevzala. „Posledních pět let se podepisuje pouze parafou – nikoli celým jménem,“ argumentoval advokát. Za pravdu mu ale nedala analýza úředních písemností, na nichž se mimo veškerou pochybnost nacházejí skutečné podpisy obžalované. Převažují, pravda, parafy – lze však najít i písemnosti signované celým jménem. Také znalecké zkoumání naznačilo, že podpisy Minaříkové pod dlužnými částkami jsou téměř jistě pravé. Poskytovatelé půjček se navíc shodovali, že jejich dlužnice bez okolků podepsala cokoli. Dokonce si ani nevyžádala zpět starší dokumenty, pokud byly nahrazeny novými – s připočtenou částkou další půjčky.
 Vrchní soud námitkám obhajoby (nimiž nechyběly ani výtky vůči postupu krajského soudu, jenž v kauze vynesl první verdikt) nepopřál sluchu. Odvolání, jehož cílem bylo dosáhnout vrácení kauzy k novému projednání


text:
před krajským soudem, zamítl. „Obžalovaná nepravdivými sliby oddalovala splatnost a konečné řešení,“ prohlásila soudkyně Navrátilová s dodatkem, že soud plně může vycházet z výpovědí poškozených. „Zapadají do sebe a odpovídají skutkovým zjištěním,“ podotkla. Trest by mohl být i vyšší, ale i s vyneseným verdiktem jsou soudci vrchního soudu spokojeni. „Vzhledem k osobním poměrům obžalované – toto je její první odsouzení a je to matka dvou malých dětí,“ uzavřela Navrátilová.
 Velmi zvláštní poměry
 Obhájce Buriánek nicméně lituje, že kauza je pravomocným verdiktem uzavřena. „Nerozumím tomu, že by myslící lidé, podnikatelé, opakovaně takovýmto způsobem půjčovali vysoké částky. Zřejmě tam panovaly zvláštní vztahy, které by mohly poodkrýt další výpovědi. Proto jsme chtěli, aby věc znovu řešil soud první instance,“ řekl Deníku po skončení jednání.
 „Já mám směnku na pět milionů – a když připočítám další půjčky od mého švagra, tady od svědkyně a od dalších poskytovatelů půjček, o kterých vím, docházím zhruba k deseti milionům. A myslím, že ta paní dluží i dalším lidem, kteří do soudní pře nešli. Nechápu, co s těmi penězi dělala,“ řekl Deníku muž, jehož trestní oznámení stálo na počátku kauzy. „Všechno bylo jinak,“ namítala již dříve obžalovaná. „Jde o útok na mě a mé děti,“ tvrdila.


text:
Black Pes s.r.o. Praha IČO 24822795 kontakty (06.04.2020) | Finance.cz
 Black Pes s.r.o. Praha IČO: 24822795
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Black Pes s.r.o., která sídlí v obci Praha a bylo jí přiděleno IČO 24822795.
 Firma s názvem Black Pes s.r.o. se sídlem v obci Praha byla založena v roce 2011. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 2 osob. Společnost podniká v oboru Hostinská činnost , Prodej kvasného lihu, konzumního lihu a lihovin a Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona .
 Základní údaje o Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 C 177580
 24822795
 Black Pes s.r.o.
 Aktuální kontaktní údaje Black Pes s.r.o.
 Kontakty na Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 Táboritská 880/14 , Praha 130 00 25.5.2011
 Slavojova 579/9 , Praha 128 00 16.3.2011 - 25.5.2011
 Obory činností Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 Jablonecká 725/2 , Praha 190 00
 1010380192
 Vedení firmy Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 Jednatel jedná jménem společnosti ve všech úkonech samostatně. 16.3.2011
 Kateřina Švachulová 7.8.2019
 PaedDr. Marie Maňasová 16.3.2011 - 25.5.2011
 od 16.3.2011 do 24.5.2011
 Kateřina Švachulová 25.5.2011 - 13.5.2017
 Kateřina Švachulová 13.5.2017 - 20.7.2018
 Lovosická 656/11, Praha 190 00
 Kateřina Švachulová 20.7.2018 - 7.8.2019
 Kateřina Švachulová
 Vlastníci firmy Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 Sbírka Listin Black Pes s.r.o. IČO: 24822795
 C 177580/SL 9 účetní závěrka [2014] příloha Městský soud v Praze 31.12.2014 11.9.2015 17.9.2015 5
 C 177580/SL 8 účetní závěrka [2014] VZaZ Městský soud v Praze 31.12.2014 11.9.2015 17.9.2015 1
 C 177580/SL 7 účetní závěrka [2014] rozvaha Městský soud v Praze 31.12.2014 11.9.2015 17.9.2015 2
 C 177580/SL 18 účetní závěrka [2013] VZaZ Městský soud v Praze 31.12.2013 11.9.2015 17.9.2015 1
 C 177580/SL 17 účetní závěrka [2013] příloha Městský soud v Praze 31.12.2013 11.9.2015 17.9.2015 5
 C 177580/SL 16 účetní závěrka [2013] rozvaha Městský soud v Praze 31.12.2013 11.9.2015 17.9.2015 2
 C 177580/SL 15 účetní závěrka [2011] rozvaha Městský soud v Praze 31.12.2011 11.9.2015 17.9.2015 4
 C 177580/SL 14 účetní závěrka [2011] VZaZ Městský soud v Praze 31.12.2011 11.9.2015 17.9.2015 2
 C 177580/SL 13 účetní závěrka [2011] příloha Městský soud v Praze 31.12.2011 11.9.2015 17.9.2015 2
 C 177580/SL 12 účetní závěrka [2012] rozvaha Městský soud v Praze 31.12.2012 11.9.2015 17.9.2015 2
 C 177580/SL 11 účetní závěrka [2012] VZaZ Městský soud v Praze 31.12.2012 11.9.2015 17.9.2015 1
 C 177580/SL 10 účetní závěrka [2012] příloha Městský soud v Praze 31.12.2012 11.9.2015 17.9.2015 5
 C 177580/SL 1 zakladatelské dokumenty, notářský zápis NZ 38/2011 Městský soud v Praze 7.3.2011 17.3.2011 7
 Hodnocení Black Pes s.r.o.
 Výpis dat pro firmu Black Pes s.r.o. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy Black Pes s.r.o., 24822795 na obchodním rejstříku
 výpis firmy Black Pes s.r.o., 24822795 na živnostenském rejstříku
 Black Pes s.r.o. - 24822795 - Praha , Táboritská 880/14
 SOS RUSKÝ PES CZ z.s. - 03059499 - Proboštov , Na pěnkavce 200
 PES NEJVĚRNĚJŠÍ PŘÍTEL, z.s. - 03908704 - Vestec , U Strouhy 529


text:
DAN - KERAMIK, s.r.o. 'v likvidaci', IČO: 64084850, 26. 1. 2020 - Obchodní rejstřík | Peníze.cz
 IČO: 64084850 - Zaniklý subject, Vyhlášena likvidace
 od 21. 7. 2010 do 22. 9. 2012
 od 18. 9. 1995 do 21. 7. 2010
 DAN - KERAMIK, s.r.o.
 od 13. 11. 2007 do 22. 9. 2012
 od 18. 9. 1995 do 13. 11. 2007
 od 18. 9. 1995 do 22. 9. 2012
 64084850
 Spisová značka 8642 C, Krajský soud v Ostravě
 od 6. 3. 2009 do 22. 9. 2012
 od 18. 9. 1995 do 6. 3. 2009
 - Vymazává se ke dni právní moci usnesení z obchodního rejstříku obchodní společnost DAN - KERAMIK, s.r.o. "v likvidaci", se sídlem Štítina, Hlavní 182, PSČ 747 91, identifikační číslo: 640 84 850. Právní důvod výmazu: Společnost se vymazává z obchodního rejstříku na návrh likvidátora ze dne 28.6.2012 poté, co usnesením Krajského soudu v Ostravě, č.j. KSOS 33 INS 7523/2012-A-13, ze dne 22.5.2012, které nabylo právní moci dne 9.6.2012, bylo rozhodnuto o zamítnutí insolve nčního návrhu pro nedostatek majetku dlužníka.
 od 6. 10. 2011 do 6. 10. 2011
 - Soud jmenjje likvidátora společnosti.
 od 6. 10. 2011 do 22. 9. 2012
 - Usnesením Krajského soudu v Ostravě ze dne 11.5.2010 č.j. 29 Cm 148/2009-14, které nabylo právní moci dne 22.6.2010 se obchodní společnosti DAN - KERAMIK, s.r.o., IČ 640 84 850 zrušuje s likvidací a nařizuje se likvidace této společnosti.
 - Soud jmenuje likvidátora společnosti.
 od 21. 7. 2010 do 6. 10. 2011
 - Usnesením Krajského soudu v Ostravě ze dne 11.5.2010 č.j. 29 Cm 148/2009-14, které nabylo právní moci dne 22.6.2010 se obchodní společnosti DAN - KERAMIK, s.r.o., IČ 640 84 850 zrušuje s likvidací a nařizuje se likvidace této společnosti. Likvidátorem sp olečnosti soud jmenuje Václava Valentu.
 od 6. 3. 2009 do 11. 5. 2009
 - Usnesením Okresního soudu v Opavě ze dne 19.3.2007, č.j. 18 Nc 104/2007-7, nařídil soud exekuci podle vykonatelného rozhodnutí Českého telekomunikačního úřadu - Odbor pro severomoravskou oblast ze dne 11.1.2007, č.j. 62586/2006-638/II. Provedením exekuce je pověřen JUDr. Vladimír Plášil, soudní exekutor Exekutorského úřadu Praha 7, se sídlem Praha 7 - Holešovice, Tusarova 25. Exekutor vydal dne 28.2.2009 exekuční příkaz č.j. 063 EX 643/07-21 k uspokojení pohledávky oprávněného REALBOHEMIA a.s., IČ 452 42 968, ve výši 935,50 Kč s přísl. postižením obchodního podílu Václava Valenty, RČ xxxx (jmenovaný je dle § 36/2 e.ř. účastníkem ex.řízení) manžela povinné Mgr. Isobel Valentové, RČ xxxx, ve společnosti DAN - KERAMIK, s.r.o., IČ 640 84 850.
 - Usnesením Okresního soudu v Opavě ze dne 19.3.2007, č.j. 18 Nc 104/2007-7, nařídil soud exekuci podle vykonatelného rozhodnutí Českého telekomunikačního úřadu - Odbor pro severomoravskou oblast ze dne 11.1.2007, č.j. 62586/2006-638/II. Provedením exekuce je pověřen JUDr. Vladimír Plášil, soudní exekutor Exekutorského úřadu Praha 7, se sídlem Praha 7 - Holešovice, Tusarova 25. Exekutor vydal dne 28.2.2009 exekuční příkaz č.j. 063 EX 643/07-19 k uspokojení pohledávky oprávněného REALBOHEMIA a.s., IČ 452 42 968, ve výši 935,50 Kč s přísl. postižením obchodního podílu povinné Mgr. Isobel Valentové, RČ xxxx, ve společnosti DAN


text:
ZÁKON ze dne 17. března 1998 o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád) - Sbírka zákonů - Nakladatelství Sagit, a.s.
 Sbírka zákonůPředpis č. 82/1998 Sb., zdroj: SBÍRKA ZÁKONŮ ročník 1998, částka 31, ze dne 15. 4. 1998Tento text je prvotním zněním předpisu tak, jak byl publikován ve Sbírce zákonů (bez zohlednění novelizací)Pokud chcete znát aktuálně platný text, otevřete si úplné znění předpisu 82 ZÁKON ze dne 17. března 1998 o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád) Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ ODPOVĚDNOST STÁTU A ÚZEMNÍCH SAMOSPRÁVNÝCH CELKŮ ZA ŠKODU HLAVA PRVNÍ ÚVODNÍ USTANOVENÍ § 1 (1) Stát odpovídá za podmínek stanovených tímto zákonem za škodu způsobenou při výkonu státní moci. (2) Územní samosprávné celky odpovídají za podmínek stanovených tímto zákonem za škodu způsobenou při výkonu pravomocí svěřených jim zákonem v rámci samostatné působnosti (dále jen "územní celky v samostatné působnosti"). § 2 Odpovědnosti za škodu podle tohoto zákona se nelze zprostit. HLAVA DRUHÁ PODMÍNKY ODPOVĚDNOSTI Díl první Odpovědnost státu Oddíl první Obecná ustanovení § 3 Stát odpovídá za škodu, kterou způsobily a) státní orgány, b) právnické a fyzické osoby při výkonu státní správy, která jim byla svěřena, (dále jen "úřední osoby"),1) c) územní samosprávné celky, pokud ke škodě došlo při výkonu státní správy, který na ně byl přenesen zákonem, (dále jen "územní celky v přenesené působnosti"). § 4 (1) Za výkon státní správy podle § 3 písm. b) se považuje i sepisování veřejných listin o právních úkonech2) a úkony notáře jako soudního komisaře.3) (2) Činnost notáře podle odstavce 1 se považuje za úřední postup. § 5 Stát odpovídá za podmínek stanovených tímto zákonem za škodu, která byla způsobena a) rozhodnutím, jež bylo vydáno v občanském soudním řízení, ve správním řízení nebo v řízení trestním, b) nesprávným úředním postupem. § 6 (1) Ve věcech náhrady škody způsobené rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o regresních úhradách jednají jménem státu ministerstva a jiné ústřední správní úřady (dále jen "úřad"). (2) Úřadem podle odstavce 1 je a) Ministerstvo spravedlnosti, došlo-li ke škodě v občanském soudním řízení nebo v trestním řízení, a dále v případech, kdy bylo soudem ve správním soudnictví vydáno nezákonné rozhodnutí, jímž soud rozhodl o opravném prostředku nebo o žalobě proti rozhodnutí územního celku v samostatné působnosti, a v případech, kdy škoda byla způsobena notářem, b) příslušný úřad, došlo-li ke škodě v odvětví státní správy, jež náleží do jeho působnosti, a dále v případech, kdy bylo soudem ve správním soudnictví vydáno nezákonné rozhodnutí, jímž soud rozhodl o opravném prostředku nebo o žalobě proti rozhodnutí vydanému v odvětví státní správy, jež náleží do působnosti tohoto úřadu. (3) Není-li možno příslušný úřad určit podle odstavce 2, jedná za stát Ministerstvo financí. (4) Bylo-li nezákonné rozhodnutí vydáno Českou národní bankou nebo


text: Nejvyšším kontrolním úřadem nebo došlo-li u České národní banky nebo Nejvyššího kontrolního úřadu k nesprávnému úřednímu postupu, jednají za stát tyto orgány. Oddíl druhý Rozhodnutí Nezákonné rozhodnutí § 7 (1) Právo na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím mají účastníci řízení, ve kterém bylo vydáno rozhodnutí, z něhož jim vznikla škoda. (2) Právo na náhradu škody má i ten, s nímž nebylo jednáno jako s účastníkem řízení, ačkoliv s ním jako s účastníkem řízení jednáno být mělo. § 8 (1) Nárok na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím lze, není-li dále stanoveno jinak, uplatnit pouze tehdy, pokud pravomocné rozhodnutí bylo pro nezákonnost zrušeno nebo změněno příslušným orgánem. Rozhodnutím tohoto orgánu je soud rozhodující o náhradě škody vázán. (2) Nárok na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím lze přiznat pouze tehdy, pokud poškozený využil možnosti podat proti nezákonnému rozhodnutí odvolání, rozklad, námitky, odpor, stížnost nebo opravný prostředek podle zvláštního předpisu4) (dále jen "řádný opravný prostředek"), nejde-li o případy zvláštního zřetele hodné. (3) Byla-li škoda způsobena nezákonným rozhodnutím vykonatelným bez ohledu na právní moc, lze nárok uplatnit i tehdy, pokud rozhodnutí bylo zrušeno nebo změněno na základě řádného opravného prostředku. Rozhodnutí o vazbě, trestu nebo ochranném opatření § 9 (1) Právo na náhradu škody způsobené rozhodnutím o vazbě má ten, na němž byla vazba vykonána, jestliže bylo proti němu trestní stíhání zastaveno, jestliže byl obžaloby zproštěn nebo jestliže byla věc postoupena jinému orgánu. (2) Za vazbu nařízenou v řízení o vydání do ciziny se náhrada škody neposkytuje. § 10 (1) Právo na náhradu škody způsobené rozhodnutím o trestu má ten, na němž byl zcela nebo zčásti vykonán trest, jestliže v pozdějším řízení bylo rozhodnutí jako nezákonné zrušeno. (2) Právo na náhradu škody má i ten, kdo byl v pozdějším řízení odsouzen k mírnějšímu trestu, než který byl na něm vykonán na podkladě zrušeného rozsudku. Náhrada škody náleží jen se zřetelem k rozdílu mezi trestem vykonaným na základě původního rozsudku a trestem uloženým rozsudkem novým. § 11 Právo na náhradu škody způsobené rozhodnutím o ochranném opatření má ten, na němž bylo zcela nebo zčásti vykonáno ochranné opatření, pokud bylo rozhodnutí v pozdějším řízení jako nezákonné zrušeno. § 12 (1) Právo na náhradu škody nemá ten, a) kdo si vazbu, odsouzení nebo uložení ochranného opatření zavinil sám, nebo b) kdo byl zproštěn obžaloby nebo bylo proti němu trestní stíhání zastaveno jen proto, že není za spáchaný trestný čin trestně odpovědný nebo že mu byla udělena milost anebo že trestný čin byl amnestován. (2) Právo na náhradu škody dále nevznikne, pokud a) v řízení nebylo možno pokračovat z důvodů uvedených ve zvláštním předpisu,5) b) bylo trestní stíhání podmíněně zastaveno a nastaly účinky zastavení trestního stíhání,6) c) výrok o zastavení trestního stíhání byl součástí rozhodnutí o narovnání,7) d) trestní stíhání bylo zastaveno z důvodů uvedených ve zvláštním předpisu.8) Oddíl třetí Nesprávný úřední postup § 13 (1) Stát odpovídá za škodu způsobenou nesprávným úředním postupem. Nesprávným úředním postupem je také porušení povinnosti učinit úkon nebo vydat rozhodnutí v zákonem stanovené lhůtě. (2) Právo na náhradu škody má ten, jemuž byla


text: nesprávným úředním postupem způsobena škoda. Oddíl čtvrtý Uplatnění nároku § 14 (1) Nárok na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím a rozhodnutím o vazbě, trestu nebo ochranném opatření se uplatňuje u orgánu uvedeného v § 6. (2) Byl-li nárok uplatněn u ústředního orgánu, který není příslušný, postoupí tento orgán žádost poškozeného příslušnému orgánu. Účinky předběžného uplatnění jsou v tomto případě zachovány. § 15 (1) Přizná-li ústřední orgán náhradu škody, je třeba nahradit škodu do šesti měsíců od uplatnění nároku. (2) Domáhat se náhrady škody u soudu může poškozený pouze tehdy, pokud do šesti měsíců ode dne uplatnění nebyl jeho nárok plně uspokojen. Oddíl pátý Regresní úhrada § 16 (1) Nahradil-li stát škodu způsobenou nezákonným rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem, může požadovat regresní úhradu na úředních osobách a na územních celcích v přenesené působnosti, pokud škodu způsobily. (2) Bylo-li rozhodnutí územního celku v samostatné působnosti přezkoumáno státním orgánem a následně byla rozhodnutí státního orgánu a územního celku v samostatné působnosti zrušena pro nezákonnost, může stát na územním celku v samostatné působnosti požadovat regresní úhradu. (3) Bylo-li nezákonné rozhodnutí vydáno proto, že se ten, kdo je vydal, řídil nesprávným právním názorem příslušného orgánu, který zrušil v řízení původní zákonné rozhodnutí, nemá stát právo na regresní úhradu. (4) Stát může požadovat regresní úhradu pouze ve výši odpovídající účasti územního celku v samostatné působnosti, územního celku v přenesené působnosti či úřední osoby na způsobení vzniklé škody. § 17 (1) Nahradil-li stát škodu, ke které došlo při činnosti státního orgánu, může požadovat regresní úhradu od těch, kteří se podíleli na vydání nezákonného rozhodnutí nebo na nesprávném úředním postupu, pokud byli k vydání rozhodnutí nebo k úřednímu postupu oprávněni. (2) Nahradil-li stát škodu, která vznikla z nezákonného rozhodnutí nebo z nesprávného úředního postupu, na nichž se podílel soudce, může požadovat regresní úhradu pouze tehdy, pokud byla vina soudce zjištěna v kárném nebo trestním řízení. (3) Uhradily-li úřední osoby nebo územní celky v přenesené působnosti regresní úhradu státu, mohou požadovat regresní úhradu od těch, kdo se podíleli na vydání nezákonného rozhodnutí nebo na nesprávném úředním postupu. (4) Je-li podle tohoto ustanovení uplatněn nárok na regresní úhradu proti osobě, u níž účast na rozhodování náležela k povinnostem vyplývajícím z pracovního poměru nebo z poměru mu na roveň postaveného anebo z poměru služebního, řídí se výše regresní úhrady zvláštními předpisy.9) V ostatních případech nesmí výše regresní úhrady přesahovat jednu šestinu částky zaplacené tím, kdo regresní úhradu požaduje, nejvýše však 5000 Kč. Toto omezení neplatí, jde-li o škodu způsobenou úmyslně. (5) Nárok na regresní úhradu vylučuje nárok na náhradu škody podle obecných předpisů. (6) Nárok na regresní úhradu nelze uplatňovat vůči tomu, kdo se podílel na vydání nezákonného rozhodnutí nebo na nesprávném úředním postupu na příkaz nadřízeného, ledaže by se uposlechnutím příkazu dopustil trestného činu. § 18 Společná ustanovení o regresní úhradě (1) Právo na regresní úhradu vznikne pouze tehdy, byla-li škoda způsobena zaviněným porušením právní povinnosti. (2) Zavinění je povinen prokázat ten, kdo uplatňuje nárok na regresní úhradu. (3) Byla-li škoda způsobena zaviněným porušením právní povinnosti více osob, jsou povinny


text: zaplatit regresní úhradu podle své účasti na způsobení škody. V odůvodněných případech může soud rozhodnout, že odpovídají společně a nerozdílně. (4) Kdo je povinen platit regresní úhradu společně a nerozdílně s jinými, vypořádá se s nimi podle účasti na způsobení vzniklé škody. (5) Soud může regresní úhradu přiměřeně snížit zejména s přihlédnutím k tomu, jak ke škodě došlo, jakož i k osobním a majetkovým poměrům fyzické osoby, která ji způsobila. Snížení nelze provést, jde-li o škodu způsobenou úmyslně. (6) Ten, proti němuž byl uplatněn nárok na regresní úhradu, má proti subjektu, který po něm regresní úhradu požaduje, právo uplatnit všechny námitky, které tento subjekt mohl uplatnit vůči poškozenému v řízení o náhradě škody. Díl druhý Odpovědnost územních celkův samostatné působnosti za škodu Oddíl první Obecné ustanovení § 19 Územní celky v samostatné působnosti odpovídají za škodu, kterou způsobily při výkonu veřejné správy a) nezákonným rozhodnutím, b) nesprávným úředním postupem. Oddíl druhý Nezákonné rozhodnutí § 20 (1) Bylo-li územním celkem v samostatné působnosti v řízení, na něž se vztahují předpisy o správním řízení, vydáno nezákonné rozhodnutí, mají účastníci řízení právo na náhradu škody, která jim tímto rozhodnutím vznikla. Právo na náhradu škody má i ten, s nímž nebylo jednáno jako s účastníkem řízení, ačkoliv s ním jako s účastníkem řízení jednáno být mělo. (2) Bylo-li nezákonné rozhodnutí územním celkem v samostatné působnosti vydáno postupem, který není stanoven předpisy o správním řízení, má právo na náhradu škody ten, komu tímto rozhodnutím vznikla škoda. § 21 (1) Pro uplatnění nároku na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím územního celku v samostatné působnosti vydaným v řízení, na něž se vztahují předpisy o správním řízení, platí obdobně ustanovení § 8. (2) Nárok na náhradu škody způsobené nezákonným rozhodnutím územního celku v samostatné působnosti vydaným postupem, který není stanoven předpisy o správním řízení, lze uplatnit tehdy, pokud bylo vykonatelné rozhodnutí zrušeno pro nezákonnost příslušným orgánem. Oddíl třetí Nesprávný úřední postup § 22 (1) Územní celky v samostatné působnosti odpovídají za škodu způsobenou nesprávným úředním postupem. (2) Právo na náhradu škody má ten, jemuž byla nesprávným úředním postupem způsobena škoda. Oddíl čtvrtý Regresní úhrada § 23 Nahradil-li územní celek v samostatné působnosti škodu způsobenou nezákonným rozhodnutím, při jehož vydání se řídil nesprávným právním názorem státního orgánu, který zrušil v řízení původní zákonné rozhodnutí územního celku v samostatné působnosti, může požadovat regresní úhradu od státu. § 24 Nahradil-li územní celek v samostatné působnosti škodu nebo zaplatil-li regresní úhradu, může požadovat regresní úhradu od těch, kdo se podíleli na vydání nezákonného rozhodnutí nebo na nesprávném úředním postupu. § 25 Ustanovení § 16 odst. 4, § 17 a 18 se použijí obdobně. HLAVA TŘETÍ SPOLEČNÁ A PŘECHODNÁ USTANOVENÍ § 26 Vztah k občanskému zákoníku Pokud není stanoveno jinak, řídí se právní vztahy upravené v tomto zákoně občanským zákoníkem. Způsob a rozsah náhrady škody § 27 Právo na náhradu nákladů na výživu mají pozůstalí10) po poškozeném, který zemřel v důsledku výkonu státní moci nebo výkonu pravomocí územních celků v samostatné působnosti. Ti, kdo vynaložili náklady spojené s jeho léčením a náklady pohřbu,


text: mají právo na náhradu těchto nákladů.11) § 28 Způsob výpočtu průměrného výdělku pro určení ušlého zisku pro účely tohoto zákona stanoví vláda nařízením. § 29 Na žádost poškozeného lze při výpočtu náhrady škody jako průměrný výdělek před poškozením použít průměrný výdělek v době před zahájením trestního stíhání, pokud je to pro poškozeného výhodnější. § 30 Náhrada ušlého zisku se poskytuje ve výši 5000 Kč za každý měsíc výkonu vazby, trestu odnětí svobody, ochranné výchovy nebo ochranného léčení, pokud poškozený nepožádá, aby mu byla stanovena náhrada ušlého zisku podle zvláštních předpisů. § 31 (1) Náhrada škody zahrnuje náhradu nákladů řízení, které poškozenému vznikly v řízení, v němž bylo vydáno nezákonné rozhodnutí nebo rozhodnutí o vazbě, trestu nebo ochranném opatření, a v řízení, v němž bylo vydáno zrušující nebo zprošťující rozhodnutí, rozhodnutí, jímž bylo trestní řízení zastaveno, nebo rozhodnutí, jímž byla věc postoupena jinému orgánu. (2) Náhrada škody zahrnuje náhradu nákladů řízení, které poškozenému vznikly v řízení, v němž došlo k nesprávnému úřednímu postupu, pokud tyto náklady s nesprávným úředním postupem souvisí. (3) Nárok na náhradu nákladů řízení v rámci náhrady škody vznikne pouze tehdy, pokud rozhodnutím vznikla škoda a pokud náhrada nákladů již nebyla přiznána podle procesních předpisů. (4) Náklady zastoupení jsou součástí nákladů řízení. Zahrnují hotové výdaje advokáta a odměnu za zastupování. Výše této odměny se určí podle ustanovení zvláštního předpisu12) o mimosmluvní odměně. (5) Poškozený nemá právo na náhradu nákladů zastoupení, které vznikly v souvislosti s projednáváním uplatněného nároku u příslušného orgánu. Promlčecí doby § 32 (1) Nárok na náhradu škody podle tohoto zákona se promlčí za tři roky ode dne, kdy se poškozený dozvěděl o škodě a o tom, kdo za ni odpovídá. Je-li podmínkou pro uplatnění práva na náhradu škody zrušení rozhodnutí, běží promlčecí doba ode dne doručení (oznámení) zrušovacího rozhodnutí. (2) Nejpozději se nárok promlčí za deset let ode dne, kdy poškozenému bylo doručeno (oznámeno) nezákonné rozhodnutí, kterým byla způsobena škoda; to neplatí, jde-li o škodu na zdraví. § 33 Nárok na náhradu škody způsobené rozhodnutím o vazbě, trestu nebo ochranném opatření se promlčí za dva roky ode dne, kdy nabylo právní moci zprošťující rozhodnutí, rozhodnutí, jímž bylo trestní řízení zastaveno, zrušující rozhodnutí, rozhodnutí, jímž byla věc postoupena jinému orgánu, nebo rozhodnutí odsuzující k mírnějšímu trestu. § 34 (1) Nárok státu podle § 16 a § 17 odst. 1 a nárok územního celku v samostatné působnosti podle § 23 a 24 na regresní úhradu se promlčí za rok ode dne, kdy byla zaplacena náhrada škody. (2) Nárok územního celku v přenesené působnosti a úřední osoby podle § 17 odst. 2 na regresní úhradu se promlčí za rok ode dne, kdy byla zaplacena regresní úhrada. § 35 Je-li třeba nárok na náhradu škody uplatnit u příslušného orgánu, promlčecí doba ode dne uplatnění do skončení projednání, nejdéle však po dobu šesti měsíců, neběží. § 36 Přechodné ustanovení Odpovědnost podle tohoto zákona se vztahuje na škodu způsobenou rozhodnutími, která byla vydána ode dne účinnosti zákona, a na škodu způsobenou ode dne účinnosti zákona nesprávným úředním postupem. Odpovědnost za škodu


text: způsobenou rozhodnutími, která byla vydána přede dnem účinnosti zákona, a za škodu způsobenou přede dnem účinnosti zákona nesprávným úředním postupem se řídí dosavadními předpisy. ČÁST DRUHÁ ZRUŠOVACÍ USTANOVENÍ § 37 Zrušuje se zákon č. 58/1969 Sb., o odpovědnosti za škodu způsobenou rozhodnutím orgánu státu nebo jeho nesprávným úředním postupem. ČÁST TŘETÍ ZMĚNA NOTÁŘSKÉHO ŘÁDU § 38 Zákon České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád), se mění takto: V § 57 se slova "Notář odpovídá žadateli" nahrazují slovy "Nestanoví-li zvláštní zákon jinak, notář odpovídá žadateli". ČÁST ČTVRTÁ ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ § 39 Účinnost Tento zákon nabývá účinnosti třicátým dnem po dni jeho vyhlášení. Zeman v. r. Havel v. r. Tošovský v. r. 1) Např. § 39 zákona č. 289/1995 Sb., o lesích a o změně a doplnění některých zákonů (lesní zákon), § 3 zákona ČNR č. 564/1990 Sb., o státní správě a samosprávě ve školství, ve znění zákona č. 139/1995 Sb. 2) § 2 a 62 a násl. zákona ČNR č. 358/1992 Sb., o notářích a jejich činnosti (notářský řád). 3) § 38 občanského soudního řádu. 4) Hlava třetí části páté občanského soudního řádu. 5) § 163a trestního řádu. 6) § 307 a násl. trestního řádu. 7) § 309 a násl. trestního řádu. 8) § 172 odst. 2 trestního řádu. 9) § 179 zákoníku práce. 10) § 448 občanského zákoníku. 11) § 449 občanského zákoníku. 12) Vyhláška Ministerstva spravedlnosti č. 177/1996 Sb., o odměnách advokátů a náhradách advokátů za poskytování právních služeb (advokátní tarif), ve znění vyhlášky č. 235/1997 Sb. Nabídka k tématuÚZ č. 1163 - Předpisy související s občanským zákoníkemSagit, a. s.S občanským zákoníkem souvisí několik dalších zákonů, nařízení vlády a vyhlášek, které jsou obsahem této samostatné publikace edice ÚZ. Jde zejména o novelizovaný zákon o veřejných rejstřících právnických a fyzických osob, zákon o poskytování plnění spojených s užíváním bytů, bytové ...Cena: 69 KčKOUPITKompendium judikatury - Odpovědnost soudního exekutora za škoduJUDr. Blanak Havlíčková - Wolters Kluwer, a. s.První díl rozsáhlého pětisvazkového otevřeného souboru exekuční judikatury zachycuje především soudní produkci posledních let a klade si za cíl představit myšlenkovou argumentaci a závěry, k nimž vrcholné ...Cena: 295 KčKOUPITÚZ č. 1086 - Mezinárodní justiční spolupráce ve věcech trestních; státní zastupitelstvíSagit, a. s.Publikace obsahuje aktuální text zákona o Mezinárodní justiční spolupráce ve věcech trestních, který je od června 2015 dotčen dvěma novelami. V samostatné kapitole jsou předpisy týkající se státního ...Cena: 79 KčKOUPITNemajetková újma způsobená protiprávním výkonem veřejné moci Jan Kolba, Martina Šuláková - Nakladatelství Leges, s. r. o.Od 27. 4. 2006 je v České republice možno požadovat přiměřené zadostiučinění za nemajetkovou újmu, k jejímuž vzniku došlo v důsledku protiprávního (nezákonného) výkonu veřejné moci. Autoři se v publikaci ...Cena: 360 KčKOUPITOdpovědnost státu za výkon veřejné moci Doc. JUDr. Pavel Mates, CSc., Mgr. Jakub Severa - Nakladatelství Leges, s. r. o.Právo požadovat náhradu škody či jiné újmy ze strany toho, kdo ji utrpěl v důsledku činnosti nebo naopak nečinnosti veřejné moci, patří k pojmovým znakům demokratických právních států. V této monografii se mohou čtenáři seznámit s tím, jak je


text: toto právo zakotveno v českém právním ...Cena: 350 KčKOUPITOdpovědnost za škodu při výkonu veřejné moci - komentářP. Vojtek - C. H. BeckJiž třetí vydání komentáře k odpovědnosti za škodu způsobené při výkonu veřejné moci znovu shrnuje vývoj, k němuž v aplikaci tohoto zákona v praxi došlo. Pět let, jež uplynuly od předchozího vydání, přinesly nejen dvě další novely, ale v jejich průběhu došlo především k rozvinutí ...Cena: 790 KčKOUPIT


text:
Ostřetín má podmínečnou uzavírku - Pardubický deník
 Ostřetín má podmínečnou uzavírku
 Pardubicko - Zprávy Okresního fotbalového svazu.
 Pořádkové pokuty: Ostřetín – 500 Kč (dle RS čl. 31 – neuvedení trenéra v ZOU č. A2A0102).
 Nemošice – 800 Kč (dle RS čl. 34, bod 9g – neoprávněné čerpání čekací doby při utkání A1A0103),
 Roveň – 600 Kč (dle RS čl. 34, bod 9 e – nedodání zápisů z utkání přípravek číslo G1A0202, G1A0504, G1A0703). Povinnost dodání trvá!
 Dašice – 500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Petr Šmejda).
 Dříteč – 1.000 Kč (dle RS čl. 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – David Hrůša, Tomáš Klofanda).
 Křičeň – 500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Martin Půlpán).
 Nemošice – 500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Tomáš Kreml).
 Opatovice – 500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Pavel Hampl).
 Roveň – 1.000 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Martin Koláček, Pavel Herbst).
 Srch – 1.500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Jaroslav Brož, Milan Hausner, Richard Hocque).
 Újezd – 500 Kč (dle RS článek 13, bod 4 – za porušení ustanovení o soupisce – Petr Hladík).
 Výše uvedené pokuty budou zahrnuty do sběrné faktury klubů.
 Schválení výsledků: STK schvaluje všechny výsledky posledního kola mistrovských soutěží.
 Termínová listina: STK OFS Pardubice vydala termínovou listinu pro jaro 2016. Ke stažení je na webu OFS.
 Trenérský kurz: kurz licence C – doškolení a zahájení školení se bude konat v pátek 20.11. 2015.
 Turnaje přípravek: halové turnaje přípravek pro kluby v OFS Pardubice se budou konat v hale Dašická. Termíny U8: 5.12., U10: 6.12. 2015. Přihlášky zasílat na sekretariát OFS volnou formou mailem. Doposud přihlášené kluby: U8 – Pardubičky, Chvaletice, Paramo Pce, FK Pardubice, FK Pardubice 1899, Choltice, Nemošice, L. Bohdaneč. U 10 – Pardubičky, FK Pardubice, Mnětice, Chvaletice, Paramo Pce, FK Pardubice 1899, Moravany, Nemošice, L. Bohdaneč, Dašice.
 Nepodmíněné tresty – 4 SU: Hubáček (Ostřetín) od 2. 11., 3 SU: Hackenberg, Ryšavý (oba Křičeň), 2 SU: Novák (Ostřešany) všichni od 9.11., 1 SU: Šafránek (Veliny) od 8.11. 2015.
 Upuštění od potrestání: Vokál – udělena pokuta 400 Kč.
 Osm žlutých karet (pokuta 400 Kč): Jeřábek (Valy).
 Čtyři ŽK (pokuta 200 Kč): Šanda ml. (Tetov), Skoupý (Rohoznice), Levai (Rybitví), Zollmann (Popkovice), Kopa (Lipoltice), Vach (Roveň), T. Bendžik, Dvořáček (oba Újezd).
 Ostatní: Ostřetín se trestá podmíněně uzavřením stadionu na 1 SU do konce ročníku 2015/2016, dle DŘ § 35 odstavec 2. DK potvrzuje výsledek utkání III. třídy Holicko: Ostřetín – Mateřov B 1:5, dle SŘ §60/1.
 Veškerá rozhodnutí DK jsou v souladu s Disciplinárním řádem § 74 a Rozpisem soutěží čl. 40 zveřejňována výlučně na úřední desce FAČR. Nebudou doručována jinak.⋌(zz)


text:
Úvodní strana Časopis Ad Notam Oznámení o výhradě práva dovolat se neúčinnosti právního jednání dle § 94b a násl. not. ř. de lege ferenda
 V souvislosti s § 593 občanského zákoníku a v něm zakotvenou výhradou relativní neúčinnosti právního jednání, zavedla s účinností od 1. 1. 2014 novela notářského řádu institut oznámení o výhradě práva dovolat se neúčinnosti právního jednání, upravený v § 94b – 94e not. řádu. Domnívám se, že tato úprava si zaslouží stručnou glosu a zamyšlení.
 odle těchto ustanovení notář na žádost věřitele doručí oznámení podle § 593 OZ a vydá o tom věřiteli veřejnou listinu, která mu slouží jako plnohodnotný důkaz o tom, co a komu bylo doručeno.
 Samotná procedura má potom dvě varianty. Podle § 94c not. ř. notář sepíše protokol o žádosti, který musí obsahovat předepsané náležitosti, jmenovitě pak místo a datum sepsání protokolu, identifikační údaje věřitele a osoby, jíž je oznámení doručováno, údaj o tom, že bylo oznámení o výhradě notářem převzato, a podpis věřitele, otisk úředního razítka notáře a jeho podpis. Notář pak pouze doručuje oznámení, které mu bylo věřitelem předáno, aniž by jakkoli odpovídal za jeho obsah. Zákon přitom výslovně nestanoví, že by kopie doručovaného oznámení měla být přílohou protokolu, ze smyslu a účelu daného zákonného ustanovení však plyne, že tomu tak být musí, neboť jinak by se věřiteli nedostal důkaz o obsahu doručovaného oznámení a daný institut by tak nebyl s to plnit svůj účel.
 Druhou variantou je pak postup podle § 94d not. ř., kdy věřitel činí oznámení o výhradě přímo do protokolu. V takovém případě pak notář odpovídá za splnění obsahových náležitostí oznámení dle § 94d odst. 1 písm c) not. ř. (a contrario § 94c odst. 3 not. ř.).
 Jakmile notář zjistí, že bylo oznámení doručeno a kdy se to stalo, sdělí tuto skutečnost věřiteli. Notářský řád bohužel nestanoví, jakou formou toto oznámení činí a zřejmě je tedy může učinit bezformálně. Zde je však opět, myslím, třeba vykládat zákon v souladu s jeho smyslem a účelem, kterým je nepochybně dát věřiteli do rukou nejen důkaz o tom, co a komu bylo doručeno, ale též kdy se tak stalo. Soudím proto, že notář by měl vydat věřiteli veřejnou listinu potvrzující, kdy k doručení došlo, a to buď ve formě druhého protokolu, nebo jednoduše ve formě úředního potvrzení. Jinak by totiž soudu nezbývalo, než vyžádat si od notáře příslušný spis a zkoumat doručenky v něm založené. Takové řešení se však nejeví jako efektivní.
 Potud je vše snadné a jednoznačné. Oznámení o výhradě práva dovolat se neúčinnosti právního jednání je nepochybně účinným nástrojem a užitečnou službou, kterou může notář nabídnout veřejnosti. Při pohledu na § 94b – 94e not. ř. se však neodbytně nabízí otázka, proč jenom oznámení o výhradě práva dovolat se neúčinnosti právního jednání podle § 593 OZ?
 V právním životě je celá řada případů, kdy je (nebo může být) nutné u soudu prokázat obsah písemnosti, která byla jedné či druhé straně doručena. Takovou písemností může být výpověď z nájmu nebo z pracovního poměru, odstoupení od smlouvy, uplatnění


text:
odpovědnosti za vady zboží, předžalobní výzva atp. Dnes to přitom bez součinnosti osoby, jíž má být doručeno (a jejího podpisu na podací rubrice) může být takřka nemožné, neboť samotná poštovní doručenka prokazuje toliko to, že adresátovi bylo „něco“ doručeno. Není tak vyloučené, že adresát bude např. tvrdit, že mu byla doručena prázdná obálka a není ostatně ani vyloučené, že takové tvrzení bude pravdivé.
 Notář může de lege lata v těchto případech poskytnout klientům důkaz o obsahu doručované písemnosti toliko tak, že sepíše notářský zápis osvědčující, že mu byla předložena písemnost toho a toho znění, a že před jeho zraky byla vložena do tak a tak označené domovní schránky na té a té adrese. Takovýto postup je však těžkopádný, nákladný, jen obtížně prakticky použitelný a také skutečně zřídkakdy používaný.
 Zobecněním úpravy § 94b – 94e not. ř. na jakékoli písemnosti by se přitom prokazování obsahu doručovaných písemností výrazně zjednodušilo, zefektivnilo, ale i zlevnilo. Domnívám se, že by tím notář poskytl veřejnosti užitečnou službu, která by zároveň přispěla k efektivitě a rychlosti soudních řízení zjednodušením některých dokazování. Vědomí snadné prokazatelnosti těchto skutečností by pak v konečném důsledku přispívalo k předcházení sporů, což jistě patří mezi hlavní poslání notáře.
 Přitom je třeba vzít v úvahu, že zejména ve spotřebitelských a pracovněprávních věcech může klient potřebovat nejen důkaz o obsahu doručované písemnosti, ale i odbornou právní pomoc při formulaci samotného obsahu písemnosti. Tak jako notář, postupuje-li podle § 94d not. ř., přebírá odpovědnost za obsahové a formální náležitosti oznámení, mohl by obdobně při zobecnění dané služby pomoci klientovi při precizaci formálních a obsahových náležitostí doručovaných písemností. Notář by tak mohl klientovi poskytnout komplexní právní službu pro jeho životní situaci. I tím by ostatně notář přispěl k předcházení sporů. Institucionální a procesní rámec pro takovouto službu je přitom již v notářském řádu v zásadě zakotven – nezbytná novelizace notářského řádu by po legislativně-technické stránce byla zcela jednoduchá. Ani po administrativní stránce by zvládnutí takovéto dodatečné agendy zřejmě nečinilo notariátu zvláštních potíží. Notář při své úřední činnosti, zejména pak v dědické agendě, již teď pravidelně doručuje celou řadu úředních písemností, dodatečná administrativní zátěž by tak v praxi spočívala toliko v sepisování příslušných protokolů.
 Rozšíření úpravy § 94b – 94e not. ř. by tak za cenu minimálních nákladů přineslo veřejnosti zjevnou přidanou hodnotu a soudím tedy, že de lege ferenda stojí přinejmenším za zamyšlení.


text:
4 As 21/2009, Soudní rozhodnutí Nejvyššího správního soudu - Zákony.cz
 4 As 21/2009, Soudní rozhodnutí Nejvyššího správního soudu
 4 As 21/2009
 4 As 21/2009-52 4 As 21/2009-52
 Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Turkové a soudců JUDr. Dagmar Nygrínové a JUDr. Jiřího Pally v právní věci žalobce: J. P., proti žalovanému: Krajský úřad Středočeského kraje, se sídlem Zborovská 11, Praha 5, o kasační stížnosti žalobce proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008 -16, a o kasační stížnosti žalobce proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25,
 I. Kasační stížnost proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25, s e z a m í t á .
 II. Kasační stížnost proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, s e o d m í t á .
 III. Žádný z účastníků n e m á právo na náhradu nákladů řízení o kasační stížnosti.
 Městský soud v Praze usnesením ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, odmítl žalobu žalobce proti rozhodnutí žalovaného ze dne 11. 4. 2008, č. j. 53124/2008/KUSK, a rozhodl dále, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení. Napadeným rozhodnutím žalovaný zrušil rozhodnutí Magistrátu města Kladna ze dne 10. 12. 2007, č. j. Výst.1057/06/Če/330, jímž byla zamítnuta žádost o povolení předčasného užívání stavby: rodinný dům, elektropřípojka v Budečské ulici v Kladně-Dubí, na pozemku parc. č. 839 v katastrálním území Dubí u Kladna, a věc vrátil k novému projednání a rozhodnutí stavebnímu úřadu.
 Toto usnesení napadl žalobce podáním ze dne 8. 10. 2008, které Městský soud v Praze považoval za kasační stížnost. V doplnění kasační stížnosti žalobce požádal o osvobození od soudních poplatků.
 Městský soud v Praze usnesením ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25, žádost žalobce o osvobození od soudních poplatků zamítl. V odůvodnění uvedl, že žalobce vyzval k vyplnění potvrzení o osobních, majetkových a výdělkových poměrech pro osvobození od soudních poplatků, avšak žalobce vyplněný formulář zpět soudu nezaslal, proto nebylo možné dospět k závěru, že jsou splněny předpoklady podle § 36 odst. 3 zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů (dále jen s. ř. s. ). Skutečnosti odůvodňující osvobození od soudních poplatků žalobce neprokázal. Soud dále konstatoval, že toto řízení není totožné s řízením ve věci náhrady škody způsobené při výkonu veřejné moci nezákonným rozhodnutím, rozhodnutím o vazbě nebo nesprávným úředním postupem. Ustanovení § 11 odst. 1 písm. g) a odst. 3 písm. a), c) a f) zákona č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů, proto v daném případě soud nemohl aplikovat.
 Proti tomuto usnesení podal žalobce (dále jen stěžovatel ) včas kasační stížnost, ve které namítal nezákonnost usnesení z důvodu nesprávného posouzení právní otázky soudem. Stěžovatel v žalobě navrhl osvobození od soudních poplatků s odkazem na § 11 odst. 1 písm. g) zákona o


text:
soudních poplatcích. Soud podle jeho názoru nesprávně aplikoval zákon, neboť nejprve musí určit, že bylo rozhodnutí nezákonné z důvodu nesprávného úředního postupu, což ospravedlňuje náhradu škody způsobené při výkonu veřejné moci. Stěžovatel uvedl, že správní orgán v napadeném rozhodnutí nemá oporu ve spise a je s ním v rozporu. Při jejím zjišťování byl porušen zákon, kterým byla ovlivněna zákonnost (viz žaloba), a proto měl soud právo napadené rozhodnutí správního orgánu zrušit. Nyní došlo ke změně ve vedení žalovaného, a proto je žádoucí, aby se k věci nově vyjádřil. Stěžovatel dále namítal, že je na základě § 11 odst. 3 písm. f) zákona o soudních poplatcích osvobozen od poplatku za kasační stížnost. Stěžovatel uzavřel otázkou: Pokud je ministr vnitra schopen trestat správní orgány z důvodu nezákonností, proč toto nedělá soud, kterému to náleží? Navrhl, aby Nejvyšší správní soud napadené usnesení zrušil.
 V podání ze dne 16. 4. 2009 stěžovatel poukázal na to, že napadené usnesení ze dne 17. 2. 2009 je zmatečné, neboť bylo doručeno jeho otci J. P., nar. X.
 Dne 18. 6. 2009 byla věc předložena Nejvyššímu správnímu soudu k rozhodnutí o kasační stížnosti proti usnesení Městského soudu v Praze č. j. 7 Ca 104/2008-25, ze dne 17. 2. 2009. Nejvyšší správní soud přípisem ze dne 22. 6. 2009, č. j.-35, vrátil spis Městskému soudu v Praze, neboť shledal, že soud pochybil při doručování písemností, které zasílal otci stěžovatele, aniž stěžovatel komukoliv udělil plnou moc.
 Městský soud v Praze poté doručil stěžovateli usnesení ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, společně s kopií přípisu Nejvyššího správního soudu.
 V podání ze dne 28. 8. 2009 stěžovatel uvedl, že předmětné usnesení obdržel již 4. 9. 2008 a napadl je dopisem ze dne 11. 12. 2008, na který soud vůbec nereagoval. Následně soud usnesením ze dne 17. 2. 2009 zamítl žádost o osvobození od soudních poplatků; kasační stížnost podaná proti tomuto usnesení nebyla dosud vyřízena. Stěžovatel konstatoval, že kasační stížnost podal on, ačkoliv usnesení bylo adresováno na jeho otce, a uzavřel, že trvá na obou kasačních stížnostech. K tomuto podání stěžovatel přiložil plnou moc udělenou jeho otci J. P., nar. X.
 Městský soud v Praze následně dne 7. 10. 2009 opětovně předložil spis Nejvyššímu správnímu soudu s tím, že své usnesení ze dne 17. 2. 2009 stěžovateli znovu nezasílal, neboť zástupci stěžovatele již toto usnesení bylo doručeno.
 V podání ze dne 20. 10. 2009 stěžovatel namítal, že veškeré jeho žaloby jsou osvobozeny od soudního poplatku podle § 11 odst. 1 písm. g) zákona o soudních poplatcích. Současně vznesl námitku podjatosti soudců čtvrtého senátu Nejvyššího správního soudu.
 Nejvyšší správní soud usnesením ze dne 5. 11. 2009, č. j. Nao 75/2009-46, rozhodl, že soudci Nejvyššího správního soudu JUDr. Marie Turková, JUDr. Dagmar Nygrínová a JUDr. Jiří Palla nejsou vyloučeni z projednávání a rozhodnutí věci vedené u tohoto soudu pod sp. zn.. Následně byla věc vrácena čtvrtému senátu.
 Nejvyšší správní soud přezkoumal napadené usnesení Městského soudu v Praze ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25, v souladu s §


text:
109 odst. 2 a 3 s. ř. s. vázán rozsahem a důvody, které stěžovatel uplatnil v kasační stížnosti. Neshledal přitom vady podle § 109 odst. 3 s. ř. s., k nimž by musel přihlédnout z úřední povinnosti. Z obsahu kasační stížnosti vyplývá, že ji stěžovatel podal z důvodu podle § 103 odst. 1 písm. a) s. ř. s.
 Citované ustanovení zakládá povinnost soudu, který o žádosti o osvobození od soudních poplatků rozhoduje, posoudit, zda účastník řízení má dostatečné prostředky či nikoliv, tedy porovnat výši soudního poplatku s celkovou finanční situací žadatele a dalšími okolnostmi, které mohou mít vliv na jeho schopnost soudní poplatek zaplatit. Této povinnosti Městský soud v Praze vyhověl, neboť stěžovateli ve snaze zjistit jeho osobní, majetkové a výdělkové poměry zaslal příslušný formulář s průvodním přípisem, kterým jej vyzval, aby ve lhůtě dvou týdnů tento formulář vyplněný vrátil soudu. Doručení této výzvy prokazuje podání stěžovatele ze dne 11. 12. 2008, jímž na zmíněnou výzvu reagoval.
 Stěžovatel výzvě soudu ve stanovené lhůtě ani později nevyhověl, ze zákona vyplývající požadavek, aby doložil, že nemá dostatečné prostředky, nerespektoval, když navzdory konstantní judikatuře zdejšího soudu žádal o osvobození od soudního poplatku podle § 11 odst. 1 písm. g) a § 11 odst. 3 písm. f) zákona o soudních poplatcích. Stěžovatel tedy nesplnil svou zákonnou povinnost podle § 36 odst. 3 s. ř. s. soudu prokázat, že nemá dostatečné prostředky, ačkoliv byl k tomu soudem vyzván.
 Námitce stěžovatele, že je od soudních poplatků osvobozen podle § 11 odst. 1 písm. g) a odst. 3 písm. f) zákona o soudních poplatcích, Nejvyšší správní soud nepřisvědčil.
 Podle § 11 odst. 1 písm. g) zákona o soudních poplatcích od poplatku se osvobozují řízení ve věcech náhrady škody způsobené při výkonu veřejné moci nezákonným rozhodnutím, rozhodnutím o vazbě nebo nesprávným úředním postupem. Podle § 11 odst. 3 téhož zákona osvobození podle odstavců 1 a 2 se vztahuje, s výjimkou dědického řízení, i na řízení a) o návrhu na nařízení předběžného opatření, b) před odvolacím soudem, c) o povolení obnovy, d) o žalobě pro zmatečnost, e) před dovolacím soudem, f) o kasační stížnosti, g) o výkon rozhodnutí, h) exekuční.
 V posuzované věci podal stěžovatel žalobu proti rozhodnutí správního orgánu (konkrétně proti rozhodnutí žalovaného ze dne 11. 4. 2008, č. j. 53124/2008/KUSK, jímž žalovaný zrušil rozhodnutí Magistrátu města Kladna ze dne 10. 12. 2007, č. j. Výst.1057/06/Če/330, kterým byla zamítnuta žádost stěžovatele o povolení předčasného užívání stavby: rodinný dům, elektropřípojka v Budečské ulici v Kladně-Dubí, na pozemku parc. č. 839 v katastrálním území Dubí u Kladna, a věc vrátil k novému projednání a rozhodnutí stavebnímu úřadu). Nejedná se tedy o řízení ve věcech náhrady škody způsobené při výkonu veřejné moci nezákonným rozhodnutím, rozhodnutím o vazbě nebo nesprávným úředním postupem, a ustanovení § 11 odst. 1 písm. g) zákona o soudních poplatcích se proto na posuzovaný případ nevztahuje.
 Aplikaci uvedeného ustanovení na projednávanou věc nelze dovodit ani z požadavku stěžovatele, aby soud nejprve určil, že rozhodnutí správního orgánu je nezákonné, což podle stěžovatele ospravedlňuje náhradu škody při výkonu veřejné moci.


text:
Nejvyšší správní soud k tomu doplňuje, že řízení o náhradě škody je zcela odlišným typem řízení, k němuž nejsou příslušné soudy ve správním soudnictví, neboť tento předmět řízení nelze podřadit pod ustanovení § 4 s. ř. s., ale soudy, které rozhodují v občanském soudním řízení.
 S ohledem na tuto skutečnost se na posuzovaný případ nemůže vztahovat ani ustanovení § 11 odst. 3 zákona o soudních poplatcích, které lze použít pouze v případě, že je prvotní soudní řízení osvobozeno od soudního poplatku podle § 11 odst. 1 nebo 2 zákona, což není tento případ. Uvedená kasační námitka proto nebyla shledána důvodnou.
 Nejvyšší správní soud dále zkoumal postup Městského soudu v Praze a shledal, že se tento soud dopustil několika pochybení, která však nemohou mít vliv na správnost jeho rozhodnutí o zamítnutí žádosti stěžovatele o osvobození od soudních poplatků.
 Městský soud v Praze pochybil při doručování jednotlivých přípisů a rozhodnutí, které adresoval buď J. P., nar. X, nebo přímo otci stěžovatele J. P., nar. X.
 V případě usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, byla na obálce uvedena obě data narození, proto Nejvyššímu správnímu soudu vyvstala pochybnost, zda bylo toto usnesení stěžovateli doručeno. Na jeho pokyn tak Městský soud v Praze opětovně zaslal předmětné usnesení stěžovateli, který v reakci na to sdělil, že shodné usnesení obdržel již 4. 9. 2008. Na základě tohoto tvrzení stěžovatele, které koresponduje s datem doručení uvedeným na doručence založené ve spisu, Nejvyšší správní soud dospěl k závěru, že usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, bylo stěžovateli doručeno dne 4. 9. 2008 a téhož dne nabylo právní moci.
 Rovněž v případě doručování přípisu obsahujícího výzvu k vyplnění formuláře pro účely osvobození od soudních poplatků Městský soud v Praze uvedl na obálce obě data narození. Na tento přípis reagoval stěžovatel podáním ze dne 11. 12. 2008, proto lze vycházet z toho, že mu byl zmíněný přípis včetně formuláře doručen.
 Usnesení ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25, jímž zamítl žádost stěžovatele o osvobození od soudních poplatků, Městský soud v Praze doručil otci stěžovatele J. P., nar. X. Stěžovatel však měl možnost se s tímto rozhodnutím seznámit, neboť proti němu sám podal kasační stížnost, jak uvádí ve svém podání ze dne 28. 8. 2009. Vzhledem k tomu, že stěžovatel posléze udělil plnou moc k zastupování svému otci, Nejvyšší správní soud přisvědčuje názoru Městského soudu v Praze, že by opětovné doručení předmětného usnesení bylo nadbytečné a formální, protože otci stěžovatele již toto usnesení doručeno bylo.
 Z výše uvedeného vyplývá, že ani toto pochybení Městského soudu v Praze, který zaslal své usnesení ze dne 17. 2. 2009 otci stěžovatele, nikterak nezasáhlo do práv a povinností stěžovatele, jenž se s tímto usnesením prokazatelně seznámil a v zákonem stanovené lhůtě je napadl kasační stížností.
 Za dané procesní situace shledal Nejvyšší správní soud správným závěr Městského soudu v Praze, že stěžovatel nemůže být od soudních poplatků osvobozen, neboť neprokázal, že nemá dostatečné finanční prostředky. Na


text:
okraj lze poznamenat, že Městský soud v Praze nemohl žádosti o osvobození od soudních poplatků pro řízení o kasační stížnosti proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, vyhovět také proto, že tato kasační stížnost byla podána opožděně (viz níže), a tudíž zjevně nemohla být úspěšná.
 Námitky proti postupu správního orgánu, ani námitky směřující proti rozhodnutí o odmítnutí žaloby nejsou pro posouzení důvodnosti kasační stížnosti ve věci soudního poplatku relevantní, proto se jimi kasační soud nezabýval.
 Nejvyšší správní soud uzavírá, že nezjistil namítanou nezákonnost napadeného rozhodnutí, a proto kasační stížnost proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 17. 2. 2009, č. j. 7 Ca 104/2008-25, podle § 110 odst. 1 s. ř. s. jako nedůvodnou zamítl.
 Dále Nejvyšší správní soud posuzoval kasační stížnost stěžovatele proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, a shledal, že byla podána opožděně. Otázka osvobození či neosvobození stěžovatele od soudních poplatků nemůže na této skutečnosti nic změnit, proto Nejvyšší správní soud z důvodu procesní ekonomie a rychlosti řízení o této kasační stížnosti bez dalšího rozhodl, ačkoliv mu Městským soudem v Praze přímo k rozhodnutí předložena nebyla.
 Z obsahu soudního spisu Nejvyšší správní soud zjistil, že napadené usnesení ze dne 29. 8. 2008 bylo stěžovateli doručeno dne 4. 9. 2008, jak vyplývá z doručenky založené v soudním spisu a z tvrzení stěžovatele v jeho podání ze dne 28. 8. 2009.
 Napadené rozhodnutí obsahuje řádné poučení o lhůtě k podání kasační stížnosti, ve kterém je v souladu s § 106 odst. 2 s. ř. s. správně uvedeno, že kasační stížnost proti tomuto usnesení lze podat ve lhůtě dvou týdnů po jeho doručení, a to u Městského soudu v Praze.
 Podle § 40 odst. 1 s. ř. s. lhůta stanovená tímto zákonem, výzvou nebo rozhodnutím soudu počíná běžet počátkem dne následujícího poté, kdy došlo ke skutečnosti určující její počátek. To neplatí o lhůtách stanovených podle hodin. Podle § 40 odst. 2 s. ř. s. lhůta určená podle týdnů, měsíců nebo roků končí uplynutím dne, který se svým označením shoduje s dnem, který určil počátek lhůty. Není-li takový den v měsíci, končí lhůta uplynutím posledního dne tohoto měsíce. Podle § 40 odst. 4 s. ř. s. lhůta je zachována, bylo-li podání v poslední den lhůty předáno soudu nebo jemu zasláno prostřednictvím držitele poštovní licence, popřípadě zvláštní poštovní licence anebo předáno orgánu, který má povinnost je doručit, nestanoví-li tento zákon jinak.
 Jak již bylo výše uvedeno, napadené rozhodnutí bylo stěžovateli doručeno ve čtvrtek dne 4. 9. 2008. Lhůta dvou týdnů k podání kasační stížnosti počala běžet v pátek dne 5. 9. 2008 (§ 40 odst. 1 s. ř. s.) a skončila ve čtvrtek dne 18. 9. 2008 (§ 40 odst. 2 s. ř. s.).
 K zachování lhůty pro podání kasační stížnosti bylo třeba, aby nejpozději dne 18. 9. 2008 byla kasační stížnost předána soudu, nebo soudu zaslána prostřednictvím držitele poštovní licence, popř. zvláštní poštovní licence, anebo předána orgánu, který má povinnost podání doručit.


text:
Z obsahu spisu však vyplývá, že podání, jež Městský soud v Praze považoval za kasační stížnost, bylo podáno k doručení tomuto soudu na poště 272 03 Kladno 3 pod č. R008917 až dne 8. 10. 2008, tedy opožděně. Nejvyšší správní soud doplňuje, že stěžovatel v podání ze dne 28. 8. 2009 uvedl, že předmětné usnesení napadl dopisem ze dne 11. 12. 2008, zmíněné podání tedy za kasační stížnost patrně nepovažoval. Tím spíše by však kasační stížnost proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008 byla podána opožděně.
 Nejvyšší správní soud proto kasační stížnost stěžovatele proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 29. 8. 2008, č. j. 7 Ca 104/2008-16, odmítl podle § 46 odst. 1 písm. b) s. ř. s. ve spojení s ustanovením § 120 téhož zákona, neboť byla podána opožděně.
 O nákladech řízení rozhodl Nejvyšší správní soud podle § 60 odst. 1 a 3 s. ř. s. za použití ustanovení § 120 téhož zákona. Protože úspěšnému žalovanému v tomto řízení žádné náklady nad rámec plnění běžných povinností nevznikly, stěžovatel s jednou kasační stížností nebyl úspěšný a jeho druhá kasační stížnost byla odmítnuta, Nejvyšší správní soud vyslovil, že žádný z účastníků nemá právo na náhradu nákladů řízení o kasační stížnosti.
 Zdroj: rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 14.12.2009, čj. 4 As 21/2009, www.nssoud.cz.


text:
33 Odo 1470/2005, Soudní rozhodnutí Nejvyššího soudu - Zákony.cz
 33 Odo 1470/2005, Soudní rozhodnutí Nejvyššího soudu
 20.11.2007 - Účinný
 33 Odo 1470/2005
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Blanky Moudré a soudců JUDr. Ivany Zlatohlávkové a JUDr. Václava Dudy ve věci žalobce J. S., zastoupeného advokátem, proti žalovaným 1) A. T., a 2) J. T., zastoupené advokátem, o zaplacení částky 55.700,- Kč, vedené u Okresního soudu ve V. pod sp. zn. 3 C 126/95, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v B. ze dne 7. února 2005, č. j. 44 Co 802/99-191, takto :
 Žalobce se žalobou v konečném znění domáhal po žalovaných zaplacení 129.579,- Kč. Uváděl, že se žalovaným uzavřel dne 18. 10. 1993 smlouvu o úplatném převodu majetkového podílu u Zemědělského družstva D. C. v hodnotě 208.579,- Kč. Dohodou o vypořádání úplaty ze dne 20. 10. 1993 se žalovaný zavázal uhradit mu částku 208.579,- Kč ve dvou splátkách tak, že 80.000,- Kč zaplatí do 31. 12. 1993 a 128.579,- Kč do 31. 12. 1994. Zaplatil mu však pouze 79.000,- Kč.
 Okresní soud ve V. rozsudkem ze dne 11. června 1999, č. j. 3 C 126/95-73, uložil žalovaným povinnost zaplatit žalobci společně a nerozdílně částku 80.000,- Kč do tří dnů od právní moci rozsudku (výrok I.), žalobu o zaplacení další částky 48.879,- Kč zamítl (výrok II.) a rozhodl o nákladech řízení (výrok III.).
 Krajský soud v B. rozsudkem ze dne 7. února 2005, č. j. 44 Co 802/99-191, rozsudek soudu prvního stupně ve výroku I. do částky 25.000,- Kč potvrdil, do částky 55.700,- Kč jej změnil tak, že žalobu v tomto rozsahu zamítl, ve výroku II. jej potvrdil a rozhodl o nákladech řízení před soudy obou stupňů.
 Oba soudy vyšly ze zjištění, že žalobce dne 18. 10. 1993 uzavřel se žalovaným Smlouvu o úplatném převodu majetkového podílu oprávněné osoby (dále jen smlouva ). Na základě ní žalovanému postoupil svůj majetkový podíl v hodnotě 208.579,- Kč, jenž měl jako osoba oprávněná na základě zák. č. 229/91 Sb. a dále na základě ust. transformačního zákona vůči Zemědělskému družstvu D. C. Účastníci smlouvy učinili její nedílnou součástí dohodu o vypořádání úplaty za převod majetkového podílu, kterou oba podepsali, přičemž žalovaný tak učinil před notářkou JUDr. J. P. dne 20. 10. 1993. V dohodě se uvádí, že celková výše úplaty za převod majetkového podílu je odvislá od výše majetku skutečně vydaného povinnou osobou oprávněné osobě. Současně dohoda obsahuje text, podle něhož se smluvní strany dohodly na úhradě dohodnuté úplaty ve formě pravidelných splátek po dobu dvou let vždy jednou za rok nejpozději k poslednímu dni hospodářského roku a na výši splátek 80.000,- Kč s tím, že první splátka bude uhrazena do 31. 12. 1993. Žalovaný od družstva obdržel majetkový podíl v hodnotě 208.579,- Kč a žalobci uhradil jen 79.300,- Kč. Tvrzení, že se účastníci smlouvy posléze dohodli na úplatě ve výši 208.579,- Kč, se žalobci nepodařilo prokázat.
 Oproti soudu prvního stupně, který smlouvu posoudil podle § 37 odst. 1 obč. zák. jako platnou a jejím výkladem dovodil,


text:
že si účastníci sjednali úplatu za postoupení pohledávky ve výši 160.000,- Kč, odvolací soud dospěl k závěru, že smlouva je absolutně neplatným právním úkonem. Uzavřel, že dohoda, resp. smluvní ujednání o vypořádání úplaty za převod majetkového podílu je svým obsahem rozporuplné a nedostatečně určité. Jestliže je v něm předesíláno, že celková výše úplaty za převod majetkového podílu je odvislá od výše majetku skutečně vydaného povinnou osobou osobě oprávněné, pak úplata byla smluvena neurčitě, neboť v té době strany nevěděly, co a v jakém množství bude vůbec vydáno (§ 39 obč. zák.). Jelikož družstvo žalovanému (postupníkovi) plnilo, došlo k zániku dluhu splněním, i když smlouva o postoupení pohledávky je neplatná (§ 524 a násl. obč. zák.). Tím se ovšem žalovaný na úkor žalobce (postupitele) bezdůvodně obohatil a je povinen mu bezdůvodné obohacení vydat. Výše bezdůvodného obohacení činí částku 104.289,- Kč, jež odpovídá tržní hodnotě majetkového podílu (§ 451 a § 458 obč. zák.). Zaplatil-li žalovaný žalobci 79.300,-, zbývá uhradit 25.000,- Kč (po zaokrouhlení). Soudu prvního stupně přisvědčil, že žalovaní jsou zavázáni společně a nerozdílně, neboť v době uzavření smlouvy byli manžely a jejich bezpodílové spoluvlastnictví nebylo zrušeno.
 Žalobce napadl rozsudek odvolacího soudu dovoláním, jehož přípustnost opřel o § 237 odst. 1 písm. a/ o. s. ř., a výslovně v něm označil dovolací důvod podle § 241a odst. 2 písm. b/ o. s. ř. Odvolacímu soudu vytkl, že dospěl k nesprávnému právnímu závěru, že smlouva je neplatná ve smyslu § 37 odst. 1 obč. zák. pro neurčitost dohody o vypořádání úplaty za převod majetkového podílu, aniž se jakkoli blíže zaobíral jejím výkladem ve smyslu výkladových pravidel podle § 35 obč. zák. Tím narušil právní jistotu účastníků, nerespektoval jejich autonomii vůle a porušil zásadu pacta sunt servanda . Účastníci uzavřeli dohodu za účelem určení výše úhrady za postoupení pohledávky (majetkového podílu) ve smyslu § 524 obč. zák. Podle jeho přesvědčení z ní jednoznačně vyplývá, že dohodnutá úplata bude splacena ve dvou pravidelných splátkách tak, že výše pravidelných splátek činí 80.000,- Kč, které jsou splatné vždy k poslednímu dni hospodářského roku, první z nich do 31. 12. 1993. Připouští, že smluvní ujednání, že celková výše úplaty za převod majetkového podílu je odvislá od výše majetku skutečně vydaného povinnou osobou oprávněné osobě, vyvolává určitou nejasnost, která může činit výkladové problémy. S přihlédnutím k obsahu právního úkonu jako celku a ke všem jeho souvislostem lze dohodu vyložit jen tak, že si strany dohodly úplatu ve výši 160.000,- Kč; v případě, že žalovaný od družstva obdrží méně než 160.000,- Kč, sníží se výše úplaty na částku, kterou žalovaný od družstva obdržel. Nad rámec podaného dovolání žalobce poznamenal, že i když se mu nepodařilo prokázat dodatečné stanovení úplaty ve výši 208.579,- Kč, nezbavuje to soud povinnosti provést interpretaci dohody. Z uvedených důvodů navrhl rozsudek odvolacího soudu zrušit.
 Žalovaný se ztotožnil s právním posouzením věci soudem odvolacím. Žalovaná navrhla dovolání žalobce odmítnout.
 Podle části dvanácté, hlavy první, bodu 17. zákona č. 30/2000 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a některé


text:
další zákony, dovolání proti rozhodnutím odvolacího soudu vydaným přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona nebo vydaným po řízení provedeném podle dosavadních právních předpisů, se projednají a rozhodnou podle dosavadních právních předpisů (tj. podle občanského soudního řádu ve znění účinném před 1. 1. 2001). Vzhledem k tomu, že rozsudek soudu prvního stupně byl vydán dne 11. června 1999, musel odvolací soud odvolání proti němu projednat a rozhodnout podle dosavadních právních předpisů, tj. podle občanského soudního řádu ve znění před 1. lednem 2001 (viz část dvanáctá, hlava první, bod 15. zákona č. 30/2000 Sb.). Proto i v dovolacím řízení bylo postupováno podle zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, ve znění před novelou provedenou zákonem č. 30/2000 Sb. - dále jen o. s. ř. (srovnej část dvanáctou, hlavu první, bod 17. zákona č. 30/2000 Sb.). Z uvedených důvodů proto žalobce nesprávně v dovolání odkazuje na ustanovení občanského soudního řádu ve znění účinném po 1. 1. 2001.
 Po zjištění, že dovolání bylo podáno subjektem k tomu oprávněným - účastníkem řízení, při splnění podmínky advokátního zastoupení dovolatele (§ 240 odst. 1, § 241 odst. 1 o. s. ř.), se dovolací soud zabýval otázkou jeho včasnosti.
 Dovolací soud ve svých rozhodnutích již dříve vyslovil názor, že projednáním a rozhodnutím dovolání podle dosavadních právních předpisů ve smyslu bodu 17. hlavy první části dvanácté zákona č. 30/2000 Sb., se rozumí i posuzování včasnosti dovolání, včetně vymezení běhu lhůty k jeho podání, a že dovolání proti rozhodnutí odvolacího soudu, vydanému před 1. lednem 2001 nebo vydanému v době po 1. lednu 2001 po řízení provedeném podle občanského soudního řádu, ve znění účinném před tímto datem, lze podat ve lhůtě jednoho měsíce od právní moci rozhodnutí odvolacího soudu (§ 240 odst. 1 o. s. ř.). Současně však dospěl k závěru, že dovolání podané účastníkem po uplynutí této lhůty nelze odmítnout jako opožděné, dodržel-li účastník lhůtu, kterou mu k podání tohoto opravného prostředku v písemném vyhotovení rozhodnutí nesprávně vymezil odvolací soud (srovnej např. usnesení Nejvyššího soudu České republiky ze dne 19. 4. 2001, sp. zn. 29 Odo 196/2001, uveřejněné pod R 70/2001 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, a usnesení velkého senátu obchodního kolegia Nejvyššího soudu České republiky ze dne 17. 12. 2002, sp. zn. 35 Odo 317/2001, uveřejněné v časopisu Soudní judikatura pod označením SJ 7/2003).
 Jelikož v písemném vyhotovení napadeného rozsudku byli účastníci poučeni tak, že proti tomuto rozhodnutí lze podat dovolání k Nejvyššímu soudu ČR do 2 měsíců ode dne jeho doručení, prostřednictvím soudu, který rozhodoval v prvním stupni , a žalobce dovolání podal sice po marném uplynutí jednoměsíční dovolací lhůty (ve smyslu § 240 odst. 1 věty první o. s. ř.), avšak - ve shodě s poučením, jehož se mu dostalo v písemném vyhotovení napadeného rozsudku - ve dvouměsíční lhůtě od jeho doručení, jde o dovolání včasné.
 Dále se dovolací soud zabýval otázkou přípustnosti dovolání, neboť toliko z podnět dovolání, které je přípustné, může být přezkoumána správnost napadeného rozhodnutí z hlediska uplatněných (způsobilých) dovolacích důvodů.
 Podle § 236 odst. 1 o. s. ř. lze dovoláním napadnout pravomocná


text:
rozhodnutí odvolacího soudu, pokud to zákon připouští. V dané věci žalobce napadá dovoláním (posuzováno podle jeho obsahu ve smyslu § 41 odst. 2 o. s. ř.) rozsudek odvolacího soudu ve výroku, kterým byl změněn rozsudek soudu prvního stupně tak, že se zamítá žaloba o zaplacení částky 55.700,- Kč. Přípustnost dovolání proti rozsudku odvolacího soudu, jímž bylo změněno rozhodnutí soudu prvního stupně ve věci samé, se řídí § 237 odst. 1 a § 238 odst. 1 písm. a/ o. s. ř.
 Podle § 237 odst. 1 o. s. ř. je dovolání přípustné proti každému rozhodnutí odvolacího soudu, trpí-li vadami taxativně vyjmenovanými v tomto ustanovení, k nimž dovolací soud přihlíží, i když dovoláním nebyly uplatněny (§ 242 odst. 3 věta druhá o. s. ř.). Protože v dovolání takovéto vady namítány nejsou a jejich existence nevyplývá ani z obsahu spisu, není dovolání přípustné podle § 237 odst. 1 o. s. ř.; přípustnost dovolání je založena § 238 odst. 1 písm. a/ o. s. ř.
 Žalobce prostřednictvím dovolacího důvodu podle § 241 odst. 3 písm. d/ o. s. ř. napadl správnost závěru odvolacího soudu, že smlouva o úplatném převodu majetkového podílu je absolutně neplatným právním úkonem pro neurčitost stanovení výše úplaty za převod majetkového podílu v dohodě o vypořádání úplaty, jež je součástí smlouvy (§ 37 odst. 1 obč. zák.).
 Právní posouzení věci je nesprávné, jestliže odvolací soud posoudil věc podle právní normy, jež na zjištěný skutkový stav nedopadá, nebo právní normu určil sice správně, ale nesprávně ji vyložil, případně ji na zjištěný skutkový stav nesprávně aplikoval.
 Podle § 37 odst. 1 obč. zák. právní úkon musí být učiněn svobodně a vážně, určitě a srozumitelně, jinak je neplatný.
 Právní úkon je nesrozumitelný, jestliže nelze zjistit, jaký obsah jím měl být vlastně vyjádřen. Právní úkon je neurčitý tehdy, je-li vyjádření projevu vůle sice po jazykové stránce srozumitelné, avšak nejednoznačný a tím i neurčitý je jeho věcný obsah (má věcné nedostatky). Jen právní úkony, u nichž neurčitost obsahu nelze odstranit výkladem podle stanovených interpretačních pravidel (§ 35 odst. 2 obč. zák.), jsou pro neurčitost neplatné (srovnej rozhodnutí Vrchního soudu v P. ze dne 30. 9. 1997, sp. zn. 5 Cmo 494/96, publikované v časopise Soudní rozhledy, ročník 1998, číslo 8, strana 205, rozhodnutí Nejvyššího soudu České republiky ze dne 29. 10. 1997, sp. zn. 2 Cdon 257/97, publikované v časopise Soudní rozhledy, ročník 1998, číslo 7, strana 372).
 Citované ustanovení formuluje výkladová pravidla, která ukládají soudu, aby pochybnosti o obsahu právního úkonu odstranil výkladem, a to zejména gramatickým, logickým, systematickým a historickým. Kromě toho soud posoudí na základě provedeného dokazování, jaká byla skutečná vůle stran v okamžiku uzavírání smlouvy, přičemž podmínkou pro přihlédnutí k vůli účastníků je, aby nebyla v rozporu s tím, co plyne z jazykového vyjádření úkonu. Interpretace obsahu právního úkonu soudem podle § 35 odst. 2 obč. zák. totiž nemůže nahrazovat či měnit již učiněné projevy vůle; použití zákonných výkladových pravidel tedy směřuje pouze k tomu, aby obsah právního úkonu vyjádřeného slovy, který učinili účastníci ve vzájemné dohodě, byl vyložen v souladu se


text:
stavem, který existoval v době jejich smluvního ujednání. Pakliže je obsah právního úkonu zaznamenán písemně, určitost projevu vůle je dána obsahem listiny, na níž je zaznamenán; nestačí, že účastníkům smlouvy je jasné, co je předmětem smlouvy a jaká jsou jejich práva a povinnosti, není-li to poznatelné z textu listiny. Určitost písemného projevu vůle je objektivní kategorií a takový projev vůle by neměl vzbuzovat důvodné pochybnosti o jeho obsahu ani u třetích osob.
 V posuzovaném případě byla výše úplaty za postoupení pohledávky mezi žalobcem a žalovaným sjednána v dohodě tak, že Celková výše úplaty za převod majetkového podílu je odvislá od výše majetku vydaného povinnou osobou oprávněné osobě. Smluvní strany se dohodly na formě úhrady dohodnuté úplaty v pravidelných splátkách po dobu 2 let. Nabyvatel je povinen splácet dohodnutou úplatu ve splátkách takto: - jednou za rok - vždy nejpozději k poslednímu dni hospodářského roku - výše pravidelné splátky je 80.000,- Kč/ročně poukázkou. První splátka se uskuteční do 31. 12. 1993 . Protože tato formulace vzbuzuje pochybnost, v jaké výši byla úplata za postoupení pohledávky podle vůle smluvních stran skutečně sjednána, bylo na místě pokusit se tuto pochybnost odstranit výkladem uvedeného ujednání. Odvolacímu soudu je třeba přisvědčit, že dohoda je co do výše sjednané úplaty svým obsahem rozporuplná a nedostatečně určitá. Ani výkladem podle § 35 odst. 2 obč. zák. totiž nelze najisto a jednoznačně určit dojednanou výši úplaty. Ujednání váže výši úplaty na výši majetku vydaného povinnou osobou oprávněné osobě , avšak zároveň výslovně stanoví, že úplata bude zaplacena ve dvou splátkách po 80.000,- Kč. Takové ujednání je tudíž vnitřně rozporné. Není proto možné akceptovat názor žalobce, že úplata byla nepochybně sjednána v celkové výši 160.000,- Kč, a pro případ, že žalovaný obdrží od družstva podíl v nižší hodnotě, bude výše úplaty odpovídat této hodnotě, a že tedy účelem tohoto ujednání bylo ochránit žalovaného, aby nebyl nucen zaplatit úplatu v částce vyšší, než kolik obdrží od družstva. Lze si totiž představit situaci, kdy žalovaný obdrží od družstva majetkový podíl v hodnotě vyšší než 160.000,- Kč; ani pak konkrétně stanovené splátky po 80.000,- Kč nekorespondují s částí smluvního ujednání, že výše úplaty odvisí na výši vydaného majetku. Protože není možno ani jednu z částí smluvního ujednání pominout a ani jednu z nich nelze upřednostnit, přičemž ujednání musí být hodnoceno jako celek, nezbylo než uzavřít, že výši úplaty za postoupení pohledávky nelze bez dalších pochybností z ujednání dovodit ani za pomoci výkladových pravidel ve smyslu § 35 odst. 2 obč. zák. Jde tak o ujednání neurčité (nejednoznačné), v důsledku něhož je ve smyslu § 37 odst. 1 obč. zák. neplatná celá smlouva.
 Z uvedeného je zřejmé, že žalobci se prostřednictvím uplatněného dovolacího důvodu nepodařilo zpochybnit správnost napadeného výroku rozsudku odvolacího soudu. Dovolací soud proto dovolání zamítl (§ 243b odst. 1 část věty před středníkem o. s. ř.).
 O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 4 věty první, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 a § 142 odst. 1 o. s. ř. za stavu, kdy žalovaným v


text:
P R OTOKOL O KON TR OLE - PDF
 Download "P R OTOKOL O KON TR OLE"
 Břetislav Jindřich Štěpánek
 1 Česká školní inspekce Liberecký inspektorát P R OTOKOL O KON TR OLE Čj. ČŠIL-154/16-L Kontrola dodržování právních předpisů podle 174 odst. 2 písm. d) zákona č. 561/2004 Sb., o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů a zákona č. 255/2012 Sb., o kontrole (kontrolní řád). Název právnické osoby vykonávající činnost školského zařízení Sídlo právnické osoby IČ Identifikátor Právní forma Zastupující Zřizovatel Místo inspekční činnosti Školní jídelna Chrastava, Turpišova 343, okres Liberec - příspěvková organizace Turpišova 343, Chrastava Příspěvková organizace Miloslava Šírová Město Chrastava Turpišova 343, Chrastava Termín inspekční činnosti Kontrolované období Školní rok 2015/2016 Inspekční činnost byla zahájena předložením pověření k inspekční činnosti.
 2 Předmět kontroly Kontrola dodržování vybraných ustanovení školského zákona, ve znění pozdějších předpisů (dále školský zákon ) a souvisejících a prováděcích právních předpisů v oblasti školního stravování s ohledem na cílovou skupinu strávníků a s ohledem na typ školy, pro který školské zařízení zajišťuje služby, vykonávaná podle ustanovení 174 odst. 2 písm. d) školského zákona. Kontrolní zjištění 1. Poskytování školských služeb podle zápisu do školského rejstříku a vedení dokumentace školského zařízení. 1.1 Školní jídelna (dále ŠJ ) vykonává svoji činnost na základě řádného zápisu do rejstříku škol a školských zařízení v souladu se zřizovací listinou. Školní stravování zabezpečuje v souladu s 2 odst. 1 písm. a) vyhlášky č. 107/2005 Sb., o školním stravování, ve znění pozdějších předpisů (dále vyhláška č. 107/2005 Sb. ) a s 122 odst. 4 školského zákona, ve znění pozdějších předpisů. 1.2 ŠJ předala údaje o počtu strávníků zapsaných ke stravování ve školním roce 2015/2016 do výkazu Z o činnosti zařízení školního stravování podle stavu k (dále výkaz Z ) správně, ve smyslu 28 odst. 5 školského zákona a v souladu s příslušnými ustanoveními vyhlášky č. 364/2005 Sb., o vedení dokumentace škol a školských zařízení a školní matriky a o předávání údajů z dokumentace škol a školských zařízení a ze školní matriky, ve znění účinném v kontrolovaném období (ověřeno z matriky strávníků a seznamů stravovaných osob). 1.3 Dokumentace související s činností zařízení školního stravování je vedena správně, průkazně a srozumitelně ve smyslu 11, 33a) a 35 zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů. Údaje na fakturách navazují na příjemky potravin, výdejky potravin navazují na jídelníčky (ověřeno v prosinci 2015). Normování odpovídá počtu strávníků, rozdíl mezi skutečným a normovaným nákladem na přípravu pokrmů v závislosti na počtu strávníků je sledován v hlavní a vedlejší činnosti. Údaje v měsíčním vyúčtování navazují a souhlasí se skutečností. 2. Kontrola plnění odpovědnosti ŠJ za poskytované stravovací služby ve smyslu 1 až 5 vyhlášky č. 107/2005 Sb. 2.1 ŠJ poskytuje v režimu školního stravování na základě smlouvy dětem mateřské školy hlavní jídla včetně nápoje a žákům základní školy polévku, hlavní pokrm na výběr ze tří druhů, nápoj na výběr ze dvou druhů a nepravidelně doplněk. Strava je poskytována v době jejich pobytu ve škole ve smyslu 122 odst. 2