text:
ani po provedeném jednání před soudem, je řízení před krajským soudem zatíženo jinou vadou řízení [§103 odst. 1 písm. d) s. ř. s.], která mohla mít vliv na rozhodnutí o věci samé.
 7 Afs 94/2008 - 55 9. 7. 2009 B Majetkový podíl (§7 odst. 4 zákona č. 42/1992 Sb., o úpravě majetkových vztahů a vypořádání majetkových nároků v družstvech) je majetkovým právem ve smyslu §18 odst. 2 zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění zákona č. 157/1993 Sb., a proto nebyl pro zdaňovací období roku 1993 předmětem daně z příjmů právnických osob, nabyla-li jej právnická osoba úplatně od původní oprávněné osoby.
 9 Afs 61/2008 - 48 9. 7. 2009 B Splňuje-li majetek v okamžiku jeho odkoupení po ukončení smlouvy o dlouhodobém finančním pronájmu věci kritéria hmotného majetku dle §26 odst. 2 a §29 zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, neztrácí tento charakter pro účely tvorby rezervy na opravu tohoto majetku pouze stanovením jeho kupní (vstupní) ceny nižší než 40 000 Kč.
 5 As 49/2009 - 138 8. 7. 2009 B Soudnímu dvoru Evropských společenství se předkládají tyto předběžné otázky:1. Je třeba čl. 2 písm. i) a k) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole ve spojení s čl. 1 písm. e) a f) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech a bodem D10 Přílohy IIA a R1 přílohy IIB téže směrnice vykládat tak, že první z kritérií stanovených Soudním dvorem v rozsudku ze dne 13. 2. 2003, Komise v. Lucembursko, C-458/00, Recueil, s. I-1553, pro to, aby spalování odpadu bylo možné pokládat za energetické využití odpadu ve smyslu bodu R1 přílohy IIB citované směrnice (tj. hlavním účelem operace musí být umožnit odpadu plnit užitečnou funkci, tedy vyrobit energii), může být splněno i v případě, kdy není dána ani jedna z okolností, které Soudní dvůr v citovaném rozsudku uvádí jako okolnosti svědčící pro využití odpadu, tedy v případě, kdy platbu za tuto operaci neprovádí provozovatel zař ...
 3 Ans 1/2009 - 58 8. 7. 2009 B Žalobou na ochranu proti nečinnosti podle §79 odst. 1 s. ř. s. se nelze úspěšně domáhat vydání rozhodnutí v případech, kdy je možno správní řízení zahájit jen z moci úřední a správní orgán při vyřízení podnětu k jeho zahájení postupoval podle §42 správního řádu z roku 2004.
 4 As 2/2009 - 107 8. 7. 2009 B Základní právo na zákonného soudce (tj. příslušnost soudu a soudce) není vyčerpáno jen zákonným vymezením věcné, funkční a místní příslušnosti soudu ani pouhým zákonným vymezením obsazení soudu. Součástí základního práva na zákonného soudce je i zásada přidělování soudní agendy a určení složení senátů na základě pravidel, obsažených v rozvrhu práce soudů.Zastoupení soudců se stejně jako složení senátů musí řídit předem stanovenými pravidly, určenými rozvrhem práce.
 5 Ao 1/2009 - 186 3. 7. 2009 B Větrné elektrárny představují zcela nepochybně nadmístní prvek v rámci daného území. Skutečnost, že oblast a


text:
místo krajinného rázu a jejich charakteristika jsou zmíněny v příloze 1 vyhlášky č. 500/2006 Sb. jakožto sledované jevy v rámci územně analytických podkladů obcí, žádným způsobem nezpochybňuje kompetenci kraje koordinovat a usměrňovat pomocí zásad územního rozvoje územní plánování jednotlivých obcí na území kraje mimo jiné z hlediska ochrany krajinného rázu. Opačný výklad by vedl k absurdním závěrům, protože pak by do výlučné kompetence obcí spadalo územní plánování z hlediska dalších jevů uvedených ve zmiňované příloze vyhlášky, které mají mnohdy nejen nadmístní, ale přímo celostátní význam, např. dálnice, rychlostní silnice, vysokorychlostní železniční tratě, celostátní železniční dráhy apod.
 Vol 6/2009 - 22 1. 7. 2009 A Zdravotnické zařízení či ústav sociální péče jsou na základě §28 odst. 2 písm. b) zákona č. 62/2003 Sb., o volbách do Evropského parlamentu, povinny včas a řádně informovat voliče, kteří jsou v tomto zařízení či ústavu umístěni a zároveň nemají v obci, kde se ústav či zařízení nacházejí, trvalý pobyt, o možnosti účasti ve volbách do Evropského parlamentu v daném místě a dotázat se jich, zda si přejí být zapsáni na seznam voličů do Evropského parlamentu v uvedené obci.
 3 Ads 40/2008 - 114 30. 6. 2009 A Při existenci některé ze skutečností bránících zařazení nebo vedení uchazeče o zaměstnání v evidenci uchazečů o zaměstnání může úřad práce podle §55 odst. 3 zákona č. 435/2004 Sb., o zaměstnanosti, vydat rozhodnutí o povinnosti vrátit podporu v nezaměstnanosti pouze tehdy, když již předtím kvůli této skutečnosti pravomocně rozhodl o vyřazení uchazeče o zaměstnání z evidence uchazečů o zaměstnání za použití §30 odst. 1 písm. a) téhož zákona.
 4 Ads 73/2009 - 54 30. 6. 2009 A Kryjí-li se navzájem doby účasti na pojištění podle §5 odst. 1 písm. s) (náhradní doba péče o osobu blízkou) a písm. n) (vedení v evidenci úřadu práce jako uchazeče o zaměstnání bez nároku na podporu v nezaměstnanosti nebo při rekvalifikaci) zákona č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění, nepřihlíží se k uvedeným dobám při stanovení rozsahu účasti na pojištění podle §5 odst. 1 písm. n) citovaného zákona.
 4 Ans 3/2009 - 76 30. 6. 2009 B I. Byť úkon správního orgánu nemá formální znaky rozhodnutí, nicméně podle svého obsahu nepochybně představuje rozhodnutí v materiálním smyslu, chybí podmínky řízení o žalobě na ochranu proti nečinnosti správního orgánu (§79 s. ř. s.). II. Podmínky řízení chybí též tehdy, domáhá-li se žalobce žalobou na ochranu proti nečinnosti správního orgánu podle §79 s. ř. s. zahájení řízení o mimořádném opravném prostředku, jež lze zahájit toliko z moci úřední.
 4 Azs 23/2009 - 64 30. 6. 2009 B Podává-li žadatel o mezinárodní ochranu opakovanou žádost, stanoví zákon č. 283/1991 Sb., o azylu, pro věcné posouzení žádosti podmínku tvrzení nových skutečností či zjištění. Je tedy povinností žadatele, aby takovéto nové skutečnosti či zjištění správnímu orgánu v nové žádosti uvedl. V opačném případě je nucen správní orgán na základě §10a písm. e) zákona č. 325/1999 Sb., o azylu, posoudit žádost jako nepřípustnou.
 4 Ads 56/2009 - 64 30. 6. 2009 B Doba trvání pracovního poměru celníka se podle §224 odst.

type: other


text:
3 zákona č. 361/2003 Sb., o služebním poměru příslušníků bezpečnostních sborů, nezapočítává do doby rozhodné pro přiznání odchodného, neboť zákon č. 113/1997 Sb., ve znění účinném do 31. 12. 2006, výslovně uváděl, že doba pro přiznání odchodného počíná běžet dnem vzniku služebního poměru podle tohoto zákona.
 9 As 26/2009 - 85 26. 6. 2009 A Prohlášení pozemků za nehonební orgánem státní správy myslivosti na základě žádosti vlastníka dle §17 odst. 2 zákona č. 449/2001 Sb., o myslivosti, musí předcházet posouzení existence „zájmu vlastníka“ na takovém prohlášení.Na základě vlastníkem jasně vyjádřených a dostatečně doložených důvodů je orgán státní správy myslivosti povinen uvážit a řádně odůvodnit, zda legitimní omezení vlastníka v důsledku výkonu práva myslivosti je, či není ve vztahu k vlastnickému nebo jinému ústavně zaručenému právu proporcionálním. Pouhé podání žádosti o prohlášení pozemků za nehonební samo o sobě existenci „zájmu vlastníka“ neprokazuje.
 2 As 44/2008 - 72 26. 6. 2009 B Přesvědčení povinného subjektu o tom, že požadovaná informace nespadá pod režim zákona o svobodném přístupu k informacím, jej nezbavuje povinnosti vydat rozhodnutí o odmítnutí žádosti (§15 odst. 1 zákona č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím) podané v režimu tohoto zákona. Závěr o tom, že se jedná o informaci, jejíž poskytování upravuje zvláštní zákon (§2 odst. 3 zákona č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím), v sobě již zahrnuje věcné posouzení žádosti, jež musí být možné přezkoumat v odvolacím, případně v navazujícím soudním řízení (§16 citovaného zákona).
 6 Ans 2/2008 - 90 26. 6. 2009 B Změny evidovaných údajů registrované Českým statistickým úřadem podle zákona č. 89/1995 Sb., o státní statistické službě, jsou pouze záznamy evidenčního charakteru, které nelze považovat za rozhodnutí ve smyslu správního řádu. Provedení záznamu je pouze součástí evidenčního systému a nemá vliv na vznik, změnu nebo zánik práv, nelze se žalobou proti nečinnosti správního orgánu podle §79 s. ř. s. domáhat rozhodnutí o odvolání o neprovedení změny názvu stěžovatelky v registru ekonomických subjektů.
 9 Afs 80/2008 - 352 26. 6. 2009 B Sdělení výsledku šetření provedeného Úřadem pro ochranu hospodářské soutěže ve smyslu §52 zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek, za účelem shromáždění informací odůvodňujících zahájení řízení o přezkoumání rozhodnutí zadavatele (§57 téhož zákona) nezakládá překážku věci rozhodnuté v řízení o porušení zákona při zadávání veřejných zakázek.
 9 Afs 92/2008 - 110 26. 6. 2009 B Rozhoduje-li krajský soud ve věci znovu po zrušení svého předchozího rozhodnutí Nejvyšším správním soudem, není oprávněn rozhodnout o věci samé bez jednání, aniž by bylo v řízení postaveno najisto, že jsou splněny zákonné podmínky pro takový procesní postup. To platí především za situace, kdy krajský soud není vázán právním názorem Nejvyššího správního soudu, který zruší jeho rozhodnutí z důvodu nepřezkoumatelnosti spočívající v nedostatku důvodů rozhodnutí.
 7 As 10/2009 - 86 25. 6. 2009 A Je-li podáno ohlášení na stavbu, jež podléhá řízení o povolení stavby, stavební úřad takové podání odloží podle §105 odst. 4 stavebního zákona z roku 2006. Institut odložení podání zajišťuje, že o podání stavebníka bude rozhodnuto v zákonem stanovené lhůtě, že bude poučen,


text:
co může dále ve věci stavby činit, že proti usnesení o odložení může podat odvolání a případně, že rozhodnutí odvolacího orgánu může napadnout žalobou podle §65 a násl. s. ř. s.
 5 Afs 70/2008 - 152 25. 6. 2009 A Pokud žadatel předloží jako povinnou součást žádosti o dotaci ze státního rozpočtu projekt, na jehož realizaci je dotace přidělena, jsou pro něj podmínky, které přislíbil v daném projektu, závazné a jejich porušení je třeba považovat za neoprávněné použití finančních prostředků poskytnutých ze státního rozpočtu ve smyslu §3 písm. e) zákona č. 218/2000 Sb., o rozpočtových pravidlech, tedy za porušení rozpočtové kázně dle §44 odst. 1 písm. b) citovaného zákona.
 Za rok 2009 bylo zveřejněno 564 rozhodnutí Nejvyššího správního soudu s právní větou,
 zobrazena strana 6 z celkem 12 stran v čase 0,108 ms (z toho 0,028 ms NoSQL).


text:
25 Cdo 2822/2011
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Roberta Waltra a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Petra Vojtka ve věci žalobce L. Ž. , zastoupeného JUDr. Zdeňkem Lacinou, advokátem, se sídlem Strakonice, Bezděkovská 53, proti žalovanému V. S. , za účasti ČSOB pojišťovny, a. s., člena holdingu ČSOB, IČO 455 34 306, se sídlem Pardubice Zelené předměstí, Masarykovo nám. 1458, jako vedlejšího účastníka na straně žalovaného, o náhradu škody na zdraví, vedené u Okresního soudu v Českých Budějovicích pod sp. zn. 17 C 477/2008, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 29. března 2011, č.j. 8 Co 204/2011-201, takto:
 Žalobce se na žalovaném domáhal náhrady za ztížení společenského uplatnění ve výši 3.600.000,- Kč s odůvodněním, že v důsledku dopravní nehody zaviněné žalovaným utrpěl rozsáhlé poškození zdraví s trvalými následky, je zcela vyloučen z dřívějších sportovních a dalších aktivit a omezen ve studiu, čímž se kvalita jeho života zhoršila mimořádně závažným způsobem, a proto je namístě mimořádné zvýšení odškodnění podle § 7 odst. 3 vyhlášky č. 440/2001 Sb.
 Okresní soud v Českých Budějovicích rozsudkem ze dne 1. 7. 2010, č.j. 17 C 477/2008-128, uložil žalovanému zaplatit žalobci 3.600.000,- Kč a rozhodl o náhradě nákladů řízení. Vyšel ze zjištění, že žalobce utrpěl dne 22. 7. 2006 rozsáhlá poranění, když jej žalovaný při řízení motorového vozidla srazil u krajnice vozovky v katastru obce Koloměřice, za což byl žalovaný uznán vinným ze spáchání trestného činu. Zranění žalobce si vyžádalo dlouhodobé léčení, vyvinula se u něj poúrazová epilepsie a organický psychosyndrom, snížil se jeho celkový intelekt, došlo ke snížení rychlosti psychomotorického tempa, zhoršení pozornosti a krátkodobé vizuální paměti, projevuje se u něj deprese, úzkost, pocity deprivace a frustrace. Poškození zdraví je nevratné a prognóza vývoje spíše nepříznivá. Žalobce je pro následky úrazu zásadně omezen ve všech sférách života nemůže vykonávat fyzicky či psychicky náročnější činnosti, není schopen pokračovat ve vzdělávání na vyšší než středoškolské úrovni, dokončit studium je schopen pouze se zvýšeným úsilím v individuálním režimu, musí se zcela vyvarovat požívání alkoholických nápojů, nesmí řídit motorová vozidla, musí užívat antiepileptika, je neustále ohrožen na životě možností náhlého epileptického záchvatu, nemůže sportovat (dříve hrál aktivně házenou a působil i jako rozhodčí) a věnovat se ostatním dříve provozovaným zájmovým aktivitám (koncerty, hudební festivaly), je omezen v oblasti pracovního zařazení i partnerských vztahů. Jeho intelektové schopnosti byly zachovány natolik, že si svou situaci uvědomuje. Soud dospěl k závěru, že se u žalobce jedná o zvlášť výjimečný případ hodný mimořádného zřetele, tudíž je namístě aplikace ustanovení § 7 odst. 3 vyhlášky č. 440/2001 Sb., o odškodnění bolesti a ztížení společenského uplatnění, ve znění pozdějších předpisů (dále jen vyhláška č. 440/2001 Sb. ), a přiznal žalobci požadovanou částku, která představuje dvacetinásobek znaleckým posudkem stanoveného bodového ohodnocení (1.500 bodů). S přihlédnutím k věku žalobce v době úrazu (21 let) a průměrné délce života mužů v České republice (75 let) dovodil, že požadovaná částka rozdělená do denních dávek po hypotetický zbytek života žalobce činí 200,- Kč/den. Bez ohledu na to,


text:
o jaký násobek bodového ohodnocení se jedná, považoval odškodnění v žalované výši za přiměřené; konstatoval přitom, že žádná částka nemůže být tak vysoká, aby byla dostatečnou kompenzací toho, o co žalobce ve svém životě přišel.
 K odvolání vedlejšího účastníka podanému se souhlasem žalovaného Krajský soud v Českých Budějovicích rozsudkem ze dne 29. 3. 2011, č.j. 8 Co 204/2011-201, v rozsahu napadeném odvoláním rozsudek soudu prvního stupně potvrdil co do částky 240.000,- Kč a ohledně částky 2.160.000,- Kč jej změnil tak, že se žaloba zamítá; dále rozhodl o náhradě nákladů řízení před soudy obou stupňů. Vyšel ze skutkových zjištění soudu prvního stupně, ztotožnil se i s jeho závěrem, že jsou u žalobce dány předpoklady pro mimořádné zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění ve smyslu ustanovení § 7 odst. 3 vyhlášky č. 440/2001 Sb. Důvod hodný mimořádného zřetele představuje především srovnání jeho sportovních aktivit, když před úrazem hrál házenou na krajské a ligové dorostenecké úrovni a v důsledku úrazu je jeho působení jako hráče i jako rozhodčího vyloučeno. Přehlédnout nelze ani skutečnost, že žalobce utrpěl úraz ve věku 21 let. Co se týče výše odškodnění, odkázal odvolací soud na judikaturu soudů vyšších stupňů a konstatoval, že odškodnění ve výši přesahující desetinásobek základního bodového ohodnocení je vyhrazeno případům, kdy se poškozený stal zcela nebo částečně nehybným a je odkázán na péči třetí osoby. Dospěl pak k závěru, že přiměřeným je v případě žalobce odškodnění ve výši osminásobku základního bodového ohodnocení, tj. ve výši 1.440.000,- Kč. Zohlednil skutečnost, že žalobci bylo pravomocně přiznáno 1.200.000,- Kč v nalézacím řízení, když přiznaný nárok v této výši nebyl napaden odvoláním, a proto napadený rozsudek soudu prvního stupně potvrdil do částky 240.000,- Kč a ve zbývajícím rozsahu jej změnil tak, že se žaloba zamítá.
 Proti rozsudku odvolacího soudu, pokud jím byl změněn rozsudek soudu prvního stupně, a výrokům, které na měnící výrok obsahově navazují, podal žalobce dovolání, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) občanského soudního řádu (dále jen o. s. ř. ). V dovolání vyjadřuje názor, že pro úvahu soudu ve smyslu ustanovení § 7 odst. 3 vyhlášky č. 440/2001 Sb. není rozhodující hodnota násobku základního bodového ohodnocení dle znaleckého posudku, ale celková částka ve vztahu k věku poškozeného a omezením, jimiž je poznamenán jeho další život, a to vše v kontextu společenské a ekonomické reality v okamžiku úrazu a v době rozhodování soudu. Připomíná, že jeho možnosti uplatnění při studiu, sportu, v pracovních, společenských a partnerských vztazích by nebýt úrazu byly obrovské. Stejně tak významná byla perspektiva budoucího finančního zaopatření; v tomto kontextu je požadovaná částka zanedbatelná, neboť stejného ekonomického prospěchu by zajisté dosáhl vlastním přičiněním, kdyby nebyl limitován následky úrazu. Nárok v uplatněné výši tedy považuje za zcela adekvátní celoživotnímu omezení, s nímž je nucen se potýkat, a navrhuje, aby dovolací soud nesprávný rozsudek odvolacího soudu zrušil a věc mu vrátil k dalšímu řízení.
 Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o. s. ř.) shledal, že dovolání bylo podáno včas, účastníkem řízení (§ 240 odst. 1 o. s. ř.), za splnění


text:
zákonné podmínky advokátního zastoupení dovolatele (§ 241 odst. 1 a 4 o. s. ř.), je přípustné podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) o. s. ř., není však důvodné.
 Vzhledem k tomu, že § 7 odst. 3 vyhlášky je normou s relativně neurčitou hypotézou umožňující posoudit s ohledem na okolnosti každého jednotlivého případu, jaké zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění je v konkrétním případě přiměřené , opírá se hodnocení závažnosti trvalých zdravotních následků především o srovnání aktivit a způsobu života poškozeného před poškozením zdraví a po ustálení zdravotního stavu po jeho poškození (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 27. 4. 2006, sp. zn. 25 Cdo 759/2005, publikovaný pod C 4277 v Souboru civilních rozhodnutí Nejvyššího soudu).
 I rozsah mimořádného zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění musí být diferencován; rozdíly v závažnosti poškození zdraví a v intenzitě omezení, jež toto poškození zdraví vyvolalo, se pochopitelně musí projevit i v rozdílné míře zvýšení náhrady (srov. např. rozsudky Nejvyššího soudu ze dne 10. 8. 2006, sp. zn. 21 Cdo 2510/2005, ze dne 26. 11. 2009, sp. zn. 25 Cdo 968/2008, a ze dne 16. 12. 2009, sp. zn. 25 Cdo 1925/2008). Zvyšování odškodnění musí mít jisté hranice, zachovat si racionální vztah k úrovni bodového ohodnocení jednotlivých následků poškození zdraví i jeho peněžnímu vyjádření, respektovat požadavek srovnatelnosti s jinými obdobnými případy, nesmí být projevem libovůle a mít zjevně likvidační účinky pro subjekty k náhradě škody povinné, přičemž není zásadně (s výjimkou případné moderace dle § 450 obč. zák.) významné, zda škodu hradí sám škůdce nebo pojišťovna (rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 8. 2. 2012, sp. zn. 25 Cdo 5223/2009).
 Lze sice souhlasit s názorem, že zvyšování náhrady za ztížení společenského uplatnění pomocí násobků není výslovně upraveno v právním předpise a že podstatná je přiměřenost celkové částky odškodnění; na druhé straně jsou násobky užitečnou a vžitou pomůckou, která přispívá ke sjednocování rozhodovací praxe soudů.
 Základem pro určení výše odškodnění ztížení společenského uplatnění je objektivní bodové ohodnocení poškození zdraví stanovené znaleckým posudkem z oboru zdravotnictví. Již tedy sama okolnost, že v daném případě bylo poškození zdraví žalobce ohodnoceno 1.500 body, vyjadřuje jeho závažnost a při úvaze o zvýšení odškodnění je nutno zachovat rozumný poměr k částkám odškodnění v případech, kdy bodové ohodnocení je několikanásobně vyšší.
 Výrazné zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění (zhruba kolem desetinásobku) je pak podle ustálené judikatury dovolacího soudu vyhrazeno především těm případům, kdy pro následky úrazu je poškozený téměř vyřazen ze života a kdy jeho předpoklady k uplatnění ve společnosti jsou téměř nebo zcela ztraceny (nikoli jen omezeny), není schopen se sám obsloužit apod. (srov. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 31. 8. 2004, sp. zn. 25 Cdo 847/2004, publikovaný v Souboru pod C 3129, rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 16. 12. 2009, sp. zn. 25 Cdo 1925/2008, nebo rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 22. 6. 2011, sp. zn. 25 Cdo 1491/2009). V této souvislosti nelze přehlédnout, že žalobce (aniž by byla jakkoli bagatelizována závažnost poškození jeho zdraví) je v zásadě z hlediska sebeobsluhy soběstačný (bydlí na internátě) a z hlediska somatického


text:
nemá podstatné omezení, jeho intelektové schopnosti zůstaly zachovány natolik, že je schopen pokračovat ve studiu na střední škole.
 Namítá-li dovolatel, že nárokovanou částku je možno považovat za nicotnou v porovnání se ztracenou perspektivou na trhu práce, neboť stejného ekonomického prospěchu by nebýt úrazu zcela nepochybně dosáhl vlastním přičiněním, poukazuje dovolací soud na ustanovení § 3 odst. 1 vyhlášky č. 440/2001 Sb., podle něhož se již při odškodnění ztížení společenského uplatnění v základní výměře bere v úvahu možnost poškozeného uplatnit se při výkonu dosavadního povolání nebo přípravy na povolání a možnost dalšího vzdělávání (k tomu srov. též rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 30. 11. 1990, sp. zn. 1 Cz 52/90, publikovaný pod č. 22/1992 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek, a usnesení Nejvyššího soudu ze dne 24. 4. 2007, sp. zn. 25 Cdo 1988/2005, publikované v Souboru civilních rozhodnutí a stanovisek Nejvyššího soudu pod C 5071). Náhrada za ztížení společenského uplatnění je jednorázovým odškodněním nemajetkové újmy na zdraví, nelze ji proto směšovat s nároky na náhradu újmy majetkové, jako je např. náhrada za ztrátu na výdělku. Není tudíž přiléhavá argumentace ztrátou ekonomického prospěchu, jehož by žalobce dosáhl nebýt úrazu.
 Pokud tedy odvolací soud za shora popsaných skutkových okolností přiznal žalobci odškodnění ve výši 1.440.000,- Kč, což je částka odpovídající osminásobku bodového ohodnocení ztížení společenského uplatnění dle znaleckého posudku, neshledal dovolací soud v kontextu výše uvedeného jeho rozhodnutí nesprávným, a proto dovolání žalobce podle § 243b odst. 2, části věty před středníkem, o. s. ř. zamítl.


text:
26 Cdo 4582/2009
 Dotčené předpisy: § 705 odst. 2 obč. zák.
 ČESKÉ REPUBLIKY 26 Cdo 4582/2009
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně Doc. JUDr. Věry Korecké, CSc., a soudců JUDr. Miroslava Feráka a JUDr. Pavlíny Brzobohaté ve věci žalobkyně J. K. , zastoupené JUDr. Janem Juračkou, advokátem se sídlem Znojmo, Tovární 7, proti žalovanému DRUŽBA, stavební bytové družstvo , se sídlem Brno, Kapucínské nám. 6, o zaplacení částky 65.339,- Kč s příslušenstvím, vedené u Městského soudu v Brně pod sp.zn. 36 C 334/2004, o dovolání žalobkyně proti rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 19. března 2009, č.j. 38 Co 416/2007-70, takto:
 O d ů v o d n ě n í: Městský soud v Brně (soud prvního stupně) rozsudkem ze dne 25. 4. 2007, č.j. 36 C 334/2004-49, zamítl žalobu, aby žalovaný byl povinen zaplatit žalobkyni částku 65.339,- Kč s 2% úrokem z prodlení od 25. 10. 2004 do zaplacení; dále rozhodl o nákladech řízení.
 K odvolání žalobkyně Krajský soud v Brně (soud odvolací) rozsudkem ze dne 19. 3. 2009, č.j. 38 Co 416/2007-70, rozsudek soudu prvního stupně potvrdil a rozhodl o nákladech odvolacího řízení. Ve shodě se soudem prvního stupně vzal za prokázáno, že žalobkyně a její bývalý manžel R. K. užívali od roku 1990 jako společní nájemci a členové žalovaného družstva (dále jen Družstvo ) čtyřpokojový byt č. 2, nacházející se v prvním podlaží domu na ulici S. 8 v B. (dále jen předmětný byt nebo byt ), že soud prvního stupně rozsudkem ze dne 17. 7. 1998, sp.zn. 55 C 79/97, který nabyl právní moci dne 11. 9. 1998, zrušil jejich právo společného nájmu předmětného bytu, určil, že jeho další nájemkyní bude žalobkyně jako členka družstva, a R. K. uložil byt vyklidit do 15 dnů od zajištění náhradního bytu. Dále vzal za zjištěno, že žalobkyně od roku 2000 neplatila nájemné, ani úhrady za služby spojené s užíváním bytu, že na výzvy žalovaného k zaplacení vzniklého dluhu nereagovala, že R. K. se dohodl s žalovaným na tom, že částky odpovídající nájemnému bude platit na zvláštní účet s tím, že mu budou vráceny v případě, že bude nucen byt opustit, že žalobkyně v souvislosti s převodem svých členských práv na jinou osobu zaplatila žalovanému dne 30. 10. 2002 dlužné nájemné a úhrady za služby za období leden 2000 až říjen 2002 (dále jen rozhodné období ), jakož i poplatek z prodlení ve výši 65.339,- Kč, že poté opakovaně vyzývala žalovaného k vrácení těchto částek (celkem 154.929,- Kč) s odůvodněním, že nájemné řádně platil R. K., že žalovaný jí je nevrátil a dne 26. 11. 2002 převedl na účet jmenovaného částku 89.560,- Kč. Odvolací soud přisvědčil závěru soudu prvního stupně, že povinnost platit nájemné a úhrady za služby spojené s užíváním bytu (včetně poplatku z prodlení) měla žalobkyně jako jeho výlučná nájemkyně a členka Družstva, neboť R. K. v přímém vztahu k žalovanému pokud jde o platby za byt nebyl a případný majetkový prospěch z užívání bytu mu tak vznikl na úkor žalobkyně a nikoli


text:
žalovaného. Konstatoval, že nelze dovodit, že by platby poskytované jmenovaným na účet žalovaného představovaly plnění dluhu za žalobkyni a uzavřel, že požadavek žalovaného na úhradu poplatku z prodlení (§ 697 občanského zákoníku ve znění před novelou provedenou zákonem č. 107/2006 Sb. /dále jen obč.zák. /) byl vzhledem k uvedenému opodstatněný.
 Proti rozsudku odvolacího soudu (výslovně též i proti výroku o nákladech řízení) podala žalobkyně dovolání, jehož přípustnost opřela o ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. ve spojení s § 237 odst. 3 o.s.ř., a uplatnila v něm dovolací důvody podle § 241a odst. 2 písm. b) a odst. 3 o.s.ř. Odvolacímu soudu vytýká nesprávnost jeho závěru, že její bývalý manžel nebyl povinen hradit žalovanému částky odpovídající výši nájemného, a že žalovaný nepochybil, pokud mu vrátil částku jím poskytnutou, ani pokud požadoval po žalobkyni poplatek z prodlení. Dále mu vytýká, že pominul důležité skutečnosti, jež v dovolání specifikovala. Vyjádřila přesvědčení, že v rozhodovací praxi dovolacího soudu dosud nebyla řešena právní otázka vzniku nároku na poplatek z prodlení v případě, že pronajímateli bytu bylo nájemné a úhrady za služby hrazeny uživatelem bytu, který má právo bydlení v bytě, nikoliv nájemcem , a s jejím řešením spojuje přípustnost dovolání. Navrhla, aby napadené rozhodnutí bylo zrušeno a věc byla vrácena odvolacímu soudu k dalšímu řízení.
 Žalovaný v dovolacím vyjádření odkázal na závěry soudů obou stupňů a navrhl, aby dovolání bylo zamítnuto.
 Podle čl. II bodu 12. věty před středníkem zákona č. 7/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, a další související zákony, dovolání proti rozhodnutím odvolacího soudu vyhlášeným (vydaným) přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona (tj. před 1. červencem 2009) se projednají a rozhodnou podle dosavadních právních předpisů. Bylo-li napadené rozhodnutí vydáno dne 19. března 2009, Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací dovolání projednal a o něm rozhodl podle zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění před novelou provedenou zákonem č. 7/2009 Sb. (dále opět jen o.s.ř. ).
 Nejvyšší soud po zjištění, že dovolání bylo podáno včas, osobou k tomu oprávněnou účastnicí řízení (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), za splnění podmínky advokátního zastoupení dovolatelky (§ 241 odst. 1 a 4 o.s.ř.), se zabýval otázkou přípustnosti dovolání.
 Dovolací soud nepřehlédl, že dovolatelka výslovně napadla rovněž nákladový výrok rozsudku odvolacího soudu, s přihlédnutím k obsahu dovolání (§ 41 odst. 2 o.s.ř.) však zastává názor, že ve vztahu k tomuto výroku nejsou uplatněné dovolací důvody nijak obsahově konkretizovány; navíc dovolání proti nákladovým výrokům byť jsou součástí rozsudku odvolacího soudu není přípustné (srov. např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 31. 1. 2002, sp.zn. 29 Odo 874/2001, uveřejněné pod č. 88 v časopise Soudní judikatura 5/2002).
 Dovolatelka napadá též výrok rozsudku odvolacího soudu ve věci samé, jímž byl potvrzen rozsudek soudu prvního stupně, aniž mu předcházelo zrušovací rozhodnutí odvolacího soudu (nejde tak o přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. a/, b/ o.s.ř.); dovolání tak může být podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. přípustné jen tehdy, jde-li o řešení právních otázek a


text:
jde-li zároveň o právní otázku zásadního významu (§ 237 odst. 3 o.s.ř.).
 Z toho, že přípustnost dovolání je ve smyslu citovaných ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) a odst. 3 o.s.ř. spjata se závěrem o zásadním významu rozsudku po stránce právní, vyplývá, že také dovolací přezkum se otevírá pro posouzení otázek právních; způsobilým dovolacím důvodem, jímž lze dovolání odůvodnit, je zásadně důvod podle § 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř., jehož prostřednictvím lze namítat, že rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení věci. K okolnostem uplatněným dovolacím důvodem podle § 241a odst. 3 o.s.ř. nelze při posouzení přípustnosti dovolání podle § 237 odst. 1 o.s.ř. přihlížet. Jelikož ve smyslu § 242 odst. 3 o.s.ř. je dovolací soud s výjimkou určitých vad řízení vázán uplatněným dovolacím důvodem, jsou pro úsudek, zda rozhodnutí odvolacího soudu má po právní stránce zásadní význam či nikoli, relevantní pouze otázky (z těch, na kterých rozhodnutí odvolacího soudu spočívá), jejichž posouzení odvolacím soudem dovolatel napadl.
 Dovolatelka spojuje zásadní právní význam napadeného rozhodnutí s otázkou vzniku nároku na poplatek z prodlení v případě, že pronajímateli bytu bylo nájemné a úhrady za služby hrazeny uživatelem bytu, který má právo bydlení v bytě, nikoliv nájemcem . Řešení této otázky předpokládá existenci (předběžného) právního závěru, kdo byl ve vztahu k pronajímateli (žalovanému) subjektem povinnosti platit nájemné a úhradu za služby, s jejímž nesplněním je spojena sankce v podobě poplatku z prodlení; ostatně i tento závěr odvolacího soudu dovolatelka napadla.
 Z ustanovení § 705 odst. 2 věty druhé obč. zák., jehož jednoznačné znění nečiní v soudní praxi výkladové obtíže, vyplývá, že ve zde stanovených případech soud určí, který z rozvedených manželů bude jako člen družstva dále nájemcem bytu. Tomuto z rozvedených manželů tedy svědčí po zrušení práva společného nájmu (výlučné) právo nájmu bytu a je také subjektem nájemního (i členského) vztahu k pronajímateli bytovému družstvu.
 Druhému z rozvedených manželů, jemuž byla pravomocným soudním rozhodnutím vydaným v řízení o zrušení práva společného nájmu družstevního bytu manžely uložena povinnost byt vyklidit, svědčí tzv. právo na bydlení, které se váže k bytu, z něhož je vyklizován (srov. odůvodnění rozsudku Nejvyššího soudu ze dne 28. 11. 2001, sp.zn. 20 Cdo 2481/99, uveřejněného pod č. 31 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek, ročník 2002, rozsudek ze dne 26. 8. 2002, sp.zn. 26 Cdo 2658/2000, uveřejněný pod C 1364 v Souboru rozhodnutí Nejvyššího soudu, dále např. rozsudky ze dne 1. 3. 2006, sp.zn. 26 Cdo 2096/2005, ze dne 22. 11. 2007, sp.zn. 26 Cdo 3228/2006, a ze dne 13. 3. 2008, sp.zn. 26 Cdo 128/2007).
 Dovodil-li tedy v projednávané věci odvolací soud, že povinnost platit nájemné a úhradu za služby spojené s užíváním předmětného bytu měla žalobkyně jako jeho výlučná nájemkyně a členka Družstva, odpovídá jeho závěr hmotnému právu i ustálené judikatuře. Za tohoto stavu obstojí i jeho závěr, že byla povinna zaplatit též poplatek z prodlení (§ 697 obč.zák.).
 K námitkám dovolatelky představujícím uplatnění dovolacího důvodu podle § 241a odst. 3 o.s.ř. nebylo možno jak již bylo výše uvedeno přihlédnout.
 Vycházeje z uvedených závěrů, dovolací soud nedovodil


text:
přípustnost dovolání ani z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., a proto je podle § 243b odst. 5 věty první a § 218 písm. c) o.s.ř. jako nepřípustné odmítl.
 Výrok o náhradě nákladů řízení se opírá o ustanovení § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1, § 151 odst. 1 části věty za středníkem a 146 odst. 3 o.s.ř. a o skutečnost, že žalovanému v dovolacím řízení nevznikly (dle obsahu spisu) náklady, na jejichž náhradu by měl právo vůči dovolatelce.
 Doc. JUDr. Věra K o r e c k á, CSc.,v. r. předsedkyně senátu


text:
U s n e s e n í. O d v o d n n í - PDF
 Download "U s n e s e n í. O d v o d n n í"
 1 4To 109/ U s n e s e n í Krajský soud v Ústí nad Labem rozhodl v neve ejném zasedání konaném dne 8. dubna 2015 o stížnosti obžalovaného Ing., nar. proti usnesení Okresního soudu v Teplicích ze dne č. j. 6 T 149/ t a k t o : Podle 14Ř odst. 1 písm. c) tr.. se stížnost z a m í t á. O d v o d n n í Okresní soud v Teplicích napadeným usnesením rozhodl, že: I) Podle 71a tr. ádu se zamítá žádost obžalovaného Ing., nar., o propušt ní z vazby na svobodu. II) Podle 33 odst. 2 tr. ádu se zamítá žádost obžalovaného Ing., nar., o p iznání bezplatné obhajoby v ízení vedeném u Okresního soudu v Teplicích pod sp. zn. 6 T 149/2014. III) Podle 31 odst. 1 tr. ádu z d vodu uvedeného v 30 odst. 1 tr. ádu není p edseda senátu Okresního soudu v Teplicích Mgr. Martin Roubalík vyloučen z vykonávání úkon trestního ízení, vedeného u Okresního soudu v Teplicích pod sp. zn. 6 T 149/2014. Od vodn ní napadeného rozsudku je velmi podrobné a v n kterých ohledech jdoucí nad rámec podstaty rozhodnutí. Podrobné a dalekosáhlé posuzování zákonnosti domovní prohlídky a jejích výsledk, včetn podrobného rozboru jednotlivých zákonných podmínek jejího provedení, postupu policist, jejich chování, je z hlediska rozhodnutí pouze o vazb obžalovaného, které je rozhodnutím pouze procesním, nikoliv rozhodnutím o vin či nevin obžalovaného, nejen nadbytečné, ale v zásad i irelevantní. Rozhodnutí o vazb je rozhodnutí pouze o tom, zda trestní stíhání, jehož d vodnost byla opakovan zkoumána, posuzována a konstatována ve všech p edchozích rozhodnutích o vazb obžalovaného, má nebo nemá být vedeno nadále vazebn a za jakých podmínek.2 2 Pokud jde o vlastní podstatu napadeného rozhodnutí, od vodnil soud výrok pod bodem I) tím, že d vod zajiš ovací vazby obžalovaného podle 67 písm. a) tr.. trvá. Obžalovaný byl policejním orgánem zajišt n v tajné místnosti domu č. p. v Teplicích, ul., kde se n kolik hodin ukrýval. Ve spojení s pad lanými doklady, které byly u n ho zajišt ny a rovn ž s jeho p ístupem k finančním prost edk m, je reálná obava, že by mohl opustit území České republiky a pobytem v zahraničí pod falešnou identitou se vyhýbat trestnímu stíhání, tím spíš, že v rámci jiných trestních ízení bylo zjišt no, že na takové falešné doklady často d íve cestoval. Námitka, že dosud s orgány Policie ČR spolupracoval a na vyzvání se k nim dostavoval, neobstojí, nebo je z ejmé, že až realizací domovní prohlídky ve shora uvedeném dom mu bezprost edn začalo hrozit trestní stíhání. Námitka údajn nep íznivým zdravotním stavem, nemá-li tento p ímou vazbu na d vod uvedený v 67 písm. a) tr.., je irelevantní. Aktuální zdravotní stav obžalovaného není natolik vážný,


text: aby nemohl být ešen v rámci vazebního stíhání. Výrok pod bodem II) od vodnil soud tím, že obžalovaný neosv dčil, že nemá dostatek prost edk, aby si hradil náklady obhajoby, a to zcela. Krom neúplnosti p íloh a jeho vyjád ení k žádosti o p iznání nároku na bezplatnou obhajobu, výpisy z účt jsou zastaralé, časov omezené, nedoložil ani aktuální majetkové pom ry jeho manželky, ačkoliv se na ni odvolává. O podílech ve společnostech či jiných subjektech ani nemluv. Není pravdou, že by nedisponoval finančními prost edky, nebo alespo možností se k nim dostat. P edložil n kolik právních rozbor jím zadaných, rovn ž i znalecký posudek, byl schopen obstarat prost ednictvím manželky částku ,- Kč na pen žitou záruku a náklady obhajoby dosud hradí. Tyto skutečnosti společn s okolnostmi zjišt nými z provedené domovní prohlídky (zejména nalezená finanční hotovost v částce p evyšující Ř ,- Kč), je d vodem k zamítnutí jeho žádosti. V od vodn ní výroku pod bodem III) soud uvedl, že námitka obžalovaného o podjatosti p edsedy senátu Okresního soudu v Teplicích Mgr. Martina Roubalíka, je neopodstatn ná. Stejná námitka byla obžalovaným vznesena již d íve a bylo o ní pravomocn rozhodnuto. S ohledem na novou argumentaci obžalovaného, která p edstavuje tzv. novum, a to konkrétn údajná trestná činnost p edsedy senátu v či obžalovanému, pro kterou na n j podal trestní oznámení, se okresní soud znovu touto námitkou zabýval. Dosp l k záv ru, že postrádá relevantnost a racionalitu, trestním oznámením podaným na obžalovaného se p edseda senátu nedopustil v či obžalovanému žádného3 3 zločinu. Ze strany obžalovaného je takový argument prázdnou proklamací, která nem že narušit nestrannost a nezávislost p edsedy senátu. Proti tomuto usnesení podal obžalovaný v zákonné lh t stížnost. V písemném od vodn ní stížnosti prost ednictvím svého obhájce odkázal na podrobnou argumentaci, kterou již d íve k jednotlivým napadeným výrok m uplatnil. Dále uvedl, že je skutečností, že okolnost, že obžalovaný podá na soudce trestní oznámení nebo naopak soudce na obžalovaného, nemusí být sama o sob d vodem k podjatosti. Jiná v c je, pokud taková skutečnost, ale i jiná, vyvolá u soudce subjektivní pocit, že není schopen ve v ci nezávisle a objektivn rozhodovat (usnesení OS Teplice sp. zn. 6 T 14ř/2014 ze dne ). Pak již lze rozumn o podjatosti uvažovat. Jestliže dojde k podání vzájemných trestních oznámení, je jasné, že se vytrácí základní vztah vycházející z trestního ádu orgán trestního ízení na jedné stran a strana trestního ízení na stran druhé ale začíná p evažovat vztah vzájemného souboje, který již odpovídá negativnímu osobnímu vztahu mezi zainteresovanými osobami, neslučitelnému s tím, aby orgán činný v trestním ízení činil úkony trestního ízení, a to tím spíše, pokud jde p ímo o rozhodnutí ve v ci. Nelze p ehlédnout ani skutečnost, že obžalovaný m že subjektivn velmi negativn vnímat pr tahy ve vyhotovování rozsudku a protokol z hlavních líčení, k nimž žádný objektivní d vod není a z jeho pohledu jde o libov li. Soudce Mgr. Roubalík svým p ístupem


text: k v ci toliko svoji podjatost potvrzuje. Bylo z ejmé, že skončení v ci je pro n j absolutní prioritou, pro kterou odročil velmi neobvyklým zp sobem jiné trestní v ci. Po vynesení odsuzujícího rozsudku však nastal naprostý zlom a na míst sp chu nastoupila liknavost a pr tahy. Pokud soudce Mgr. Roubalík rozhodoval, ačkoliv jsou zde d vody pro jeho vyloučení, má to samoz ejm vliv na veškerá jeho rozhodnutí, včetn dalších rozhodnutí obsažených v napadeném usnesení. Pokud jde o rozhodnutí o vazb, je t eba poukázat na to, že ačkoliv bylo ke dni rozhodnuto o zamítnutí žádosti o propušt ní z vazby, jde o rozhodnutí nepravomocné. Zmín ná libov le p edsedy senátu projevující se v absenci plynulosti ízení p ed soudem, zcela eliminuje zákonné lh ty a v od vodn ní usnesení avizovaná ochota p ezkoumat znovu d vody vazby, nemá prakticky smysl. D vod út kové vazby není prokazován skutečn pádnými konkrétními d vody, navíc p i celkové n kolikam síční liknavosti soudu ve vy izování v ci je vazební d vod siln oslaben. Možnost nahrazení vazby trestním ádem p edvídaným institutem, zde nepochybn existuje a vazba se v současnosti jeví jako nep im ené opat ení. Pokud jde o uplatn nou4 4 námitku spočívající v nedodržení lh ty 4Ř hodin od zadržení do okamžiku p edání osoby soudu ( 77 odst. 1 tr..), má obžalovaný nepochybn pravdu v tom, že trestní ád zcela jasn p ikazuje, že má dojít k p edání osoby (nikoliv toliko k podání návrhu na vzetí do vazby). Pokud se týká rozhodnutí o návrhu na p iznání bezplatné obhajoby, jde vždy o otázku soudcovské úvahy. V situaci obžalovaného je velmi t žké cokoliv dokládat, a to zcela logicky vzhledem ke svému umíst ní ve vazb. Nicmén je jasné, že je bez p íjm, které by mu dovolovaly, aby si v současné dob hradil náklady obhajoby. Úvahy soudu o tom, že je schopen se k pen z m dostat, když byl schopen zajistit si vypracování právních rozbor a znaleckého posudku, jsou toliko úvahami, které nejsou podloženy znalostí o tom, zda a jak, p ípadn kým, byly tyto hrazeny. Rovn ž úvaha o tom, že si dokázal zajistit smlouvou svého současného obhájce, nevychází ze znalosti dohody mezi obžalovaným a advokátem. V rozhodnutí p evazuje subjektivní a zaujatý názor nad klidnou a srozumitelnou úvahou. Bezplatná obhajoba není nárokem obžalovaného a negativní rozhodnutí nelze považovat za pochybení soudu, pokud ovšem soud rozhodne nezaujat a srozumiteln (konec citace). S ohledem na výše uvedené obžalovaný prost ednictvím svého obhájce navrhl, aby napadené usnesení bylo ve všech výrocích zrušeno, bylo rozhodnuto o jeho propušt ní z vazby na svobodu a o tom, že Mgr. Martin Roubalík je vyloučen z vykonávání úkon trestního ízení v p edm tné v ci. Ohledn návrhu na p iznání bezplatné obhajoby, nech je v c vrácena soudu prvního stupn k dalšímu ízení a novému rozhodnutí. Obžalovaný sám v písemném od vodn ní stížnosti, které následn ješt p ed rozhodnutím krajského soudu o této


text: jeho stížnosti doplnil další žádostí o propušt ní z vazby, doručenou krajskému soudu , a kterou je proto nutno pokládat za součást jeho stížnosti proti napadenému usnesení, znovu zopakoval veškeré své p edchozí námitky procesní i v cné povahy, které opakovan a souhrnn uplat uje ve všech svých podáních k r zným rozhodnutím soudu bez ohledu na podstatu toho kterého rozhodnutí, tedy i k rozhodnutím o jeho vazb. Všemi t mito jeho námitkami se soudy obou stup rovn ž opakovan zabývaly a ešily je ve svých p edchozích rozhodnutích, včetn rozhodnutí krajského soudu ze dne č. j. 7 To 163/2014-6ř a ze dne 2. ř č. j. 4 To 276/ Jedinou novou je procesní námitka o p ekročení 4Ř hodinové lh ty stanovené podle 77 odst. 1 tr.. u nejd ležit jšího prost edku soudní ochrany habeas corpus implementovaného z čl. Ř odst. 3 Listiny základních práv a svobod (konec5 5 citace). Obžalovaný namítal, že podle 77 odst. 1 tr.. je státní zástupce povinen odevzdat zadrženou osobu ve lh t 4Ř hodin od zadržení soudu s návrhem na vzetí do vazby. Z tohoto ustanovení vyplývá, že nestačí podat pouze návrh na vzetí do vazby, ale spolu s ním musí státní zástupce zadrženou osobu p edat soudu, což je v souladu s procesním prost edkem habeas corpus, který vyžaduje fyzické p edvedení p ed soud, a k jehož dodržování se Česká republika zavázala v ad mezinárodních smluv. Policie ČR p edala obžalovaného soudu až po uplynutí 4ř hodin od zadržení, čímž byla uvedená lh ta p ekročena a on m l být okamžit propušt n na svobodu, by by bylo zadržení p vodn d vodné. Okresní soud v Teplicích zcela zam nil princip habea scorpus vyžadující fyzické p edvedení zadržené osoby p ed soudce za administrativní úkon spočívající v pouhém podání písemného návrhu na vzetí do vazby, ačkoliv je to v rozporu s 76 odst. 4 a 77 odst. 1 tr.. a mezinárodními závazky, kterými je Česká republika vázána. Obžalovaný navrhl, aby z d vodu této procesní vady bylo napadené usnesení zrušeno a on byl z vazby propušt n. Krajský soud p ezkoumal podle 147 odst. 1 tr.. správnost výroku napadeného usnesení a správnost ízení, které jeho vyhlášení p edcházelo a neshledal stížnost d vodnou. ízení, které vyhlášení napadeného usnesení p edcházelo, není zatíženo žádnou procesní vadou, která by poznamenala zákonnost napadeného rozhodnutí. Zákonností procesního postupu soud obou stup v souvislosti s rozhodováním o vazb obžalovaného se opakovan zabývaly nejen okresní soud, nejen krajský soud, ale též Ústavní soud ve svém usnesení ze dne 14. Ř sp. zn. III. ÚS 255Ř/14. Ústavní stížnost obžalovaného, kterou od vodnil práv procesními vadami ízení p edcházejícího rozhodnutím o jeho vazb, Ústavní soud odmítl, čímž potvrdil bezvadnost procesního postupu obou soud. Další procesní námitkou obžalovaného, kterou nov uplatnil p i hlavním líčení dne , o p ekročení lh ty 4Ř hodin stanovené v 77 odst. 1 tr.., podle kterého je státní zástupce povinen odevzdat zadrženou osobu ve lh t 4Ř hodin od zadržení soudu s


text: návrhem na vzetí do vazby, se okresní soud zabýval na stran 6 od vodn ní napadeného usnesení a vypo ádal se s ní zp sobem, kterému nelze vytknout pochybení. Krajský soud nad rámec od vodn ní napadeného usnesení, s nímž se i v tomto sm ru ztotož uje, odkazuje na Komentá k trestnímu ádu, díl I., 5. vydání, vysv tlivka 4 k ustanovení 77 odst. 1 tr.. Tuto procesní námitku obžalovaného jako ned vodnou a bezp edm tnou odmítá.6 6 Jak shora uvedeno, obžalovaný ve své stížnosti proti napadenému usnesení znovu uplatnil námitky, které opakovan a tak ka periodicky vznáší ve všech svých podáních k r zným rozhodnutím soudu, včetn rozhodnutí o vazb. Všemi t mito námitkami se soudy obou stup ve svých p edchozích rozhodnutích, včetn rozhodnutí Krajského soudu v Ústí nad Labem č. j. 7 To 163/2014-6ř a č. j. 4 To 276/2014-7Ř1 zabývaly a vypo ádaly se s nimi a vy ešily je zp sobem, který je zákonný a který je aktuální i v současném stadiu trestního stíhání obžalovaného. Krajský soud proto na od vodn ní zejména svých p edchozích shora citovaných rozhodnutí o vazb obžalovaného v podrobnostech odkazuje s tím, že na skutečnostech, které ho k t mto rozhodnutím vedly, se ve prosp ch obžalovaného nic nezm nilo (naopak byl soudem prvního stupn vyhlášen odsuzující rozsudek, který d vodnost trestního stíhání a d vodnost obavy vyjád ené v ustanovení 67 písm. a/ tr.. umoc uje), tyto skutečnosti stále trvají, a proto trvá i obava z následk p edvídaných v ustanovení 67 písm. a) tr.. pro p ípad propušt ní obžalovaného na svobodu. Od vodn ní napadeného usnesení, a to všech t í jeho výrok je velmi podrobné. Ve vztahu k výroku pod bodem I), jímž byla zamítnuta žádost obžalovaného o propušt ní z vazby, krajský soud odkazuje na stranu 5 tohoto od vodn ní, s nímž se bez výhrad ztotož uje. Tak, jako je stále shodná a beze zm n argumentace obžalovaného, jak ostatn konstatuje i jeho obhájce v písemném od vodn ní stížnosti, se logicky shodují i záv ry a vazební rozhodnutí soudu, včetn jejich od vodn ní. Krajský soud, ve shod s okresním soudem, i v daném stadiu trestního stíhání obžalovaného shledal d vodnou obavu, že v p ípad propušt ní z vazby obžalovaný uprchne nebo se bude skrývat (což ostatn již úmysln činil, když se v tajné místnosti domu skrýval p ed orgány Policie ČR), aby se trestnímu stíhání a reáln hrozícímu trestu odn tí svobody v ádu n kolika rok, vyhnul. Současn je t eba zd raznit, že vazbu je nutno chápat jako zajiš ovací institut, který slouží k dosažení účelu trestního ízení. Je p irozené, že rozhodování o vazb je vedeno vždy v rovin pouhé pravd podobnosti (a nikoliv jistoty) ohledn d sledk, které mohou nastat, nebude-li obvin ný ve vazb držen... (IV. ÚS 1304/0Ř). Na druhé stran je v zájmu objektivity t eba p isv dčit tomu, že posledním pravomocným rozhodnutím o vazb obžalovaného, které p edchází tomuto p edm


text: tnému rozhodnutí krajského soudu, je usnesení Okresního soudu v Teplicích ze dne 15. Ř č. j. 6 T 14ř/ Ř, které nabylo právní moci usnesením Krajského soudu v Ústí nad Labem ze dne 2. ř č. j. 4 To 276/2014-7Ř1. Posledními rozhodnutími o vazb obžalovaného jsou pak usnesení Okresního soudu v Teplicích ze dne č. j.7 7 6 T 149/ a ze dne č. j. 6 T 14ř/ Ř, která obžalovaný napadl stížností, o nichž krajský soud (jemuž byl spis 6 T 149/2014 Okresního soudu v Teplicích s ob ma stížnostmi p edložen dne ) rozhodl dne Ř Je skutečností, že ob stížnosti obžalovaného tak byly krajskému soudu k rozhodnutí p edloženy s odstupem t í, respektive čty m síc. Obecn jde o dobu dlouhou, zda nep im en dlouhou je t eba posuzovat v kontextu s celým ízením, s jeho p edevším procesní složitostí danou i adou desítek r zných podání, zejména podání obžalovaného, která soud ešil a eší, a to i v součinnosti s Vrchním soudem v Praze a Ústavním soudem ČR, kdy po dobu, kdy trestní spis byl u t chto soud, ho nem l Okresní soud v Teplicích k dispozici a v neposlední ad v souvislosti s nutností vyhotovení rozsudku vyhlášeného dne Otázka, zda p edm tný trestní spis se stížnostmi obžalovaného proti ob ma rozhodnutím o jeho vazb m l nebo mohl být p edložen krajskému soudu d íve, zda, a pokud ano, o jak dlouho by se tak posunulo vyhotovení st žejního meritorního rozhodnutí, tedy rozsudku, však nemá podstatný vliv na posouzení d vodnosti či ned vodnosti zajiš ovací vazby obžalovaného. Krajský soud s odkazem na shora uvedené argumenty nedosp l k záv ru, že by napadené rozhodnutí ve výroku pod bodem I) nebylo v souladu s ustanovením 71 odst. 1, v ta druhá tr. ádu. Krajský soud nezjistil pochybení ani v dalších výrocích napadeného usnesení. Rozhodnutí, kterým okresní soud obžalovanému nep iznal nárok na bezplatnou obhajobu je zcela správné, nelze než souhlasit s tím, že obžalovaný, na n mž výhradn spočívá d kazní b emeno, neosv dčil a v nejmenším neprokázal, že nemá dost prost edk k tomu, aby si náklady obhajoby hradil sám a neprokázal d vodnost své žádosti. Pochybnosti o takové finanční nouzi obžalovaného, která by oprav ovala k opačnému rozhodnutí, vyjád il okresní soud na stran 6 a na stran 7 od vodn ní písemného vyhotovení napadeného usnesení. K námitkám, které v tomto sm ru obžalovaný prost ednictvím svého obhájce uplatnil, je nutno dodat, že není jasné, že obžalovaný je bez p íjm, které by mu dovolovaly, aby si v současné dob hradil náklady obhajoby, to rozhodn neosv dčil a uvádí-li dále, že je tomu tak v současné dob v d sledku vazby, pak p ipouští možnost, že bude mít či m že mít finanční prost edky v budoucnu. Vytýká-li tomuto výroku napadeného rozhodnutí, že je vedeno úvahami, které nejsou podložené, pak je nutno znovu zd raznit, že to není soud, nýbrž výhradn obžalovaný, na kterém leží d kazní b


text:
emeno a je tedy pouze na n m, aby prokázal takový nedostatek prost edk k hrazení náklad obhajoby, který by od vodnil opačné rozhodnutí, než jaké okresní soud v bod II) napadeného usnesení učinil.8 8 Výrokem pod bodem III) napadeného usnesení okresní soud znovu rozhodl, že podle 30 odst. 1 tr.. není p edseda senátu Okresního soudu v Teplicích Mgr. Martin Roubalík vyloučen z vykonávání úkon trestního ízení vedeného u tohoto soudu pod sp. zn. 6 T 14ř/2014, ačkoliv stejné pravomocné rozhodnutí učinil již krajský soud usnesením ze dne č. j. 4 To 320/2014-ř47. Okresní soud skutečnost, že znovu rozhodl o stejné námitce obžalovaného o podjatosti p edsedy senátu Mgr. Martina Roubalíka, od vodnil tím, že obžalovaný na n j podal trestní oznámení a tuto skutečnost považuje za určité novum, které v p edchozím rozhodnutí nebylo ešeno. Krajský soud s ohledem na dikci ustanovení 30 odst. 1 tr.. se neztotož uje s tím, že by taková skutečnost m la být d vodem k dalšímu rozhodování o tomtéž, tedy o námitce podjatosti p edsedy senátu Mgr. Martina Roubalíka, respektive o návrhu obžalovaného na jeho vyloučení z vykonávání úkon trestního ízení v dané v ci, a to z d vod, které jsou podrobn vyloženy v jeho usnesení č. j. 4 To 320/2014-ř47, navíc nyní i ve spojení s usnesením Ústavního soudu ČR ze dne sp. zn. IV. ÚS 252/15. Pokud však okresní soud z jakési opatrnosti znovu o stejné námitce obžalovaného, tedy o námitce své podjatosti, rozhodl, pak zp sob tohoto rozhodnutí vyjád ený ve výroku pod bodem III) napadeného usnesení je zákonný a správný. V dalším krajský soud odkazuje na ob výše citovaná rozhodnutí své i Ústavního soudu ČR a jejich od vodn ní. S odkazem na všechny shora uvedené argumenty dosp l krajský soud k záv ru, že stížnost obžalovaného je ned vodná, a proto ji podle 14Ř odst. 1 písm. c) tr.. zamítl. P o u č e n í : Proti tomuto usnesení n e n í stížnost p ípustná. V Ústí nad Labem, dne 8. dubna 2015 Za správnost vyhotovení: JUDr. Na a H á j k o v á v. r. Irena Balážová p edsedkyn senátu Podobné dokumenty
 4To 107/2015-1415 U s n e s e n í Krajský soud v Ústí nad Labem rozhodl v neve ejném zasedání konaném dne 8. dubna 2015 o stížnosti obžalovaného Ing., nar. a občanského sdružení Liberty People, o. s. proti Více U s n e s e n í. O d v o d n n í. Obžalovaný proti tomuto usnesení podal prost ednictvím svého obhájce včasnou stížnost.
 4To 276/2014-781 U s n e s e n í Krajský soud v Ústí nad Labem rozhodl v neve ejném zasedání konaném dne 2. zá í 2014 o stížnosti obžalovaného Ing. M. V., nar. 25. 9. 1960, proti usnesení Okresního soudu Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 5 A 60/2002-34 ČESKÁ


text:
REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Součkové a soudců JUDr. Jaroslava Vlašína a Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 7 A 105/2002-63 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Radana Malíka a soudců JUDr. Jaroslava Hubáčka a JUDr. Lenky Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 7 As 92/2011-93 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Elišky Cihlářové a soudců JUDr. Karla Šimky a JUDr. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 3 Ads 143/2007-187 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Součkové a soudců JUDr. Jaroslava Vlašína a JUDr. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 6 Ads 10/2009-37 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedkyně JUDr. Milady Tomkové a soudců JUDr. Jiřího Pally a JUDr. Bohuslava Více ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY
 Č. j. 5 T 27/2013-389 ČESKÁ REPUBLIKA ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY Okresní soud v Teplicích rozhodl v hlavním líčení konaném dne 11. června 2014 samosoudkyní JUDr. Danou Kolá ovou, t a k t o: Obžalovaný Ing. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 1 Afs 26/2007-90 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Josefa Baxy a soudkyň JUDr. Lenky Kaniové a JUDr. Marie Žiškové Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 8 Afs 74/2008-94 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě


text:
složeném z předsedy JUDr. Michala Mazance a soudců JUDr. Petra Příhody a JUDr. Jana Více U S N E S E N Í. t a k t o :
 č. j. Nao 76/2010-107 U S N E S E N Í Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Ludmily Valentové a soudců JUDr. Lenky Matyášové, Ph.D. a JUDr. Jakuba Camrdy, Ph.D. v právní věci Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 2 Afs 145/2005-67 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Miluše Doškové a soudců JUDr. Vojtěcha Šimíčka Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 5 As 62/2009-68 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Matyášové, Ph.D. a soudců JUDr. Jakuba Camrdy, Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 6 As 20/2007-61 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Bohuslava Hnízdila a soudkyň JUDr. Brigity Chrastilové Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 3 Ads 6/2005-57 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu JUDr. Jaroslava Vlašína a soudců JUDr. Milana Kamlacha Více PŘEDSEDA ÚŘADU PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE ROZHODNUTÍ. Č. j.: ÚOHS-R25/2014/VZ-7183/2014/310/LPa Brno 4. dubna 2014
 č. j. 6 As 54/2006-66 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Milady Tomkové a soudců JUDr. Brigity Chrastilové Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 8 Afs 48/2010-100 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedy JUDr. Jana Passera a soudců Mgr. Davida Hipšra a JUDr. Michala Více Ústavní stížnost. Ústavní soud Joštova 625/ Brno. Sp. zn.: (nepředchází)
 2 As


text:
85/2011-170 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Miluše Doškové a soudců JUDr. Vojtěcha Šimíčka a Mgr. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Elišky Cihlářové a soudců JUDr. Radana Malíka a JUDr. Jaroslava Hubáčka Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 8 As 56/2009-99 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Michala Mazance a soudců Mgr. Davida Hipšra a JUDr. Jana Passera Více II. ÚS 265/07 II.ÚS 265/07 ze dne 6. 6. 2007
 II. ÚS 265/07 II.ÚS 265/07 ze dne 6. 6. 2007 U 7/45 SbNU 479 K oprávnění zastupitelstva obce podat ústavní stížnost proti trestnímu stíhání členů zastupitelstva v souvislosti s jeho rozhododováním a hlasováním Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 6 As 9/2003-50 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Bohuslava Hnízdila a soudkyň JUDr. Brigity Chrastilové Více II. ÚS 2924/13. Text judikátu. Exportováno: , 16: , Ústavní soud
 č. j. 3 Ads 23/2004 71 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Součkové a soudců JUDr. Milana Kamlacha a Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 3 As 31/2007-81 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu JUDr. Jaroslava Vlašína a soudců JUDr. Milana Kamlacha Více 3 Ads 102/ Důchodové pojištění: žádost o přiznání invalidního důchodu; rozlišování mezi plným a částečným invalidním důchodem
 1 Aps 10/2012 20 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Kaniové a soudců JUDr. Marie Žiškové


text:
a JUDr. Zdeňka Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 Česká republika NÁLEZ Ústavního soudu Jménem republiky Ústavní soud rozhodl v senátu složeném z předsedy Jaromíra Jirsy jako soudce zpravodaje a soudců Jana Musila a Vladimíra Sládečka o ústavní stížnosti Více ČESKÁ REPUBLIKA USNESENÍ. Ústavního soudu
 ČESKÁ REPUBLIKA USNESENÍ Ústavního soudu Ústavní soud ČR rozhodl dne 9. října 2014 mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků v senátu složeném z předsedy Jana Filipa a soudců Vladimíra Kůrky a Jana Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 5 As 102/2008-80 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Ludmily Valentové a soudců JUDr. Lenky Matyášové Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 1 Ans 10/2013-38 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Kaniové a soudců JUDr. Marie Žiškové a JUDr. Zdeňka Více Česká republika NÁLEZ Ústavního soudu. Jménem republiky
 Česká republika NÁLEZ Ústavního soudu Jménem republiky Ústavní soud rozhodl mimo ústní jednání a bez přítomnosti účastníků v senátě složeném z předsedkyně Kateřiny Šimáčkové a soudců Ivany Janů (soudce Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 1 As 12/2008-67 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Kaniové a soudců JUDr. Marie Žiškové a JUDr. Zdeňka Více U S N E S E N Í 5T 5/
 5T 5/2000 6505 U S N E S E N Í Krajský soud v Plzni rozhodl v neve ejném zasedání konaném dne 30.1.2013 v Plzni v trestní v ci obžalovaného XXX, t a k t o : Podle 231 odst.1 tr. ádu za použití 223 odst.1 Více Č.j. VZ/S83/04-151/2798/04-RP V Brně dne 18. června 2004
 V Brně dne 18. června 2004 Úřad pro ochranu hospodářské soutěže ve správním řízení zahájeném z vlastního podnětu dne 21.5.2004 podle 57 odst. 1 zákona č. 199/1994 Sb., o zadávání veřejných zakázek, ve Více Krajský úřad Pardubického kraje odbor majetkový a stavebního řádu oddělení stavebního řádu
 Krajský úřad Pardubického kraje odbor majetkový a stavebního řádu oddělení stavebního řádu ** Č.j.: SpKrÚ 12621/33/2008/OMSŘ/MV R O Z H O D N U T Í o odvolání pana Petra Babky do usnesení Městského úřadu Více ÚŘAD PRO OCHRANU HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE


text:
PŘÍKAZ. Č. j.: ÚOHS-S0922/2015/VZ-45149/2015/532/KSt Brno: 17. prosince 2015
 č. j. 5 Afs 44 /2007-68 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Matyášové a soudců JUDr. Ludmily Valentové Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 6 Ads 87/2007-71 Spis 6 Ads 87/2007 byl spojen se spisem číslo 6 Ads 76/2007 a pod touto spisovou značkou bylo rozhodnuto takto: č. j. 6 Ads 76/2007-70 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 6 Ads 57/2004-59 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Milady Tomkové a soudců JUDr. Bohuslava Hnízdila Více Zpráva o výsledku šetření ve věci podnětu R. C.
 č. j. 2 Afs 24/2005-44 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Vojtěcha Šimíčka a soudců JUDr. Miluše Doškové a JUDr. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 1 As 40/2010-69 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedkyně JUDr. Marie Žiškové a soudců JUDr. Lenky Kaniové a JUDr. Zdeňka Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 5 As 18/2011-81 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Lenky Matyášové, Ph.D. a soudců JUDr. Jakuba Camrdy, Více 22 Cdo 2694/2015 ze dne 25.08.2015. Výběr NS 4840/2015
 22 Cdo 2694/2015 ze dne 25.08.2015 Výběr NS 4840/2015 22 Cdo 209/2012 ze dne 04.07.2013 C 12684 Bezúplatné nabytí členského podílu v bytovém družstvu jedním z manželů od jeho rodičů nepředstavuje investici Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 1 Afs 77/2008-43 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu


text:
složeném z předsedkyně JUDr. Marie Žiškové a soudců JUDr. Lenky Kaniové a JUDr. Zdeňka Více Informace o stavu stavby Sanace a rekultivace skládky TKO Prakšice I a s ní souvisejících majetkoprávních a ve ejnoprávních vztah.
 Informace o stavu stavby Sanace a rekultivace skládky TKO Prakšice I a s ní souvisejících majetkoprávních a ve ejnoprávních vztah. Skládka Prakšice vznikla v 80-tých letech na severním okraji m sta Uherský Více Městský úřad Znojmo odbor dopravy nám. Armády 1213/ 8, P.O. BOX 36, 669 22 Znojmo
 Městský úřad Znojmo odbor dopravy nám. Armády 1213/ 8, P.O. BOX 36, 669 22 Znojmo Oprávněná úřední osoba: Ing. Eva Zavadilová Tel.: 515 216 438 Fax: 515 216 441 E-mail: Eva.Zavadilova@muznojmo.cz Znojmo Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 2 Afs 36/2006-77 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Vojtěcha Šimíčka a soudců JUDr. Miluše Doškové a JUDr. Více ROZHODNUTÍ. O d v o d n n í
 V Praze dne: 22.2.2012 Spisová zna ka: SZ 000143/2012/KUSK REG/KJ. j.: 011187/2012/KUSK Vy izuje: Ing. Janigová / 257 280 592 ROZHODNUTÍ Krajský ú ad St edo eského kraje, odbor regionálního rozvoje (dále Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 3 Ads 134/2010-124 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Průchy a soudců JUDr. Milana Kamlacha a JUDr. Jaroslava Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 7 Afs 87/2006-50 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Elišky Cihlářové a soudců JUDr. Jaroslava Hubáčka a JUDr. Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 9 As 51/2009-150 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Radana Malíka a soudkyň Mgr. Daniely Zemanové a JUDr. Barbary Více Krajský úřad Olomouckého kraje Odbor strategického rozvoje kraje Jeremenkova 40a, 779 11 Olomouc
 Krajský úřad Olomouckého kraje Odbor strategického rozvoje kraje Jeremenkova 40a, 779 11 Olomouc Sp. zn. KÚOK/12404/2014/OSR/937 Olomouc dne 11. dubna 2014 Oprávněná úřední osoba pro vyřízení: Ing. Karla Více R O Z S U D E K J M É N


text:
E M R E P U B L I K Y
 8 As 85/2012-95 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedy JUDr. Jana Passera a soudců JUDr. Michala Mazance a Mgr. Davida Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 6 Ads 50/2013-42 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Elišky Cihlářové a soudců JUDr. Tomáše Foltase a JUDr. Více U S N E S E N Í. t a k t o : O d ů v o d n ě n í : I. Předcházející řízení a obsah kasační stížnosti
 2 As 74/2013-37 U S N E S E N Í Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně Miluše Doškové a soudců JUDr. Vojtěcha Šimíčka a Mgr. Radovana Havelce v právní věci žalobce: L. U., zastoupen Více I. SPRÁVNÍ ORGÁN eská národní banka II. ŽADATEL III. ŽÁDOST VZOR. Sídlo Na P íkop 28, Praha 1, PS 115 03 Podatelna Senovážná 3, Praha 1, PS 115 03
 Příloha č. 6 k vyhlášce č. 255/2008 Sb. VZOR Žádost o p edchozí souhlas k výkonu funkce vedoucí osoby podle zákona. 256/2004 Sb., o podnikání na kapitálovém trhu, ve zn ní pozd jších p edpis ( dále jen Více rozhodnutí: Podle 59 odst. 2 správního řádu se odvolání zamítá a napadené rozhodnutí správního orgánu I. stupně se potvrzuje.
 Praha Čj. 33 398/2005-603/III. vyř. Na základě odvolání (rozkladu) podaného dne 2. 8. 2005, paní xxxxxxxxxxxxxxxxx, bytem xxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxxx, podle 61 odst. 1 zákona č. 71/1967 Sb., o správním Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 4 As 66/2012-53 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Dagmar Nygrínové a soudců JUDr. Jiřího Pally a Mgr. Aleše Více O d ů v o d n ě n í :
 č. j. 7 As 142/2011-62 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Jaroslava Hubáčka a soudců JUDr. Elišky Cihlářové a Více Podezřelý je ten, kdo byl zadržen v souladu s ustanovením trestního řádu a dosud proti němu nebylo zahájeno trestní stíhání.
 Obviněný je osoba, proti níž je vedeno trestní stíhání. Obviněný je jedním ze subjektů trestního řízení. Trestní řád označuje tuto osobu několika pojmy (podle stadia řízení a jejího postavení). Podezřelý


text:
Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 5 As 23/2007-146 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Ludmily Valentové a soudců JUDr. Vojtěcha Šimíčka Více Pravidla procesu hodnocení kvality a bezpe í pro l žkovou pé i e-iso, a.s.
 18A 14/2014-29 ČESKÁ REPUBLIKA ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY Krajský soud v Ostravě rozhodl samosoudkyní Mgr. Jarmilou Úředníčkovou v právní věci žalobce A. K., zastoupeného Mgr. Jaroslavem Topolem, advokátem Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 4 As 10/2010-58 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Turkové a soudců JUDr. Jiřího Pally a JUDr. Milana Více ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY
 18Ad 80/2014-54 ČESKÁ REPUBLIKA ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY Krajský soud v Ostravě rozhodl samosoudcem JUDr. Petrem Indráčkem v právní věci žalobce R. K., zastoupeného Mgr. Petrem Miketou, advokátem se sídlem Více ROZSUDEK JMÉNEM REPUBLIKY
 9 Afs 63/2012-39 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Radana Malíka a soudkyň JUDr. Barbary Pořízkové a Mgr. Daniely Více Čj. R 41/2002 V Brně dne
 Čj. R 41/2002 V Brně dne 9. 9. 2002 V řízení o rozkladu, který proti rozhodnutí Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže ze dne 18. 6. 2002 čj. S 1/02-1388/02-V0I o nepřiznání postavení účastníka řízení podle Více HLAVNÍ MĚSTO PRAHA MAGISTRÁT HLAVNÍHO MĚSTA PRAHY ODBOR STAVEBNÍ A ÚZEMNÍHO PLÁNU
 HLAVNÍ MĚSTO PRAHA MAGISTRÁT HLAVNÍHO MĚSTA PRAHY ODBOR STAVEBNÍ A ÚZEMNÍHO PLÁNU *MHMPXP0WH1MK* *MHMPXP0WH1MK* Sp.zn.: S-MHMP 1764977/2014/SUP/Ca/La V Praze 27.3.2015 Č.j.: MHMP 139899/2015 ROZHODNUTÍ Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 3 As 45/2006-87 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Marie Součkové a soudců JUDr. Milana Kamlacha a JUDr. Více II. ÚS 129/03. Text judikátu. Exportováno: , 15: , Ústavní soud
 www.iudictum.cz Exportováno: 19. 3. 2017, 15:51 II. ÚS 129/03 8. 4. 2004, Ústavní soud Text judikátu Ústavní soud rozhodl dne 8. dubna 2004 mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků v senátu složeném Více 2017 © DocPlayer.cz Ochrana osobních údajů | Podmínky obsluhování | Kontaktní formulář


text:
4 Tdo 228/2017
 4 Tdo 228/2017-29
 Nejvyšší soud projednal v neveřejném zasedání konaném dne 21. 3. 2017 dovolání obviněného Ing. M. Z. , proti usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 6. 10. 2016, sp. zn. 11 To 415/2016, v trestní věci vedené u Okresního soudu v Nymburce pod sp. zn. 15 T 19/2016, a rozhodl takto:
 Rozsudkem Okresního soudu v Nymburce ze dne 19. 5. 2016, sp. zn. 15 T 19/2016, byl obviněný Ing. M. Z. uznán vinným pokračujícím přečinem neodvedení daně, pojistného na sociální zabezpečení a podobné povinné platby podle § 241 odst. 1 písm. a), odst. 2 tr. zákoníku účinného do 31. 12. 2012, jehož se podle skutkové věty výroku o vině tohoto rozsudku dopustil tím, že
 v úmyslu získat neoprávněný majetkový prospěch, jako jediný jednatel a většinový společník společnosti Pema Metal, s. r. o., se sídlem Míru 701, Městec Králové, okres Nymburk, IČO: 61498441, prováděl svým zaměstnancům z vyplácených hrubých mezd pravidelné měsíční srážky záloh na daň z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti a pojistného na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti, přičemž oprávněným subjektům již následně tyto sražené zálohy úmyslně neodvedl a použil je pro potřeby dalšího podnikání s tím, že takto jednal v následujících případech:
 1) v období leden až prosinec 2010
 - neodvedl daň z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti Finančnímu úřadu pro Středočeský kraj, Územní pracoviště Poděbrady, v celkové výši 219.864,- Kč,
 - v období září až prosinec 2010 neodvedl pojistné na sociální zabezpečení a příspěvek na státní politiku zaměstnanosti Okresní správě sociálního zabezpečení v Nymburce v celkové výši 61.163,- Kč,
 2) v období leden až prosinec 2011
 - neodvedl daň z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti Finančnímu úřadu pro Středočeský kraj, Územní pracoviště Poděbrady, v celkové výši 160.952,- Kč,
 - neodvedl pojistné na sociální zabezpečení a příspěvek na státní politiku zaměstnanosti Okresní správě sociálního zabezpečení v Nymburce v celkové výši 172.282,- Kč,
 3) v období leden až prosinec 2012
 - neodvedl daň z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti Finančnímu úřadu pro Středočeský kraj, Územní pracoviště Poděbrady, v celkové výši 162.508,- Kč,
 - neodvedl pojistné na sociální zabezpečení a příspěvek na státní politiku zaměstnanosti Okresní správě sociálního zabezpečení v Nymburce v celkové výši 94.008,- Kč, čímž celkem neodvedl daň z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti ve výši 543.324,- Kč a pojistné na sociální zabezpečení a příspěvek na státní politiku zaměstnanosti ve výši 327.453,- Kč, v souhrnu tak na povinných platbách neodvedl částku 870.777,- Kč.
 Za to byl podle § 241 odst. 2 tr. zákoníku odsouzen k trestu odnětí svobody v trvání osmnácti měsíců a podle § 81 odst. 1 a § 82 odst. 1 tr. zákoníku byl výkon uloženého trestu podmíněně odložen na zkušební dobu v trvání dvou roků. Podle § 241 odst. 2, § 67 odst. 2 písm. a) a § 68 odst. 1, 2 tr. zákoníku byl obviněnému současně uložen peněžitý trest ve výši 100.000 Kč skládající se ze 200 denních sazeb po 500 Kč. Podle § 69 odst. 1 tr. zákoníku byl


text:
pro případ, že by peněžitý trest nebyl ve stanovené lhůtě vykonán, stanoven náhradní trest odnětí svobody ve výměře pěti měsíců.
 Proti rozsudku Okresního soudu v Nymburce ze dne 19. 5. 2016, sp. zn. 15 T 19/2016, podal obviněný odvolání, které Krajský soud v Praze usnesením ze dne 6. 10. 2016, sp. zn. 11 To 415/2016, zamítl podle § 256 tr. řádu jako nedůvodné.
 Proti usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 6. 10. 2016, sp. zn. 11 To 415/2016, podal obviněný prostřednictvím svého obhájce dovolání, v němž uplatnil dovolací důvod vymezený v ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu. V rámci dovolací argumentace namítl, že soudy jeho omisivní jednání nesprávně posoudily jako úmyslný trestný čin, ačkoliv trestným činem není, neboť jeho jednáním nebyla naplněna subjektivní stránka trestného činu. Nesprávně byla podle dovolatele posouzena i právní otázka existence jeho oprávnění za společnost jednat. Zdůraznil, že z funkce jednatele odstoupil a toto své odstoupení sdělil všem společníkům společnosti, takže výkon jeho jednatelského oprávnění zanikl. Dovozuje z toho, že pokud z hlediska obchodního práva nebyl přinejmenším po část období zahrnutého do rozsudečného výroku statutárním zástupcem ani jinak povinnou osobou jednat za zaměstnavatele, nemohl být v tomto období speciálním subjektem, tedy pachatelem trestného činu podle § 241 tr. zákoníku. V uvedené souvislosti poukázal rovněž na svůj zdravotní stav, který mu bránil vykonávat činnost spojenou s vedením společnosti. Podotkl, že právě s ohledem na své zdraví zmocnil k veškerému potřebnému jednání generální plnou mocí tehdejšího vrcholného manažera společnosti Ing. Š. M., tedy že přenesl stěžejní kompetence na způsobilou osobu, která toto zmocnění v celém rozsahu přijala. Po celé inkriminované období neměla společnost Pema Metal, s. r. o., k dispozici finanční prostředky k úhradě předmětných odvodů, navíc její účty byly exekučně blokovány, a to již od října 2010, kdy však ani předtím se na nich nenacházely disponibilní prostředky. Společnost tedy neměla předmětné odvody z čeho platit. Provozní platby financovala společnost Pema, a. s., která hradila mzdové nároky přímo zaměstnancům, aniž by tuto povinnost měla. Obviněný je toho názoru, že absentuje společenská škodlivost jeho jednání, zejména proto, že zajistil platby mezd pro zaměstnance společnosti Pema Metal, s. r. o., která hradila i další provozní náklady. Jako nevyhovující hodnotí obviněný v této souvislosti znalecký posudek z oboru ekonomiky, neboť se s danými skutečnostmi vůbec nevypořádal.
 Z uvedených důvodů obviněný závěrem svého mimořádného opravného prostředku navrhl, aby Nejvyšší soud dovoláním napadené rozhodnutí i rozsudek soudu prvního stupně zrušil a přikázal soudu prvního stupně, aby věc v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl.
 Státní zástupkyně Nejvyššího státního zastupitelství (dále jen státní zástupkyně ) využila svého zákonného práva a k dovolání obviněného se písemně vyjádřila. Ve svém vyjádření stručně shrnula dosavadní průběh trestního řízení a jeho výsledky. Uplatněnému dovolacímu důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu podle jejího názoru neodpovídají ty námitky obviněného, jimiž zpochybňuje rozhodná skutková zjištění, stejně tak jako námitky, z jejichž obsahu je možné dovodit, že nesouhlasí s hodnocením důkazů tak, jak je provedly rozhodující soudy. Za relevantní, byť neopodstatněnou, označila pouze námitku,


text:
v níž obviněný zpochybnil své úmyslné zavinění. Z provedeného dokazování podle názoru státní zástupkyně jednoznačně vyplývá, že v rozhodné době měla obchodní společnost Pema Metal, s. r. o., sražené platby k dispozici. Nemá-li zaměstnavatel dostatek peněžních prostředků k odvedení povinných částek v plné výši, měl by všechny své závazky uspokojit poměrně a rovnoměrně, a to včetně výplaty mezd svých zaměstnanců a úhrady plateb svým obchodním partnerům. V takovém případě by měl přiměřeně snížit vyplacené mzdy a odvést za své zaměstnance alespoň část uvedených plateb. Úplným vyplacením čistých mezd na úkor ostatních závazků by totiž zaměstnavatel mohl úmyslně zmařit uspokojení pohledávek příjemců uvedených plateb a tím se dopustit trestného činu zvýhodnění věřitele podle § 223 tr. zákoníku. Současně dle jejího názoru v posuzované věci nevznikly žádné pochybnosti o trestní odpovědnosti obviněného jako statutárního orgánu, neboť se nikdy v rozhodném období účinně funkce jednatele nevzdal a prokazatelně aktivně do chodu společnosti zasahoval, resp. v době od 26. 9. 2005 do 27. 2. 2013 byl jediným jednatelem společnosti. I přesto, že dne 3. 11. 2008 zmocnil Ing. Š. M., výkonného ředitele společnosti, k tomu aby za společnost jednal a podepisoval jejím jménem a aby vykonával a činil veškeré právní úkony s tím související, sám vedl obchodní a jiná jednání, podepisoval smlouvy a jejich dodatky. Ve skutečnosti to však byl vždy obviněný, kdo řídil veškeré finanční toky společnosti, jako jediný měl přístup k účtu a jako jediný měl platební kartu na výběr z účtu.
 Na základě shora specifikovaných skutečností proto státní zástupkyně Nejvyššího státního zastupitelství navrhla, aby Nejvyšší soud dovolání obviněného podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. řádu odmítl a aby tak učinil v souladu s ustanovením § 265r odst. 1 písm. a) tr. řádu v neveřejném zasedání.
 Obviněný v dovolání deklaroval dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu, podle kterého lze dovolání podat, jestliže rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném nesprávném hmotněprávním posouzení. V mezích tohoto dovolacího důvodu je pak možno namítat, že skutek zjištěný soudem byl nesprávně právně kvalifikován jako trestný čin, třebaže nejde o trestný čin nebo sice jde o trestný čin, ale jeho právní kvalifikace neodpovídá tomu, jak byl skutek ve skutkové větě výroku o vině popsán. Z těchto skutečností pak vyplývá, že Nejvyšší soud se nemůže odchýlit od skutkového zjištění, které bylo provedeno v předcházejících řízeních, a protože není oprávněn v rámci dovolacího řízení jakýmkoliv způsobem nahrazovat činnost nalézacího soudu, je takto zjištěným skutkovým stavem vázán (srov. rozhodnutí Ústavního soudu II. ÚS 760/02, IV. ÚS 449/03). Povahu právně relevantních námitek nemohou tedy mít námitky, které směřují do oblasti skutkového zjištění, hodnocení důkazů či takové námitky, kterými dovolatel vytýká soudu neúplnost provedeného dokazování. Závěr obsažený ve výroku o vině je výsledkem určitého procesu, který primárně spadá do pravomoci nalézacího soudu. V jeho průběhu soudy musí nejprve zákonným způsobem provést důkazy, tyto pak hodnotit podle svého vnitřního přesvědčení založeného na pečlivém uvážení všech okolností případu jednotlivě i v jejich souhrnu a výsledkem této činnosti je zjištění skutkového stavu věci.
 Nejvyšší soud po


text:
prostudování předloženého trestního spisu především konstatuje, že většinu dovolacích námitek obviněný uplatnil již v předchozích stadiích trestního řízení jako svou obhajobu a současně tvoří i podstatu odvolání, které podal proti rozsudku nalézacího soudu. Jde tudíž pouze o opakování obhajoby, se kterou se již zabývaly a vypořádaly rozhodující soudy v odůvodnění svých rozhodnutí. Konstantní judikatura pamatuje na takovýto případ rozhodnutím Nejvyššího soudu sp. zn. 5 Tdo 86/2002, z něhož vyplývá, že opakuje-li obviněný v dovolání v podstatě jen námitky uplatněné již v řízení před soudem prvního stupně a v odvolacím řízení, se kterými se již soudy obou stupňů v dostatečné míře a správně vypořádaly, jde zpravidla o dovolání, které je zjevně neopodstatněné ve smyslu § 265i odst. 1 písm. e) tr. řádu (srov. rozhodnutí č. 408, Soubor rozhodnutí Nejvyššího soudu, svazek 17, C. H. Beck).
 Z výše uvedeného je zřejmé, že pod uplatněný dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu nelze podřadit výhrady, jimž obviněný zpochybňuje provedené důkazy či jejich hodnocení. Výtky obviněného ohledně údajně nedostatečného dokazování a dále jeho tvrzení, že po celé inkriminované období neměla společnost Pema Metal, s. r. o., k dispozici finanční prostředky k úhradě předmětných odvodů, je třeba považovat za námitky skutkového charakteru, které se týkají úplnosti a způsobu hodnocení provedených důkazů. Není pochyb o závěru, že těmito námitkami se obviněný domáhá pouze toho, aby byl jiným způsobem posouzen skutek, pro který je stíhán. Uvedenou skutečnost však nelze podřadit pod deklarovaný dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu. Obviněný v tomto směru zaměňuje dovolání jako mimořádný opravný prostředek za další odvolání, přičemž přehlíží, že dovolací soud je oprávněn přezkoumat napadené rozhodnutí pouze v případě námitek odpovídajících důvodům dovolání taxativně uvedeným v § 265b tr. řádu.
 Právní relevanci z hlediska dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. řádu má námitka, že svým jednáním nenaplnil subjektivní stránku souzeného trestného činu. Nejvyšší soud však shledal, že je námitka neopodstatněná.
 Trestného činu neodvedení daně, pojistného na sociální zabezpečení a podobné povinné platby podle ustanovení § 241 odst. 1 písm. a) tr. zákoníku se dopustí ten, kdo ve větším rozsahu nesplní jako zaměstnavatel nebo plátce svoji zákonnou povinnost odvést za zaměstnance nebo jinou osobu daň, pojistné na sociální zabezpečení, příspěvek na státní politiku zaměstnanosti nebo pojistné na zdravotní pojištění. Tato skutková podstata se vztahuje na případy, kdy zaměstnavatel nebo plátce (fyzická nebo právnická osoba) neskrývá svou povinnost odvést uvedené sražené platby za zaměstnance či jiné osoby nebo v jejich prospěch ani jejich výši, ale z nejrůznějších důvodů tuto povinnost úmyslně nesplní. Pachatelem může být přitom jen tzv. konkrétní subjekt se zvláštní vlastností ve smyslu § 114 odst. 1 tr. zákoníku. U pachatele fyzické osoby, pokud je zaměstnavatelem nebo plátcem právnická osoba, se uplatní § 114 odst. 2 tr. zákoníku a trestně odpovědnou bude fyzická osoba, která jednala jménem právnické osoby. Může to být statutární orgán, člen kolektivního statutárního orgánu, ale také jiná fyzická osoba (např. vedoucí zaměstnanec), jestliže je důsledkem jejího rozhodnutí neodvedení sražených plateb (srov. Šámal, P. a kol.


text:
Trestní zákoník II. § 140 až 421. Komentář. 2. vydání. Praha: C. H. Beck, 2012, 2445, 2451 s.).
 Pokud jde o jednatele společnosti s ručením omezením a jeho povinnost odvádět za zaměstnance příslušné platby, lze jej dle dosavadní soudní judikatury činit trestně odpovědným za úmyslné neodvedení povinných zákonných plateb za zaměstnance této společnosti ve smyslu § 241 odst. 1 tr. zákoníku pouze ve vztahu k těm z uvedených plateb, které měly být odvedeny v době jeho výkonu funkce jednatele. Byl-li jednatel z této funkce odvolán rozhodnutím valné hromady, dnem uvedeným v tomto rozhodnutí mu zanikla povinnost odvádět zákonné platby, nevyplývá-li tato povinnost z jeho jiného postavení ve společnosti. Zápis rozhodnutí valné hromady o odvolání jednatele do obchodního rejstříku má pouze deklaratorní význam (srov. rozhodnutí uveřejněné pod č. 51/2005 Sb. rozh. tr.).
 V posuzované věci z učiněných skutkových zjištění vyplynulo, že společnost Pema Metal, s. r. o., v letech 2010-2012 neodvedla zákonné odvody podrobně specifikované ve skutkové větě výroku rozsudku soudu prvního stupně, ačkoli je svým zaměstnancům řádně vyúčtovala. Obviněný tuto skutečnost nezpochybňoval, avšak hájí se tím, že v rozhodné době již nebyl jednatelem společnosti, neboť se této funkce vzdal, a proto nemohl být v daném období speciálním subjektem, tedy pachatelem trestného činu podle § 241 tr. zákoníku. Právnímu názoru obviněného nelze přisvědčit, neboť provedenými důkazy bylo bez pochybností prokázáno, že se ve skutečnosti funkce jednatele nikdy nevzdal a i v průběhu rozhodného období aktivně do chodu společnosti zasahoval, tj. nejen po právní stránce, ale i fakticky funkci jednatele společnosti nadále vykonával, a to včetně řízení finančních toků ve společnosti. Na tomto závěru nemůže nic změnit ani okolnost, že dne 3. 11. 2008 zmocnil Ing. Š. M. k tomu, aby za společnost jednal a podepisoval jejím jménem, aby vykonával a činil veškeré právní úkony s tím související, vedl obchodní a jiná jednání, podepisoval smlouvy a jejich dodatky. Ve skutečnosti totiž jen a pouze obviněný vedl obchodní a jiná jednání, řídil veškeré finanční toky společnosti, měl jako jediný přístup k účtu a měl také jako jediný platební kartu na výběr hotovosti z účtu společnosti. Jeho jednatelská oprávnění nebyla ničím omezena a nemohla být omezena ani pověřením Ing. Š. M. výkonem funkce výkonného ředitele společnosti, neboť takové omezení by bylo možné platně učinit pouze společenskou smlouvou, stanovami nebo valnou hromadou. Obhajoba obviněného, že se pokoušel svolat valnou hromadu a projednat zánik jeho funkce jednatele a změnu ohledně obchodního podílu, nemá oporu v provedených důkazech. V letech 2010-2012 valná hromada prokazatelně svolána nebyla, i když obviněnému nic nebránilo řádně tento úkon učinit. Obviněný nemůže argumentovat ani tím, že dne 14. 7. 2010 převedl svůj obchodní podíl ve výši 50 % na R. Ž., neboť i k platnému převedení obchodního podílu společníka je třeba souhlasu valné hromady, což se nestalo.
 Pokud obviněný tvrdí, že soud se věcně nezabýval otázkou jeho zdravotního stavu, tak ani tato námitka nemá oporu v obsahu trestního spisu. Odvolací soud v odůvodnění svého rozhodnutí, na které je možno beze zbytku odkázat, jasně, srozumitelně a logicky zdůvodnil, že zkoumání zdravotního stavu obviněného


text:
považoval za nadbytečné v situaci, kdy provedenými důkazy bylo jednoznačně zjištěno, že i přes subjektivně pociťované zdravotní potíže obviněný předmětnou funkci jednatele v rozhodné době vykonával. Takové rozhodnutí je plně v kompetenci rozhodujícího soudu a Nejvyšší soud se s jeho názorem ztotožnil.
 Poukaz obviněného na to, že v inkriminované době neměla společnost Pema Metal, s. r. o., k dispozici finanční prostředky k úhradě předmětných odvodů, nemá oporu v důkazech, neboť ty naopak plně odůvodňují závěr, že obchodní společnost v rozhodné době sražené platby k dispozici měla. Zákonné odvody svým zaměstnancům řádně vyúčtovala a její primární povinností bylo tyto cizí prostředky, náležející zaměstnancům, odvést finančnímu úřadu a správě sociálního zabezpečení. Je zřejmé, že společnost byla schopna zákonné odvody za zaměstnance hradit, avšak neučinila tak.
 Skutková zjištění, mající plnou oporu v provedených důkazech, správné a logické hodnocení důkazů odvíjející se v intencích § 2 odst. 6 tr. řádu tak odůvodňují závěr, že obviněný Ing. M. Z. svým protiprávním zaviněným jednáním naplnil všechny zákonné znaky skutkové podstaty pokračujícího přečinu neodvedení daně, pojistného na sociální zabezpečení a podobné povinné platby podle § 241 odst. 1 písm. a), odst. 2 tr. zákoníku účinného do 31. 12. 2012. Příslušný skutek byl bez jakýchkoliv pochybností objasněn, nalézací soud zvolil odpovídající právní kvalifikaci a uložené tresty odpovídají všem zákonným kritériím. Nejvyšší soud rovněž souhlasí se závěry, které vyslovil v odůvodnění svého rozhodnutí odvolací soud.
 Za tohoto stavu věci Nejvyšší soud konstatuje, že napadené rozhodnutí ani řízení, které mu předcházelo, netrpí vytýkanými vadami, proto dovolání obviněného Ing. M. Z. odmítl podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. řádu jako zjevně neopodstatněné. O dovolání bylo rozhodnuto za podmínek ustanovení § 265r odst. 1 písm. a) tr. řádu v neveřejném zasedání.