text:
Organizační řád Centra pro otázky životního prostředí - PDF
 Download "Organizační řád Centra pro otázky životního prostředí"
 1 Univerzita Karlova v Praze Organizační řád Centra pro otázky životního prostředí Preambule Zachování funkčních ekosystémů a z nich plynoucích ekosystémových služeb a adekvátního životního prostředí je základem existence lidské společnosti. Lidská společnost je zároveň významným hráčem v globálních tocích látek a svým chováním přímo či nepřímo ovlivňuje klíčové toky energie, biogeochemické cykly, rozlohu a uspořádání ekosystémů, biodiversitu a další významné složky přírody. Zatímco přírodovědné otázky studia životního prostředí jsou poměrně dobře prostudovány, socioekonomickým souvislostem je věnována menší pozornost. Percepce přírody člověkem, otázka dlouhodobých a komplexních dopadů lidské činnosti na přírodu a možnosti její mitigace jsou zatím pochopeny nedostatečně a přitom právě tyto otázky jsou klíčové pro smysluplné použití právních a jiných regulačních a motivačních nástrojů, které může lidská společnost použít pro ochranu přírody a zajištění udržitelného rozvoje. Čl. 1 Základní ustanovení 1. Centrum pro otázky životního prostředí (dále jen Centrum ) je dle 34 odst. 1 zákona č. 111/1998 Sb., o vysokých školách (dále jen zákon ), v platném znění a čl. 2 odst. 1 Přílohy č. 2 Statutu Univerzity Karlovy v Praze (dále jen Statut ) vysokoškolským ústavem. 2. Centrum vykonává vědeckou, výzkumnou a vývojovou činnost, podílí se na uskutečňování studijních programů a poskytuje programy celoživotního vzdělávání a informační služby v oblasti životního prostředí, trvale udržitelného rozvoje a jejich přírodovědných i společenskovědních souvislostí. 3. Centrum se ve své činnosti řídí Statutem, dalšími vnitřními předpisy Univerzity Karlovy v Praze (dále jen UK ) a tímto organizačním řádem. 4. Sídlem Centra je CMDS Krystal, José Martího 407/2, Praha 6.
 2 Čl. 2 Poslání Posláním Centra je a) vykonávat vědeckou, výzkumnou a vývojovou činnost v oblasti životního prostředí s důrazem na transdisciplární pojetí a propojování různých pohledů přírodovědných a společenskovědních disciplín, b) podporovat formování a činnost transdisciplinárních konsorcií zabývajících se vědecko-výzkumnou činností v oblasti životního prostředí, c) podílet se na přípravě a uskutečňování akreditovaných studijních programů ve spolupráci s fakultami UK, d) připravovat a uskutečňovat programy celoživotního vzdělávání, samostatně nebo ve spolupráci s fakultami, e) poskytovat expertní a konzultační činnost v oblasti životního prostředí ostatním součástem university, veřejné správě, nevládním organizacím i soukromým subjektům, f) vydávat odborné publikace a časopisy, pořádat vědecké konference a v přiměřené míře vytvářet infrastrukturu pro vědeckou a pedagogickou činnost. Čl. 3 Ředitel 1. V čele Centra stojí ředitel Centra (dále jen ředitel ), kterého jmenuje a odvolává rektor. 2. Ředitel je ze své činnosti a z činnosti Centra odpovědný rektorovi. 3. Funkční období ředitele je tříleté. Tatáž osoba může být do funkce ředitele jmenována opakovaně. 4. Ředitel Centra zejména a) řídí a organizuje činnosti Centra v souladu s platnými právními předpisy a vnitřními předpisy UK, b) zastupuje Centrum v jednáních o součinnosti s fakultami UK v otázkách studijních programů a vědecké spolupráce, c) jmenuje a odvolává se souhlasem Akademickému senátu UK členy Vědecké rady Centra (dále jen vědecká rada ), 1 d) stanoví-li tak rektor, účastní se porady děkanů, 2 e) stanovuje rozsah vyučovacích povinností a rozsah a specifikaci


text:
vědecké práce u akademických pracovníků zařazených na Centru, odst. 5 zákona. 2 Čl. 14 Statutu. 2
 3 f) vyhlašuje programy celoživotního vzdělávání včetně jejich popisu a stanovuje výši úplaty za jejich uskutečňování, g) vydává dlouhodobý záměr vědecké, výzkumné a vzdělávací činnosti Centra, h) rozhoduje a jedná jménem UK ve věcech a v rozsahu stanoveném opatřením rektora, 4 i) zajišťuje dodržování předpisů týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, požární ochrany, ochrany životního prostředí a civilní obrany. 5. Ředitel může dále a) jmenovat svého zástupce a vymezit jeho pravomoci, b) pověřit svého zástupce, aby jej v rámci jeho pravomocí zastupoval. Čl. 4 Vědecká rada 1. Členy vědecké rady jsou přední domácí i zahraniční badatelé. Nejméně jedna třetina členů vědecké rady jsou jiné osoby než členové akademické obce UK Jednací řád vědecké rady po projednání ve vědecké radě vydává svým opatřením ředitel. Jednání vědecké rady řídí ředitel. 3. Vědecká rada zejména a) projednává dlouhodobý záměr vědecké, výzkumné a vzdělávací činnosti Centra vypracovaný v souladu s dlouhodobým záměrem univerzity, b) schvaluje způsob, kterým se Centrum podílí na uskutečňování studijních programů nebo jejich částí a c) vyjadřuje se k otázkám, které jí ředitel Centra předloží. 4. Z jednání vědecké rady se pořizuje písemný zápis, který se zveřejňuje prostřednictvím sítě Internet. Čl. 5 Zaměstnanci 1. Zaměstnanci zařazení na Centru jsou v pracovněprávním vztahu k UK. Postavení zaměstnanců upravují právní předpisy, zejména zákoník práce a dále vnitřní předpisy univerzity. 2. Na Centru jsou zařazeni akademičtí a vědečtí pracovníci a technickohospodářští pracovníci. Akademičtí pracovníci Centra jsou přijímáni na základě výběrového řízení. 6 3 Příloha č. 3 Vnitřního mzdového předpisu UK. 4 Čl. 3 odst. 7 písm. b) Statutu odst. 2 zákona. 3
 4 Čl. 6 Studenti 1. Úkolem centra je umožňovat doktorandům a studentům účastnit se na výzkumných projektech Centra. Studenti v rámci své práce přispívaní k plnění badatelských úkolů centra. 2. Studenti, kteří pracují na Centru, jsou zapsáni na některé ze spolupracujících fakult ve smyslu příslušných dohod. Studenti, kteří pracují na Centru, mají právo účastnit se shromáždění pracovníků centra a promluvit zde. Čl. 7 Zahraniční spolupráce 1. Centrum vytváří podmínky pro zahraniční styky svých pracovníků, zejména v oblasti vědecké a vzdělávací a umožňuje zahraniční mobilitu svých pracovníků a spolupracujících studentů. Centrum též umožňuje výzkumné a studijní pobyty na Centru zahraničním studentům a významným zahraničním odborníkům. 2. Ředitel Centra v souladu s vnitřními předpisy UK uzavírá dohody o spolupráci s významnými zahraničními vzdělávacími a výzkumnými pracovišti, zejména o společných výzkumných projektech a grantech a o výměně studentů a přednášejících, stanoví-li tak opatření rektora Pravidla spolupráce se zahraničím, jakož i významná rozhodnutí v této oblasti schvaluje ředitel na základě doporučení vědecké rady. Čl. 8 Hospodaření Hospodaření Centra je upraveno Statutem, Pravidly hospodaření UK (příloha č. 8 Statutu) a příslušnými opatřeními rektora. Čl. 9 Zrušovací, přechodná a závěrečná ustanovení 1. Organizační řád Centra pro otázky životního prostředí ze dne se zrušuje. 2. Smlouvy a další dohody uzavřené v mezích právních předpisů a vnitřních předpisů UK ředitelem Centra před nabytím účinnosti tohoto organizačního řádu, jakož i jmenování 6 77

type: other


text:
zákona, čl. 38 Statutu a Řád výběrového řízení UK. 4
 5 ředitele Centra učiněné před nabytím účinnosti tohoto organizačního řádu a dosavadní zařazení zaměstnanců UK v rámci Centra zůstávají nedotčeny. 3. Knihovna společenských věd T. G. Masaryka zřízená dohodou mezi Filozofickou fakultou, Fakultou sociálních věd, Fakultou humanitních studií Univerzity Karlovy a Centrem ze dne jakožto organizační součást Centra zůstává pracovištěm Centra do nabytí účinnosti rozhodnutí vnitřního předpisu o změně organizační formy této knihovny. 4. Tento organizační řád nabývá platnosti dnem schválení akademickým senátem UK Tento organizační řád nabývá účinnosti dne Prof. RNDr. Bedřich Moldan, CSc. ředitel Prof. MUDr. Tomáš Zima, DrSc., MBA rektor PhDr. Tomáš Nigrin, Ph.D. předseda AS UK 7 Akademický senát univerzity schválil tento organizační řád dne


text:
« Predošlá 1 ... 307 308 309 310 311 Ďalšia »
 Registrovala sa 9. januára 2011 na beremese.cz. Pridala 11 príspevkov.
 iustitia Ahoj holky,
 možná to tady někdy zaznělo, ale jestli jste tu některé, které s rozvodem zkušenosti máte, mohly byste poradit? Rozhodla jsem se, že požádám o rozvod. Manžel mě opakovaně podvádí a já už toho mám dost. Někde jsem četla, že nevěra není pro soud dostatečným důvodem, aby manželství rozvedl. Netušíte, co je na tom pravdy? Protože manžel mi řekl, že nikdy nedovolí, abychom se rozvedli. Nechce spolupracovat - takže bychom se ani nedomluvili na nějaké přijatelné verzi pro soud. Děti naštěstí nemáme.
 Vím, že první kroky by měly vést k právníkovi, ale já žádného neznám, tak bych byla nerada, kdyby ze mě tahal peníze jen pro nic za nic.
 Děkuju za jakoukoli reakci.
 26. feb 2011 o 17:08 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 baracudas @iustitia Zkušenost z rozvodem osobně sice nemám, nicméně podvádění jako takové asi důvodem není. Nicméně už jen to, že podváděním vznikly nepřekonatelné rozdíly a manželství již neplní svou funkci, tak to už důvod je. Právník podle mě není třeba, pokud ovšem nebude nutný při rozdělování majetku.
 26. feb 2011 o 17:20 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 meandra @iustitia Jak se posuzuje nevěra nevím,ale je důležité mít alespoň 6 měsíců oddělené manželství. můžete žít ve společné domácnosti,ale znamená to nehospodařit společně,žádný intimní život atd. jinak to soud odloží. Pokud s tím jeden nesouhlasí,tak to ale odloží určitě. Lepší by bylo se domluvit,nikdo tě nemůže nutit žít v manželství. Jestli jsi opravdu rozhodnutá,tak manželovi přestaň prát,vařit atd.
 26. feb 2011 o 18:05 • Svadba bola v júni 2009 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 zanett Jen tak z nudy jsem zase po case zabrousila na Beremko a po case 'oprasila' stare zname diskuze a tady se musim ztotoznit s nazorem aimirin. Napriklad za tech nekolik let, co na beremko chodim, uz jsem videla dost strasnemocinky' zamilovanych nevest, ktere si planovaly vysnenou svatbu a byly skalopevne presvedcene, ze si berou toho nejlepcejsiho' (jejich slova) prince pod sluncem a pokud by nahodou presel nad jejich manzelstvim mracek, tak oni to spolu hrave vyresi, protoze prece 'laska hory prenasi' a na vsechno jsou dva a laska a komunikace vyhrava a bla bla bla...no a dnes je ctvrtina tady tech rozvedena nebo alespon ziji oddelene
 Ja uz jsem si v zivote nabila pusu mockrat a zjistila jsem, ze bych ruku do ohne nedala ani sama za sebe, natoz za nekoho jinyho (a to si myslim, ze muj pritel je ten nejuzasnejsi chlap na svete a fakt mu verim, ale lidi se meni v zavislosti na prostredi a okolnostech, takze za par let uz muze bych vsechno jinak). Neverim na to, ze 'laska hory prenasi', neverim na to, ze 'laska a a komunikace vsechno vyresi' (protoze jsem se uz mockrat ocitla v situaci, kdy ja bych komunikovala, az by se hory zelenaly, ale pokud ten druhy nechce, tak ho nikdo nedonuti ani


text:
heverem - a to ten clovek byl na zacatku velmi komunikativni), neverim, ze pokud nejsou ve vztahu problemy, tak ani jeden nema duvod poohlizet se nekde jinde - tohle konkretne je myslim typicky zensky pristup, ale chlapi to tak dle me zkusenosti nemaji, ti jsou schopni nevery i ve vztahu, ktery funguje, i kdyz zrovna tenhle pristup zensky nechapou. Zenska, kdyz je spokojena, tak asi fakt nema oci pro nikoho jinyho, ale u chlapu (ne u vsech) to tak nemusi nutne byt, takovych prikladu mam v okoli vic nez dost a i mne se bohuzel pred lety stalo, ze muj tehdejsi pritel cim vic byl ve vztahu spokojenejsi, tim vic mel 'roupy' a hledal si adrenalin jinde...
 Ja teda nechci vyznit nejak negativne nebo prizemne, ale cim jsem starsi, tim vic sazim na rozum a ne emoce. Takovych tech strasne zamilovanych a osudovych souzneni dusi ( ), takovych jsem ve svem okoli videla nepocitane, a jak vetsina z nich skoncila? Kdyz se nerozvedli, tak alespon ziji oddelene, nebo jsou sice oficialne stale spolu, ale kazdy ma svuj vlastni zivot. Neplati to samozrejme ve 100% pripadu, ale je to dost caste. Nam uz ucitel na stredni skole rikal, ze 'cim vetsi laska, tim vetsi nenavist'....jako pubertacka jsem tomu nechtela verit, ale postupem casu vidim, ze je to casto pravda. Myslim, ze muj vztah s MP je stastny, taky na nem oba intenzivne pracujeme, ale po tech letech uz vime, ze kdyby se stalo neco, na co nebudeme stacit, tak jenom 'laska' to treba nezachrani...
 27. feb 2011 o 15:29 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 danaruj @iustitia ahoj, osobní zkušenost nemám ale pracovních je hodně..jsou dvě možnosti rozvodu, tzv. smluvený a tzv. sporný, 6 měsíců oddělené žití je nutné pouze u smluveného rozvodu, kdy se připojí druhý z manželů, tam je nutné i vypořádání společného jmění manželů před rozvodem. Pokud jde o tvůj případ, bude to rozvod podle §24 zákona o rodině, tedy sporný. nikdy jsme se nesetkala s tím, že by soud manželství nerozvedl, musí se snažit dát to do pořádku, ale pak stejně rozvede. Pokud druhý manžel tvrdí, že se rozvést nechce, pak manželství nerozvede pouze v případě, že by prokázal, že mu tím vznikne závažná újma a nepodílel se na rozvratu, naopak, porušení manželské věrnosti je celkem zásadní a za určitých okolnosti bys mohla dosáhnout i toho, že ti soud přizná náhradu nákladů řízení, i když se to v těchto sporech většinuo nedělá. Snad je to srozumitelné. Hodně štěstí.
 28. feb 2011 o 09:11 • Svadba bola v auguste 2011 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 28. feb 2011 o 19:21 • mishell23
 28. feb 2011 o 19:48 • jahy2
 jipe @iustitia Ze zákona o rodině: Soud může manželství na návrh některého z manželů rozvést, jestliže je manželství tak hluboce a trvale rozvráceno, že nelze očekávat obnovení manželského soužití; bere přitom v úvahu příčiny rozvratu manželství. - tedy musíš dokázat hluboký a trvalý rozvrat, což myslím v případě nevěry nebude zas tak těžké, a


text:
jak píše danaruj, když manžel nebude souhlasit, bude to trvat déle, ale nakonec vás stejně rozvedou
 28. feb 2011 o 20:20 • Svadba bola v júni 2012 • Odpovedz • Páči sa mi to •
 28. feb 2011 o 20:39 • frisbee
 28. feb 2011 o 21:02 • alllousek
 28. feb 2011 o 21:04 • laleeta
 28. feb 2011 o 21:09 • alllousek
 28. feb 2011 o 21:19 • aimirin
 28. feb 2011 o 22:08 • zirafka105
 28. feb 2011 o 22:19 • lenushka_th
 28. feb 2011 o 22:29 • frisbee
 28. feb 2011 o 22:34 • zirafka105
 28. feb 2011 o 22:53 • ada32
 28. feb 2011 o 22:55 • frisbee
 28. feb 2011 o 23:24 • petruszkaa
 28. feb 2011 o 23:55 • mishell23
 1. mar 2011 o 00:10 • petruszkaa
 1. mar 2011 o 00:59 • josefka
 1. mar 2011 o 07:02 • misanydrl
 1. mar 2011 o 07:21 • redenka55
 1. mar 2011 o 08:10 • mendie
 1. mar 2011 o 08:23 • meandra
 1. mar 2011 o 08:24 • frisbee
 1. mar 2011 o 08:41 • alllousek
 1. mar 2011 o 08:45 • meandra


text:
Šéf ho vyslal na služební cestu jeho autem. Kolik dostane za km a za benzín? - Podnikatel.cz
 Podnikatel.cz » Zaměstnanci a HR » Šéf ho vyslal na služební cestu jeho autem. Kolik dostane za km a za benzín?
 Šéf ho vyslal na služební cestu jeho autem. Kolik dostane za km a za benzín?
 Jana Knížková 12. 6. 2019
 Zaměstnavatel může svého zaměstnance vyslat na pracovní cestu na základě společné dohody. Stejně tak se mohou dohodnout, že zaměstnanec pojede svým vozidlem.
 O problematice cestovních náhrad pojednává zákoník práce. Z něho se také vychází při hledání odpovědi na otázku, jak je to v případě, že je zaměstnanec vyslán na služební cestu vlastním vozem.
 Jak upozorňuje Státní úřad inspekce práce na svých webových stránkách, vyslání zaměstnance na pracovní cestu je možné na základě společné dohody. Pracovní cestou se rozumí časově omezené vyslání zaměstnance zaměstnavatelem k výkonu práce mimo sjednané místo výkonu práce. Zaměstnavatel může vyslat zaměstnance na dobu nezbytné potřeby na pracovní cestu jen na základě dohody s ním (§ 42 odst. 1).
 Zaměstnavatel je povinen poskytovat zaměstnanci náhradu výdajů, které mu vzniknou v souvislosti s výkonem práce, v rozsahu a za podmínek stanovených zákoníkem práce (§ 151). Výdaje vzniklé v souvislosti s pracovní cestou jsou výdaje, za které poskytuje zaměstnavatel zaměstnanci cestovní náhrady (§ 152).
 Psali jsme: Posíláte zaměstnance na služební cestu? Nezapomeňte na některé povinnosti
 Zaměstnavatel předem určí, zpravidla písemně (cestovním příkazem), podmínky, které ovlivňují poskytování cestovních náhrad, zejména dobu a místo nástupu cesty, místo výkonu práce, dobu trvání, způsob dopravy, ukončení cesty a jiné. Zaměstnavatel je rovněž povinen poskytnout zaměstnanci zúčtovatelnou zálohu na pracovní cestu až do předpokládané výše cestovních náhrad, může se však se zaměstnancem dohodnout, že mu záloha poskytnuta nebude.
 Zaměstnanec využil vlastní automobil
 Zaměstnavatel určuje zaměstnanci způsob přepravy, v rámci stanovení podmínek pracovní cesty. Pokud zaměstnavatel požádá zaměstnance o použití soukromého motorového vozidla pro účely přepravy na pracovní cestě a zaměstnanec s jeho použitím souhlasí, přísluší zaměstnanci sazba základní náhrady stanovené za 1 km jízdy a úhrada za spotřebované pohonné hmoty (§ 157 odst. 3).
 Sazba základní náhrady za 1 km jízdy činí nejméně:
 u jednostopých vozidel a tříkolek 1,10 Kč,
 u osobních silničních motorových vozidel 4,10 Kč.
 Průměrné ceny pohonných hmot pro rok 2019
 Výše průměrné ceny za 1 litr pohonné hmoty podle § 158 odst. 3 věty třetí zákoníku práce pro rok 2019 činí:
 33,10 Kč u benzinu automobilového 95 oktanů,
 37,10 Kč u benzinu automobilového 98 oktanů,
 33,60 Kč u motorové nafty.
 Nové sazby stravného v tuzemsku a zahraniční cestovní náhrady 2019
 Za každý kalendářní den pracovní cesty poskytne zaměstnavatel zaměstnanci stravné, a to podle délky trvání této pracovní cesty, výši náhrady stanoví zákoník práce v § 163. Dalším nárokem ještě můžou být i náhrady výdajů za ubytování (§ 162), pokud byly zaměstnancem vynaloženy, v souladu s podmínkami pracovní cesty ve výši, kterou zaměstnavateli prokáže.
 Nechováte se k zaměstnancům férově? Lidé si to mezi sebou řeknou
 Proč nemá OSVČ nárok na ošetřovné? Klíčovým argumentem státu je pracovní doba
 U DPH se úřadům přestává u


text:
Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 6 Tdo 406/2008 | Judikatura | Pravo4u.cz - služby pro právníky
 Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 6 Tdo 406/2008
 Nejvyšší soud rozhodl v neveřejném zasedání dne 27. března 2008 o dovolání obviněného A. M., t. č. ve výkonu trestu odnětí svobody ve V. H., proti usnesení Vrchního soudu v Olomouci ze dne 24. 10. 2007, č. j. 5 To 98/2007-215, v trestní věci vedené u Krajského soudu v Ostravě pod sp. zn. 48 T 6/2007, t a k t o :
 Usnesením Vrchního soudu v Olomouci ze dne 24. 10. 2007, č. j. 5 To 98/2007-215, bylo podle § 256 tr. ř. zamítnuto odvolání obviněného proti rozsudku Krajského soudu v Ostravě ze dne 27. 8. 2007, č. j. 48 T 6/2007-129. Tímto rozsudkem byl obviněný A. M. uznán vinným trestným činem padělání a pozměňování peněz podle § 140 odst. 2 alinea druhá tr. zák. Za tento trestný čin mu byl uložen podle § 140 odst. 2 tr. zák. trest odnětí svobody v trvání pěti roků, přičemž pro výkon tohoto trestu byl podle § 39a odst. 2 písm. c) tr. zák. zařazen do věznice s ostrahou. Podle § 228 odst. 1 tr. ř. bylo rozhodnuto o nároku poškozené na náhradu škody.
 Dovolání obviněný opřel o dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., neboť je přesvědčen, že rozhodnutí Vrchního soudu v Olomouci spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném hmotně právním posouzení. Nesouhlasí s tím, jakým způsobem soudy dovodily jeho úmysl spáchat trestnou činnost. Poukazuje na to, že ve výpovědích svědků se vyskytuje řada rozporů. Podle jeho názoru nikdo ze slyšených svědků nevypovídal pravdu a přesně neobjasnil, za jakých okolností se objevila existence peněz. Popírá, že by chtěl penězi jakýmkoliv způsobem platit, směnit je, zastavit nebo s nimi jinak nakládat. Zůstává podle obviněného otázkou, zda dětské peníze, které se používaly k výuce ve škole, lze vůbec označit za padělané nebo pozměněné. Dodal, že o neplatnosti těchto peněz neměl povědomost. V závěru dovolání obviněný uvedl, že důkazní situace v jeho trestní věci v žádném případě neumožňovala právní posouzení jeho jednání jako trestného činu podle § 140 odst. 2 tr. zák. Z těchto důvodů navrhl, aby Nejvyšší soud zrušil rozhodnutí Vrchního soudu v Olomouci a věc vrátil tomuto soudu, aby ji v potřebném rozsahu znovu projednal a rozhodl.
 K dovolání obviněného se vyjádřila státní zástupkyně Nejvyššího státního zastupitelství v Brně. Konstatovala, že obviněný v dovolání nenamítl nic v tom smyslu, že by učiněná skutková zjištění neodpovídala zákonným znakům trestného činu, jímž byl uznán vinným a založil své námitky jen na polemice s tím, jak byly hodnoceny ve věci provedené důkazy, přičemž poukázal na to, že nesouhlasí s tím, že jako padělek byly posouzeny dětské peníze. Jeho námitky jsou obsahově shodné s těmi, které uplatnil již v rámci řízení o řádném opravném prostředku a podle názoru státní zástupkyně podstatou námitek obviněného jsou výhrady především skutkové povahy, neboť směřují především do způsobu, jakým byly hodnoceny ve věci provedené důkazy, tedy proti správnosti skutkových zjištění učiněných nalézacím soudem, se


text:
kterými se v napadeném rozhodnutí ztotožnil i soud odvolací. Je tedy evidentní, že obviněným vytýkané vady mají povahu vad skutkových, kterými se snaží primárně dosáhnout změny zjištění skutkového stavu věci. Mezi skutkovými zjištěními, které soudy po zhodnocení provedených důkazů učinily a právním posouzením věci není dán žádný rozpor. Soudy svá skutková zjištění opřely o konkrétní skutečnosti vyplývající z provedených důkazů a na základě toho pokládaly za vyvrácenou obhajobu obviněného. Odůvodnění rozhodnutí obou soudů jsou v tomto směru zcela přesvědčivá. Pokud jde o kvalitu padělků, soudy zcela důvodně poukázaly na zprávu Č. n. b., z níž vyplynulo, že zadržené padělky odpovídají emisi z let 1934 - 1939, která byla stažena z oběhu dne 28. 5.1962 , přičemž Č. n. b. je vyhodnotila stupněm 3, tedy jako zdařilé. Z uvedeného podle státní zástupkyně jednoznačně vyplývá, že šlo o padělky, a nikoliv o dětské peníze, které pouze vzdáleně mohou připomínat bankovku, neboť dětské peníze, jak je známo, se liší výrazně velikostí, barevným provedením i vyznačením nominální hodnoty, jsou značně zjednodušené právě proto, aby ani při hře nemohlo dojít k záměně. Vzhledem k těmto skutečnostem státní zástupkyně navrhla, aby Nejvyšší soud dovolání obviněného podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř. odmítl.
 Podkladem pro výrok o vině trestným činem padělání a pozměňování peněz podle § 140 odst. 2 alinea druhá tr. zák. se stalo skutkové zjištění spočívající v tom, že obviněný „dne 6. 2. 2007 v době kolem 18.00 hod., poté co si na dosud neznámém místě v přesně nezjištěné době opatřil od dosud neustanovené osoby 22 ks bankovek anglických liber v nominální hodnotě 1 GBP shodného sériového čísla a přesto, že věděl, že tyto bankovky jsou padělané, navštívil v Č. T. na ul. N. b. P., kde požadoval po obsluze baru I. K. výměnu výše uvedených 22 ks bankovek anglických liber za české peníze, a když výměnu servírka odmítla, bankovky jí dal do zástavy včetně své tašky, na základě čehož I. K. obžalovanému A. M. půjčila postupně částku v celkové výši 1.500,- Kč a vzhledem k tomu, že i tuto částku v průběhu hry na automatu prohrál, požadoval za zastavené bankovky GBP zapůjčení další finanční částky a když tuto nedostal, pokusil se z provozovny s taškou s librami utéci, což mu bylo znemožněno personálem provozovny.“
 Jak vyplývá z obsahu dovolání obviněného, není tento spokojen s tím, jak soudy hodnotily důkazy a jaké závěry z provedeného dokazování soudy dovodily. Zpochybňuje okolnosti, za nichž se peníze objevily. Výpovědi slyšených svědků označuje v tomto směru za nepravdivé. Je zjevné, že v dovolání se zabývá jednotlivými důkazy, které vyhodnocuje, aby v závěru mohl konstatovat, že průběh skutkového děje je jiný, než je vyjádřen ve výroku o vině. Uvedené námitky svědčí o tom, že obviněný brojí toliko proti skutkovému zjištění. Jestliže obviněný popírá, že neměl v úmyslu s penězi jakýmkoliv způsobem disponovat, nelze této argumentaci obviněného přisvědčit, neboť z tzv. skutkové věty výroku o vině vyplývá, že „po obsluze baru I. K. požadoval výměnu 22 ks anglických liber za české peníze“. K tomuto závěru soudy nižších stupňů


text: dospěly na základě provedených důkazů, které pečlivě hodnotily. V podrobnostech lze odkázat na str. 6 rozsudku soudu prvního stupně a na str. 6 – 8 usnesení odvolacího soudu. Pokud jde o námitku obviněného, že dětské peníze nelze považovat za padělané či pozměněné peníze, je třeba zmínit zejména zprávy Č. n. b., podle kterých padělky byly podle své kvality ohodnoceny stupněm 3, tedy jako zdařilé. Bezesporu takovéto bankovky nelze označit za dětské peníze. Je zřejmé, že za „dětské peníze“ předmětné padělky označuje výhradně obviněný. Není rovněž pochyb o tom, že obviněný věděl, že jde o padělky pravých bankovek (ostatně tuto skutečnost sám doznává), a jak z provedeného dokazování vyplynulo, tyto peníze chtěl - výměnou za české peníze - uvést do oběhu. K tomu je třeba uvést, že udá-li pachatel padělané peníze jako pravé ve smyslu § 140 odst. 2 alinea druhá tr. zák., je z hlediska trestní odpovědnosti nerozhodné, za jakým účelem byly zhotoveny (legálně jako napodobeniny např. pro film, divadlo, či neoprávněně k tomu, aby byly udány jako pravé peníze) – srov. č. 3/1991-I. Sb. rozh. tr. Zůstává rovněž lhostejno, že obviněný neměl povědomost o neplatnosti těchto peněz. V posuzované věci je podstatné, že primárně se jednalo o padělky, a nikoliv o bankovky pravé (byť již neplatné, jak bylo zjištěno), přičemž právní kvalifikaci skutku jako trestného činu padělání a pozměňování peněz podle § 140 odst. 2 alinea druhá tr. zák. Nejvyšší soud nemá, co vytknout. V této souvislosti musí Nejvyšší soud opětovně zdůraznit, že je vázán skutkovým zjištěním učiněným v předchozím řízení. Námitky skutkového charakteru nelze pod dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. podřadit, protože jimi obviněný nikterak nenamítá, že rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném nesprávném hmotně právním posouzení. Je třeba uvést, že hodnocení důkazů je výsadním právem soudu prvního stupně a dovolacímu soudu nepřísluší provádět jejich přehodnocování (čehož se obviněný dovolává). Protože z obsahu dovolání je patrno, že obviněný se neztotožňuje s hodnocením důkazů, přičemž zpochybňuje především věrohodnost výpovědí svědků, Nejvyšší soud dodává, že dovolání je mimořádným opravným prostředkem, přičemž neexistuje ústavně zaručené základní právo na trojinstančnost řízení (srov. III. ÚS 298/02, sp. zn. IV. ÚS 29/07). V rámci dovolacího řízení nelze připustit, aby se obviněný domáhal změny v hodnocení důkazů, neboť následkem by bylo zcela jiné skutkové zjištění, které by odpovídalo jeho představám a je v příkrém rozporu s objektivně zjištěným skutkovým stavem a následně ve svém důsledku by muselo vést i k jiné právní kvalifikaci, která by však byla založena na jiném skutkovém zjištění, než které bylo učiněno a je předmětem dovolacího řízení. V souvislosti s formálním odkazem na dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. a nezbytnost postupu Nejvyššího soudu podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř. je nutno zmínit usnesení Ústavního soudu ze dne 2. 6. 2005, sp. zn. III. ÚS 78/05, ve kterém tento uvedl, že označení konkrétního dovolacího důvodu uvedeného v ustanovení § 265b tr. ř. přitom nemůže být pouze formální; Nejvyšší soud je povinen vždy nejdříve posoudit


text:
otázku, zda dovolatelem uplatněný dovolací důvod lze i podle jím vytýkaných vad podřadit pod některý ze specifických dovolacích důvodů uvedených v § 265b tr. ř., neboť pouze skutečná existence zákonného dovolacího důvodu, nikoli jen jeho označení, je zároveň zákonnou podmínkou i rámcem, v němž dochází k přezkumu napadeného rozhodnutí dovolacím soudem. Nejvyšší soud dospěl k závěru, že námitky uplatněné obviněným v dovolání k dovolacímu důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. nemají právně relevantní charakter.
 Vzhledem ke shora uvedeným skutečnostem Nejvyšší soud dovolání obviněného A. M. podané s odkazem na dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. odmítl podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř., protože bylo podáno z jiného důvodu, než je uveden v § 265b tr. ř. Z toho důvodu Nejvyšší soud nemusel věc meritorně přezkoumávat podle § 265i odst. 3 tr. ř. V souladu s ustanovením § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř. o odmítnutí dovolání rozhodl v neveřejném zasedání. Pokud jde o rozsah odůvodnění, odkazuje v tomto směru na znění § 265i odst. 2 tr. ř.


text:
2 VSPH 1614/2012-A-21
 KSPH 38 INS 13109/2012 2 VSPH 1614/2012-A-21
 USNESENÍ Vrchní soud v Praze jako soud odvolací rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Jiřího Karety a ze soudců JUDr. Jiřího Goldsteina a Mgr. Tomáše Brauna ve věci dlužnice Jany Jelínkové, bytem Církvice 32, pošta Zásmuky, adresa pro doručování: Skrvňov 74, zahájené na návrh dlužnice, o odvolání dlužnice proti usnesení Krajského soudu v Praze č.j. KSPH 38 INS 13109/2012-A-14 ze dne 21.září 2012
 Usnesení Krajského soudu v Praze č.j. KSPH 38 INS 13109/2012-A-14 ze dne 21.září 2012 se p o t v r z u j e .
 Krajský soud v Praze ve výroku označeným usnesením uložil Janě Jelínkové (dále jen dlužnice), jež se insolvenčním návrhem ze dne 29.5.2012 domáhala vydání rozhodnutí o úpadku a povolení oddlužení, aby do 10 dnů od právní moci usnesení zaplatila zálohu na náklady insolvenčního řízení ve výši 5.000,-Kč.
 V odůvodnění usnesení soud cituje ust. § 108 odst. 1 insolvenčního zákona (dále jen IZ) předeslal, že účelem institutu zálohy je především překlenout nedostatek finančních prostředků po rozhodnutí o úpadku, umožnit insolvenčnímu správci výkon jeho funkce a poskytnout záruku úhrady jeho odměny a hotových výdajů pro případ, že by je nebylo možno uhradit z majetkové podstaty. Z obsahu spisu je podle soudu zřejmé, že dlužnice ze svého měsíčního příjmu ve výši cca 16.000,-Kč bude schopna v průběhu 5 let uspokojit pohledávky nezajištěných věřitelů v rozsahu nejméně 30 % a že předpokládaným způsobem řešení jejího úpadku bude oddlužení formou splátkového kalendáře. S přihlédnutím k tomu, že zálohu lze použít, jak plyne z judikatury Vrchního soudu v Praze, rovněž na úhradu nákladů insolvenčního správce za období před schválením oddlužení, považoval soud k pokrytí prvotních výdajů správce za odpovídající uložit dlužnici povinnost zaplatit zálohu ve výši 5.000,-Kč.
 Proti tomuto usnesení Krajského soudu v Praze podala dlužnice včasné odvolání, v němž namítala, že s ohledem na to, že sama pečuje o dvě nezletilé děti, není schopna částku 5.000,-Kč zaplatit najednou. Poukazovala na to, že ačkoli podala insolvenční návrh, jsou prováděny exekuce na její mzdu, a tudíž jí na živobytí zůstává měsíčně toliko 8.000,-Kč.
 Pro rozhodnutí o povinnosti zaplatit zálohu je podstatné, jaký způsob řešení úpadku lze očekávat, a má-li jít o oddlužení, je významná i forma, v níž bude nejspíše provedeno. V posuzované věci je přitom zřejmé, že předpoklad minimálního plnění by nebylo možno dovozovat pro případ oddlužení formou zpeněžení majetkové podstaty dle ust. § 398 odst. 2 IZ, neboť majetek dlužnice tvoří jen běžné vybavení domácnosti v hodnotě cca 15.000,-Kč. Jinak tomu ale je v případě uvažovaného oddlužení formou splátkového kalendáře, při němž je odvolací soud se soudem prvního stupně zajedno v tom, že z údajů obsažených v insolvenčním návrhu plyne, že dlužnice s ohledem na očekávané příjmy ze zaměstnání bude schopna splatit nezajištěným věřitelům částku, která nebude nižší než 30 % jejich pohledávek.
 Důvod pro uložení povinnosti dlužnici zaplatit zálohu i v tomto případě je přesto dán. V první řadě proto, jak správně vystihl soud prvního stupně, že je nutné zajistit prostředky na odměnu a náhradu účelně


text:
vynaložených nákladů v souvislosti s řádným výkonem funkce insolvenčního správce za období od rozhodnutí o úpadku do posledního dne měsíce předcházejícího měsíci, v němž nastaly účinky schválení oddlužení plněním splátkového kalendáře. Dalším důvodem pro složení zálohy je okolnost, že v této fázi insolvenčního řízení není zcela jisté, zda oddlužení bude povoleno (srov. ust. § 397 odst. 1 IZ) a zda v důsledku toho nedojde k prohlášení konkursu (srov. ust. § 396 odst. 1 IZ), nebo zda již povolené oddlužení insolvenční soud schválí a rozhodne o prohlášení konkursu (srov. ust. § 405 IZ), anebo zda již schválené oddlužení insolvenční soud zruší a rozhodne o prohlášení konkursu (srov. ust. § 418 odst. 1 IZ).
 Soud prvního stupně proto nepochybil, když po dlužnici zaplacení zálohy požadoval. S přihlédnutím k rozsahu insolvenčního řízení (závazky odpovídající pohledávkám cca 15 věřitelů) je i odvolací soud přesvědčen o tom, že v daném případě je přiměřenou záloha ve výši 5.000,-Kč.
 K odvolací argumentaci považoval odvolací soud za vhodné konstatovat, že podle ust. § 109 odst. 1 písm. c) IZ nelze po zahájení insolvenčního řízení provést výkon rozhodnutí či exekuci, která by postihovala majetek ve vlastnictví dlužníka, jakož i jiný majetek, který náleží do majetkové podstaty, a že povinnost zaplatit zálohu na náklady insolvenčního řízení je podle ust. § 108 IZ limitována okamžikem rozhodnutí o insolvenčním návrhu, a nelze proto akceptovat případný požadavek na její pozdější úhradu ve splátkách.
 Poučení: Proti tomuto rozhodnutí j e dovolání přípustné, jestliže dovolací soud dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázky hmotného nebo procesního práva, při jejímž řešení se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu nebo která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena nebo je dovolacím soudem rozhodována rozdílně anebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak; dovolání lze podat do dvou měsíců od doručení tohoto rozhodnutí k Nejvyššímu soudu prostřednictvím Krajského soudu v Praze.


text:
Zákon o cenných papírech (zákon č. 591/1992 Sb.)
 § (1-103)
 ÚPLNÉ ZNĚNÍ ZÁKONA č. 591/1992 Sb.
 jak vyplývá ze změn a doplnění provedených zákony č. 89/1993 Sb., č. 331/1993 Sb., č. 259/1994 Sb., č. 61/1996 Sb., č. 152/1996 Sb., č. 15/1998 Sb., č. 70/2000 Sb., č. 307/2000 Sb., č. 362/2000 Sb., č. 259/2001 Sb., č. 239/2001 Sb., č. 501/2001 Sb., č. 308/2002 Sb., č. 476/2002 Sb., č. 88/2003 Sb. a č. 257/2004 Sb.
 6) Zákon č. 92/1991 Sb., o podmínkách převodu majetku státu na jiné osoby, ve znění pozdějších předpisů. Nařízení vlády ČSFR č. 383/1991 Sb., o vydávání a použití investičních kupónů, ve znění nařízení vlády ČSFR č. 69/1992 Sb.
 11a) Např. § 156 obchodního zákoníku. nadpis vypuštěn
 (3) Akcie, poukázky na akcie, podílové listy nebo dluhopisy mohou být vydány jako hromadné listiny nahrazující tyto jednotlivé cenné papíry. Práva spojená s hromadnou listinou nemohou být převodem dělena na podíly. Za podmínek předem stanovených ve stanovách emitenta akcií, v emisních podmínkách dluhopisů nebo ve smluvních podmínkách pro koupi a odkup podílových listů má vlastník hromadné listiny právo na její výměnu za jednotlivé cenné papíry nebo jiné hromadné listiny. Hromadná listina musí mít náležitosti stanovené pro listinný cenný papír. Na výměnu hromadné listiny za zaknihované cenné papíry se vztahují přiměřeně ustanovení zvláštního právního předpisu12f).
 (4) Cenný papír, obsahuje-li všechny náležitosti stanovené pro něj právním předpisem, je řádně vydán i přesto, že nebyly dodrženy náležitosti postupu při jeho vydání nebo že se nestal zákonem stanoveným způsobem majetkem svého prvního nabyvatele, byl-li první nebo kterýkoliv další nabyvatel v dobré víře, že nabývá řádně vydaný cenný papír. Tím není dotčena odpovědnost osob, které porušily povinnosti při vydávání cenných papírů. Není-li prokázán opak, má se za to, že nabyvatel jednal v dobré víře.
 (5) Osoby, do jejichž práv bylo zasaženo vydáním cenných papírů postupem podle odstavce 4, mají právo na náhradu škody, jak vůči emitentovi, tak vůči osobám, které jménem emitenta nebo na jeho účet v této věci jednaly. Tato odpovědnost za škodu se řídí úpravou náhrady škody podle obchodního zákoníku.
 (2) Bez určení kupní ceny je smlouva o koupi cenných papírů platná, jen když strany projevily vůli uzavřít ji bez určení kupní ceny. V těchto případech je kupující povinen zaplatit kupní cenu, jež odpovídá nejnižšímu kurzu, za který byl takový zastupitelný cenný papír prodáván v den uzavření smlouvy na regulovaných trzích. Jestliže zastupitelný cenný papír nebyl v tento den předmětem obchodování na regulovaných trzích, je kupující povinen zaplatit kupní cenu odpovídající kurzu, za který byl takový cenný papír naposled obchodován na regulovaných trzích. Nelze-li kupní cenu ani takto určit, je kupující povinen zaplatit jmenovitou hodnotu cenného papíru, jinak cenu, kterou bylo možno při vynaložení odborné péče docílit.
 (3) Smlouva o bezúplatném převodu cenného papíru se řídí úpravou darovací smlouvy v občanském zákoníku, pokud z tohoto zákona nebo z povahy věci nevyplývá něco jiného.
 (2) Komisionář je povinen prodat cenný papír za vyšší cenu, nebo koupit cenný papír za cenu nižší, než která byla uvedena v pokynu, pokud má takovou možnost; tuto povinnost má i bez


text:
souhlasu komitenta. Povinnost komisionáře podle předchozí věty nemůže být komisionářskou smlouvou vyloučena, je-li komisionářem obchodník s cennými papíry.
 (3) Není-li určena výše kupní nebo prodejní ceny v pokynu komitenta, je komisionář povinen koupit cenný papír nejvýše za nejnižší a prodat jej nejméně za nejvyšší kurs, za který byl v den koupě nebo prodeje zastupitelný cenný papír kupován a prodáván na regulovaném trhu. Pokud takový cenný papír není v tento den předmětem obchodování na regulovaném trhu, je komisionář povinen koupit cenný papír za nejnižší cenu, za jakou jej bylo možno při vynaložení odborné péče koupit, a prodat za nejvyšší cenu, za jakou jej bylo možno při vynaložení odborné péče prodat.
 (4) Schovatel je povinen vést evidenci o listinném cenném papíru uloženém do úschovy. Evidence obsahuje obchodní firmu nebo název nebo jméno, identifikační číslo nebo rodné číslo a sídlo nebo místo podnikání nebo bydliště uschovatele a emitenta, druh listinného cenného papíru a jeho jmenovitou hodnotu. U samostatné úschovy listinného cenného papíru obsahuje evidence i jeho číslo a místo uložení.
 (11) Je-li prohlášen konkurs na majetek schovatele v případě hromadné úschovy zastupitelných cenných papírů, nejsou tyto papíry součástí konkursní podstaty a správce je povinen učinit potřebná opatření k jejich vydání a vydat je jednotlivým uschovatelům v souladu s jejich podíly podle odstavce 3. Nepodaří-li se vydat papíry všem uschovatelům, uloží nevrácené papíry u jiného schovatele za obdobných podmínek s přihlédnutím k ochraně zájmů uschovatelů. Správce má právo na náhradu nákladů spojených s uvedenými opatřeními proti úpadci. Uschovatelé ručí za úhradu takto vzniklých nákladů podle poměru svých podílů.
 (2) Správce je povinen i bez pokynů vlastníka cenného papíru učinit veškeré úkony, které jsou nutné k výkonu a zachování práv spojených s cenným papírem, zejména požadovat splnění závazků spojených s cenným papírem, jakož i vykonávat výměnná nebo předkupní práva s cenným papírem spojená, pokud smlouva nestanoví jinak.
 (4) Obhospodařovatel je povinen i bez pokynů zákazníka obstarávat koupě, prodeje, jakož i prvotní nabytí cenných papírů, a nestanoví-li smlouva jinak, též vykonávat činnosti podle § 34 a 36, a to s cílem zabezpečit dlouhodobě odbornou péči o majetek zákazníka. Zákazník může omezit závazek obhospodařovatele na povinnosti týkající se obstarávání koupě, prodeje a prvotního nabytí cenných papírů. Úplata, kterou má zákazník zaplatit, se v tomto případě přiměřeně sníží.
 (6) Pro smlouvu o obhospodařování cenných papírů platí přiměřeně ustanovení upravující komisionářskou smlouvu o obstarání koupě nebo prodeje cenných papírů, mandátní smlouvu21b) a případně též smlouvu o úschově cenných papírů a smlouvu o správě cenných papírů.
 (7) Ustanoveními odstavců 1 až 6 není dotčena úprava obhospodařovatelské smlouvy podle zvláštního právního předpisu.21c)
 21b) § 566 a násl. obchodního zákoníku.
 21c) § 5b zákona č. 248/1992 Sb.
 (1) Smlouvu o úschově cenných papírů ukládaných do hromadné úschovy může jako uschovatel uzavřít i emitent těchto cenných papírů. V takovém případě je listinný cenný papír vydán dnem předání listiny schovateli ve prospěch jejího vlastníka. V listinných cenných papírech na řad a na jméno, které emitent svěřuje do úschovy, se neuvádí při vydání cenného papíru jméno vlastníka. Na takto emitentem uložené cenné papíry (dále jen


text:
"imobilizované cenné papíry") se přiměřeně použijí ustanovení zvláštního právního předpisu12f) o zaknihovaných cenných papírech, pokud tento zákon nestanoví jinak. Den zápisu cenného papíru do evidence investičních nástrojů se musí shodovat s dnem předání listiny schovateli.
 (3) Vlastník imobilizovaného cenného papíru má právo požadovat na emitentovi, aby mu bez zbytečného odkladu cenný papír odevzdal. Před odevzdáním listinného cenného papíru vlastníku doplní emitent na listinných cenných papírech na jméno a na řad jméno vlastníka.
 (1) Smluvní zástavní právo k zaknihovanému cennému papíru vzniká zápisem tohoto zástavního práva na účet vlastníka v evidenci investičních nástrojů.
 b) identifikační nebo rodné číslo zástavce,
 d) obchodní firmu nebo název nebo jméno, identifikační číslo nebo rodné číslo a sídlo nebo místo podnikání nebo bydliště zástavního věřitele, a
 (2) Obchodník s cennými papíry prodává zastavený cenný papír svým jménem na účet zástavce na regulovaném trhu, jedná-li se o kótovaný cenný papír, nebo zástavní věřitel ve veřejné dražbě, jedná-li se o cenný papír, který není registrovaný. Výnos z prodeje cenného papíru snížený o náklady spojené s jeho prodejem a obvyklou odměnu vydá obchodník s cennými papíry zástavnímu věřiteli. Je-li předmětem prodeje cenný papír opatřený zástavním rubopisem, vyznačí na tomto cenném papíru rubopis znějící na kupujícího po škrtnutí zástavního rubopisu zástavním věřitelem za vlastníka obchodník s cennými papíry.
 (1) Jsou-li pro uzavření smlouvy podle tohoto zákona použity prostředky komunikace na dálku, které umožňují uzavřít smlouvu bez současné fyzické přítomnosti dodavatele a spotřebitele, je dodavatel povinen v souladu s právem Evropských společenství splnit povinnosti podle § 44c až 44i.
 (2) Dodavatelem je pro účely smluv podle tohoto zákona uzavřených při použití výhradně prostředků komunikace na dálku (dále jen "smlouva uzavřená na dálku") osoba, která při uzavírání a plnění smlouvy uzavřené na dálku jedná v rámci své obchodní nebo jiné podnikatelské činnosti jako poskytovatel služeb.
 (3) Spotřebitelem je pro účely smluv uzavřených na dálku fyzická osoba, která při uzavírání a plnění smlouvy uzavřené na dálku nejedná v rámci své obchodní nebo jiné podnikatelské činnosti.
 (4) Trvalým nosičem dat je pro účely smluv uzavřených na dálku nástroj, který umožňuje uchování informací tak, aby mohly být využívány během doby přiměřené účelu informace, a který umožňuje reprodukci těchto informací v nezměněné podobě.
 (1) Prostředky komunikace na dálku umožňující individuální sdělení mohou být použity za účelem uzavření smlouvy na dálku jen tehdy, jestliže spotřebitel jejich použití neodmítl.
 (2) Automatický telefonní systém fungující bez lidské obsluhy, faxový přístroj a elektronická pošta mohou být použity jako prostředky komunikace na dálku za účelem uzavření smlouvy na dálku jen s předchozím souhlasem spotřebitele.
 a) o obchodní firmě nebo jméně, identifikačním čísle a hlavní podnikatelské činnosti dodavatele, o sídle dodavatele, který je právnickou osobou, nebo o bydlišti dodavatele, který je fyzickou osobou, případně o jiných adresách, které mají význam pro vztah mezi spotřebitelem a dodavatelem,
 b) o obchodní firmě nebo jméně, identifikačním čísle zástupce dodavatele v České republice (dále jen "zástupce"), jestliže takový zástupce existuje, o sídle zástupce, který je právnickou osobou, nebo o bydlišti zástupce, který je fyzickou osobou, případně o jiných adresách, které mají význam pro vztah mezi spotřebitelem


text:
a zástupcem,
 c) o obchodní firmě nebo jméně, identifikačním čísle zprostředkovatele, pokud s takovýmto zprostředkovatelem spotřebitel jedná, o titulu, na základě kterého jedná zprostředkovatel se spotřebitelem, o sídle zprostředkovatele, který je právnickou osobou, nebo o bydlišti zprostředkovatele, který je fyzickou osobou, případně o jiných adresách, které mají význam pro vztah mezi spotřebitelem a zprostředkovatelem,
 d) o registraci dodavatele v obchodním rejstříku nebo obdobném veřejném registru, pokud je dodavatel registrován, o jeho registračním čísle nebo odpovídajícím prostředku identifikace v takovém registru,
 e) o názvu a sídle orgánu odpovědného za výkon státního dozoru nad činností dodavatele,
 f) o názvu a hlavních znacích služby,
 g) o celkové ceně služeb včetně všech poplatků a nákladů; nelze-li celkovou cenu určit předem, informace o způsobu výpočtu konečné ceny,
 h) o rizikách spojených s cennými papíry, kterých se týká uzavíraná smlouva, včetně upozornění, že minulé výnosy nejsou zárukou budoucích výnosů,
 i) o existenci daní nebo jiných poplatků, které nejsou hrazeny dodavatelem nebo jím nejsou vybírány,
 j) o době, po kterou zůstávají poskytnuté informace v platnosti,
 k) o způsobu platby a poskytnutí služby,
 l) o dodatečných nákladech na použití prostředků komunikace na dálku,
 m) o právu na odstoupení od smlouvy včetně doby jeho trvání, podmínkách jeho uplatnění včetně pokynů pro úspěšné uplatnění práva na odstoupení, informace o částce, jejíž zaplacení může být na spotřebiteli požadováno podle § 44e odst. 3, a informace o důsledcích nevykonání tohoto práva, nebo o neexistenci práva na odstoupení,
 n) o možnostech předčasného nebo jednostranného ukončení smlouvy uzavřené na dálku, včetně případných smluvních pokut nebo odstupného,
 o) o minimální době trvání smlouvy uzavřené na dálku v případě, když smlouva připouští trvající nebo opakované plnění,
 p) o právu platném pro smlouvu uzavřenou na dálku tam, kde strany nemají volný výběr práva platného pro smlouvu uzavřenou na dálku, nebo právo, které navrhuje dodavatel v případech, kdy strany mají možnost výběru platného práva,
 q) o jazyku, popřípadě jazycích, ve kterých se souhlasem spotřebitele bude dodavatel komunikovat se spotřebitelem během trvání smlouvy uzavřené na dálku a ve kterých jsou poskytovány smluvní podmínky a další informace podle tohoto ustanovení,
 r) o způsobu vyřizování stížností spotřebitelů, včetně možnosti obrátit se se stížností na Komisi pro cenné papíry (dále jen "Komise") nebo možnosti jiného mimosoudního vyřízení stížnosti.
 (2) Informace podle odstavce 1 musí být poskytnuty určitým a srozumitelným způsobem vhodným pro použité prostředky dálkové komunikace s přihlédnutím k zásadám dobré víry a k ochraně spotřebitelů.
 (3) V případě hlasové telefonní komunikace musí být spotřebiteli na začátku hovoru sděleny informace podle odstavce 1 písm. a) až c) a účel hovoru zahájeného dodavatelem. Jestliže s tím vysloví spotřebitel souhlas, je možné mu sdělit pouze informace o osobě, která je v kontaktu se spotřebitelem, a její spojitost s dodavatelem a informace podle odstavce 1 písm. f), g), i) a m). Dodavatel informuje spotřebitele o dalších informacích, které jsou na vyžádání k dispozici, a o jejich povaze. Povinnost podle odstavce 4 tím není dotčena.
 (4) Informace podle odstavce 1 musí být dány k dispozici spotřebiteli v tištěné podobě nebo na jiném trvalém nosiči dat v


text:
dostatečné době před tím, než je spotřebitel smlouvou uzavřenou na dálku vázán.
 (5) Dodavatel splní povinnost podle odstavce 4 okamžitě po uzavření smlouvy na dálku, jestliže byla tato smlouva uzavřena na žádost spotřebitele s použitím prostředků komunikace na dálku, které neumožňují poskytnutí smluvních podmínek a informací v souladu s odstavcem 4.
 (6) Spotřebitel má právo obdržet kdykoli během trvání smlouvy uzavřené na dálku smluvní podmínky v tištěné podobě a změnit způsob komunikace na dálku.
 (1) Od smlouvy o úschově cenných papírů (§ 34), smlouvy o správě cenných papírů (§ 36) a smlouvy o uložení cenných papírů (§ 37) uzavřené na dálku má spotřebitel právo odstoupit ve lhůtě 14 dnů ode dne uzavření smlouvy nebo ode dne, kdy mu byly sděleny informace podle § 44d odst. 5, byl-li tento den dnem pozdějším.
 (2) Ve lhůtě pro odstoupení podle odstavce 1 může dodavatel začít plnit smlouvu uzavřenou na dálku až poté, co s tím spotřebitel vysloví souhlas.
 (3) Odstoupí-li spotřebitel od smlouvy uzavřené na dálku, dodavatel může požadovat neprodlené zaplacení za do té doby skutečně poskytnutou službu. Požadovaná částka musí být přiměřená rozsahu již poskytnuté služby.
 (4) Dodavatel nesmí od spotřebitele požadovat zaplacení za poskytnutou službu podle odstavce 3, pokud zahájil plnění smlouvy před uplynutím lhůty pro odstoupení podle odstavce 1 bez souhlasu spotřebitele nebo pokud spotřebitele neinformoval o částce podle § 44d odst. 1 písm. m).
 (5) Dodavatel je povinen bez zbytečného odkladu, nejpozději ve lhůtě 30 dnů ode dne odstoupení podle odstavce 1, vrátit spotřebiteli všechny cenné papíry a peněžní prostředky od něj přijaté na základě smlouvy uzavřené na dálku. Dodavatel není povinen vrátit spotřebiteli peněžní prostředky zaplacené za již skutečně poskytnutou službu na základě této smlouvy.
 Uzavírají-li stejné smluvní strany, které spolu uzavřely smlouvu uzavřenou na dálku, další navazující smlouvy uzavřené na dálku stejné povahy, nepoužijí se na tyto navazující smlouvy ustanovení § 44d odst. 1 až 3. Toto neplatí v případě, kdy od uzavření poslední smlouvy uplyne více než jeden rok.
 Poskytne-li dodavatel při poskytování služeb na základě smlouvy uzavřené na dálku službu bez objednávky, nemá spotřebitel povinnost za tuto službu zaplatit a neplynou mu z této skutečnosti ani jiné povinnosti.
 Na smlouvy uzavřené na dálku se obdobně použijí ustanovení o spotřebitelských smlouvách podle § 55 a 56 občanského zákoníku.
 Spotřebitel nesmí být zbaven ochrany podle § 44b až 44h bez ohledu na právo, kterým se smluvní vztah řídí, má-li spotřebitel bydliště na území České republiky nebo členského státu Evropské unie.
 24a) § 53 odst. 1 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění zákona č. 367/2000 Sb.
 24b) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES.
 1. Znění § 37 se označuje jako odstavec 1 a připojuje se odstavec 2 tohoto znění: "(2) Podnikatelé, kteří nejsou zapsáni v obchodním rejstříku, mohou účtovat, místo v soustavě jednoduchého účetnictví v soustavě podvojného účetnictví, pokud v ní budou účtovat po celé účetní období.".
 3. V §


text:
67 se nahrazuje odstavec 2 tímto zněním: "(2) Rezervní fond vytváří povinně společnost s ručením omezeným a akciová společnost z čistého zisku. Rezervní fond může být vytvořen již při vzniku společnosti příplatky společníků nad hodnotu vkladů.".
 4. V § 124 se nahrazuje odstavec 1 tímto zněním: "(1) Společnost vytvoří rezervní fond (§ 67) v době a ve výši určené ve společenské smlouvě. Není-li rezervní fond vytvořen již při vzniku společnosti, je společnost povinna vytvořit jej z čistého zisku vykázaného v řádné účetní závěrce za rok, v němž poprvé zisk vytvoří, a to ve výši nejméně 10 % z čistého zisku, avšak ne více než 5 % z hodnoty základního jmění. Tento fond se ročně doplňuje o částku určenou ve společenské smlouvě nebo ve stanovách, nejméně však 5 % z čistého zisku, až do dosažení výše rezervního fondu určené ve společenské smlouvě nebo ve stanovách, nejméně však do výše 10 % základního jmění.".
 6. V § 187 odst. 1 se za písmeno e) zařazuje nové písmenem f) tohoto znění: "f) rozhodnutí o přeměně akcií vydaných jako listinné cenné papíry na zaknihované cenné papíry a naopak,". Dosavadní ustanovení označené písmenem f) se označuje písmenem g) a ustanovení označené jako písmeno g) se označuje jako písmeno h).
 7. V § 217 se nahrazuje dosavadní odstavec 1 tímto zněním: "(1) Společnost vytvoří rezervní fond (§ 67) v době a ve výši určené stanovami. Není-li rezervní fond vytvořen již při vzniku společnosti, je společnost povinna vytvořit jej z čistého zisku vykázaného v řádné účetní závěrce za rok, v němž poprvé zisk vytvoří, a to ve výši nejméně 20 % z čistého zisku, avšak ne více než 10 % z hodnoty základního jmění. Tento fond se ročně doplňuje o částku určenou stanovami, nejméně však 5 % z čistého zisku, až do dosažení výše rezervního fondu určené ve stanovách, nejméně však do výše 20 % základního jmění.".
 8. Do § 217 se vkládá odstavec 3 tohoto znění: "(3) Vytváří-li se rezervní fond splácením vyšší částky, než odpovídá upsané jmenovité hodnotě akcií (emisní ážio), a placená částka nestačí na zaplacení jmenovité hodnoty akcií i emisního ážia, započítává se nejprve na plnění povinnosti zaplatit emisní ážio.".
 9. V § 261 odst. 3 se nahrazují písmena a), b) a c) tímto zněním: "a) mezi zakladateli obchodních společností , mezi společníkem a obchodní společností, jakož i mezi společníky navzájem, pokud jde o vztahy týkající se účasti na společnosti, jakož i vztahy ze smluv, jimiž se převádí podíl společníka,
 c) z burzovních obchodů a jejich zprostředkování (§ 642) a dále z úplatných smluv týkajících se cenných papírů.". V písmenu d) se nahrazují slova "smlouvy o uložení cenných papírů a jiných hodnot" slovy "smlouvy o bankovním uložení věci".
 10. Název Dílu XXII, Hlavy II, ČÁSTI TŘETÍ obchodního zákoníku zní: "Smlouva o bankovním uložení věci"
 11. V § 700 se dosavadní text nahrazuje zněním: "§ 700 Smlouvou o bankovním uložení věci se zavazuje banka převzít určité věci mimo cenných papírů (předmět uložení), aby je uložila a spravovala, a uložitel se zavazuje platit za to


text:
EVROmat a.s. | FIRMOFirmo, podnikání bez starostíMenu Ukázkový subjektUkázka Vyzkoušet ZDARMAVyzkoušet Přihlásit
 RegistraceEVROmat a.s.Základní informace
 Struktura společnostiÚčast ve společnostechGraf vazebZjištěné problémyDotacePředmět činnostiEkonomické údajeInsolvenční rejstříkVolná místaZakázky a smlouvySbírka listinOchranné známky Zavřít panel Zobrazit panelTrendy713 142 tis. KčCelkové výnosy za rok 2015Trendy14 294 tis. KčZisk za rok 2015Trendy467 113 tis. KčAktiva celkem za rok 2015Trendy150Zaměstnanců za rok 2015Základní údaje
 od 25.10.2016Tovární 1932/30, Ústí nad Labem-centrum, 400 01 Ústí nad Labem Historické adresy
 20.5.2002 - 25.10.2016Ústí nad Labem, Tovární 1932/30, PSČ 40001IČ
 CZ25448455
 cxvdzzw
 Krajský soud v Ústí nad Labem, odd. vložka: B 1416
 Základní jměníod 5.4.2016 2 100 000 Kč
 Historické jmění18.2.2003 - 5.4.2016
 20.5.2002 - 18.2.2003
 2112831465
 Tovární 3574/35, 400 01, Ústí nad Labem - Ústí nad Labem-centrum
 5. dubna 2016 : Rozhodnutí jediného akcionáře o zvýšení základního kapitálu ze dne 29.3.2016:Jediný akcionář rozhoduje o zvýšení základního kapitálu obchodní společnosti EVROmat a.s. se sídlem Úst
 Rozhodnutí jediného akcionáře o zvýšení základního kapitálu ze dne 29.3.2016:Jediný akcionář rozhoduje o zvýšení základního kapitálu obchodní společnosti EVROmat a.s. se sídlem Úst...í nad Labem, Tovární 1932/30, PSČ 40001, identifikační číslo: 254 48 455 (dále téže jen jako Společnost) takto: a)Základní kapitál Společnosti se zvyšuje o částku ve výši 100.000,- Kč (slovy: jedno sto tisíc korun českých), tedy z dosavadní výše základního kapitálu ve výši 2.000.000,- Kč (slovy: dva miliony korun českých) na novou výši základního kapitálu 2.100.000,- Kč (slovy: dva miliony jedno sto tisíc korun českých) s tím, že se nepřipouští upisování akcií nad ani pod navrhovanou částku zvýšení základního kapitálu. b)Na zvýšení základního kapitálu Společnosti bude upsán 1 (slovy: jeden) kus kmenové akcie na jméno v listinné podobě ve jmenovité hodnotě jedné akcie 100.000,-Kč (slovy: jedno sto tisíc korun českých) (dále též souhrnně jen Akcie). c)Jediný akcionář se ve smyslu ust. § 490 odst. 2 zákona č. 90/2012 Sb., zákona o obchodních společnostech a družstvech, vzdal svého přednostního práva na upisování nových akcií v notářském zápise o rozhodnutí jediného akcionáře Společnosti v působnosti valné hromady o zvýšení základního kapitálu Společnosti. d)Všechny Akcie budou upsány předem určeným zájemcem, kterým je Jediný akcionář Společnosti, tedy obchodní společnost FRANCO DE POISD ́EAU & CIE akciová společnost se sídlem Trojská 629/116, Troja, 171 00 Praha 7, identifikační číslo: 264 32 226 (dále jen Zájemce), a to na základě písemné smlouvy uzavřené ve smyslu ust. § 479 zákona č. 90/2012 Sb., zákona o obchodních společnostech a družstvech, mezi Společností a Zájemcem. Upsání Akcií tedy nebude provedeno upsáním s využitím přednostního práva, uzavřením dohody mezi akcionáři a ani nebude nabídnuto k upsání na základě veřejné nabídky. e)upisovací lhůta pro úpis Akcie Jediným akcionářem na toto zvýšení základního kapitálu Společnosti činí dva týdny od doručení návrhu písemné smlouvy o upsání Akcie Jedinému akcionáři; návrh smlouvy o úpisu Akcie musí obsahovat údaje dle ust. § 479 ZOK; Společností podepsaný návrh smlouvy o úpisu Akcie je představenstvo Společnosti povinno doručit Jedinému akcionáři jako předem určenému zájemci nejpozději do pěti dnů ode dne tohoto rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu Společnosti spolu s upozorněním pro Jediného akcionáře, že je povinen doručit Společnosti smlouvu o úpisu


text:
Akcie s jeho úředně ověřeným podpisem ve lhůtě pro úpis Akcie dle tohoto rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu Společnosti, jinak je upsání Akcie předem určeným zájemcem na toto zvýšení základního kapitálu neúčinné. f)Navrhovaná výše emisního kursu Akcie ve jmenovité hodnotě 100.000,- Kč (slovy: sto tisíc korun českých) činí 12.750.000,- Kč (slovy: dvanáct milionů sedm set padesát tisíc korun českých); a rozdíl mezi jmenovitou hodnotou jedné upisované Akcie a jejím emisním kursem pak tvoří emisní ážio; celkový emisní kurs upisované Akcie tak činí 12.750.000,- Kč (slovy: dvanáct milionů sedm set padesát tisíc korun českých). g)Lhůta pro splacení emisního kursu Akcie činí jeden měsíc ode dne tohoto rozhodnutí Jediného akcionáře o zvýšení základního kapitálu; splacení emisního kursu bude provedeno na bankovní účet Společnosti č. 2112831465/2700 vedený u UniCredit Bank Czech Republic and Slovakia, a.s. zobrazit více
 19. června 2014 - 22. února 2016 : Počet členů statutárního orgánu: 1
 19. června 2014 - 22. února 2016 : Počet členů správní rady: 3


text:
26 Cdo 341/2008
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedkyně Doc. JUDr. Věry Korecké, CSc., a soudců JUDr. Miroslava Feráka a JUDr. Marie Vokřinkové ve věci žalobců a) M. N., a b) J. N., proti žalované Ing. A. H., o vyklizení nebytového prostoru, vedené u Okresního soudu v Lounech pod sp. zn. 12 C 114/2006, o dovolání žalované proti usnesení Krajského soudu v Ústí nad Labem ze dne 15. května 2007, č. j. 10 Co 920/2006-54, takto:
 Okresní soud v Lounech (soud prvního stupně) rozsudkem ze dne 11. 5. 2006, č. j. 12 C 114/2006-11, uložil žalované povinnost vyklidit nebytové prostory specifikované ve výroku rozsudku a rozhodl o nákladech řízení.
 K odvolání žalované Krajský soud v Ústí nad Labem (soud odvolací) usnesením ze dne 15. 5. 2007, č. j. 10 Co 920/2006-54, - poté, co byla žaloba se souhlasem žalované vzata zpět zrušil rozsudek soudu prvního stupně a řízení zastavil; dále rozhodl o nákladech řízení před soudy obou stupňů.
 Usnesení odvolacího soudu ve výroku o nákladech řízení napadla žalovaná (nezastoupena advokátem) dovoláním.
 V dané věci bylo dovoláním napadeno usnesení odvolacího soudu, jímž bylo rozhodnuto o povinnosti žalované zaplatit žalobcům náklady řízení před soudem prvního stupně.
 Ustanovení § 238, § 238a a § 239 o. s. ř. nezakládají přípustnost dovolání proto, že rozhodnutí o nákladech řízení není mezi tam vyjmenovanými usneseními.
 Dovolání není přípustné ani podle ustanovení § 237 odst. 1 o. s. ř., neboť podle uvedeného ustanovení je dovolání přípustné proti usnesení odvolacího soudu, jímž bylo potvrzeno nebo změněno rozhodnutí soudu první stupně ve věci samé; tím však usnesení o nákladech řízení není (srov. též usnesení Nejvyššího soudu ze dne 31. 1. 2002, sp. zn. 29 Odo 874/2001, uveřejněné pod č. 88 v časopise Soudní judikatura 5/2002).
 Nejvyšší soud proto dovolání jako nepřípustné odmítl (§ 243b odst. 5 věta první, § 218 písm. c/ o. s. ř.), aniž se zabýval otázkou advokátního zastoupení dovolatelky (§ 241b odst. 2 o. s. ř.).
 Výrok o náhradě nákladů dovolacího řízení je odůvodněn ustanovením § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 3 o. s. ř., neboť žalovaná, jejíž dovolání bylo odmítnuto, nemá na náhradu těchto nákladů právo a žalobcům v souvislosti s dovolacím řízení náklady nevznikly.


text:
Platy soudců I: Pár obecných úvah | JINÉ PRÁVO
 V šuplíku soudců Ústavního soudu leží celá řada spisů, které mohou výrazně ovlivnit podobu české justice. Ústavní soud bude totiž muset v krátkém sledu posuzovat mj. novou úpravu kárného řízení se soudci (Pl. ÚS 33/09) a časově omezené mandáty soudních funkcionářů (Pl. ÚS 39/08). Obojí docela výbušné téma. Oproti těmto dvěma věcem jsou "platové spory" soudců a státních zástupců relativně marginální. O to urputněji se však o platy soudí (pořád ale čeští soudci neklesli tak hluboko jako jejich slovenští kolegové - viu zde). První vlaštovku už ÚS letos vypustil (Pl. US 13/08 Zmrazení soudcovských platů).Okolo platů českých soudců však koluje řada mýtů a polopravd, a proto bude tento post věnován spíše obecným úvahám bez vazby na konkrétní kauzu před ÚS (plus nějaká ta komparatistika a čísla). Pokud není výslovně uvedeno jinak, všechna data pocházejí z publikace "European judicial systems" z roku 2008 (data z roku 2006) vydané Commission europeénne pour l'efficacité de la justice (dále jen "CEPEJ2008"). Tato publikace je dostupná online (přímý link zde). Podotýkám, že ve zprávě CEPEJ2008 jsou uvedena i data ohledně státních zástupců. Vzhledem k délce postu se však zaměřím jen na platy soudců.I. Jsou platy českých soudců nízké?Často slýcháme, že platy českých soudců jsou nízké. Často se však míchají hrušky s jablky. Za prvé, těžko lze srovnávat průměrné platy v ČR s průměrnými platy soudců v Anglii, Skotsku či Irsku (kde jsou soudcovské platy nejvyšší; viz CEPEJ2008: 185-186), neboť soudcem se ve Velké Británii stávají právníci až cca po dvaceti letech praxe a hlavně britských soudců je celkově velmi málo. Za druhé, nelze srovnávat ani průměrné platy v ČR s průměrnými platy soudců v jiných zemích západní Evropy, protože je nutné vzít v potaz životní úroveň a platy ostatních státních úředníků. Proto se níže zaměříme primárně na srovnání se zeměmi podobného ranku - tj. zejména s nově přistoupivšími členy do EU.Jak si tedy české soudcovské platy stojí v evropském srovnání ve zprávě CEPEJ2008? Zpráva CEPEJ2008 srovnávala dvě veličiny: (1) platy soudců na začátku jejich kariéry; a (2) platy soudců vrcholných soudů (tj. na úrovni NS a NSS).Pokud jde o platy soudců na začátku jejich kariéry, u ČR je uveden údaj 21.838 EUR "hrubého" ročně [CEPEJ2008: 186]. To je více než například na Slovensku, v Polsku, Litvě, Lotyšsku, Bulharsku a Rumunsku. Naopak o něco méně než na Maltě, v Maďarsku, Estonsku, Slovinsku, Chorvatsku a Bosně a Hercegovině. Rozdíly mezi těmito státy však nejsou nijak závratné. [obojí viz CEPEJ2008: 185 a 187]Pozn.: Lze namítnout, že nelze srovnávat platy českých soudců s platy soudců rumunských a bulharských, protože životní úroveň a průměrné platy jsou v Rumunsku a Bulharsku výrazně nižší než v ČR. Přesto tyto země do své mini-komparatistiky zařazuji, neboť toto srovnání je podnětné. Výše uvedenou námitku je ale třeba míst stále na paměti. Pokud jde o platy soudců vrcholných soudů, jsou na tom čeští soudci (CEPEJ2008 uvádí údaj 42.760 EUR "hrubého" ročně) ještě lépe, neboť se posouvají i před Maďarsko, Maltu, Estonsko a Bosnu a Hercegovinu, a


text: zůstávají v těsném závěsu za Chorvatskem a Slovinskem [CEPEJ2008: 186-187]. Tak jako tak z analýzy vyplývá, že z nově přistoupivších států do EU pobírají čeští soudci jedny z nejvyšších platů. (Pozn. Kypr je vzhledem k britské tradici někde jinde).Jako perličku dodávám, že pokud jde o srovnání platů soudců s platy "civil servants", tak jsou na tom čeští soudci dokonce lépe než jejich západní sousedé. Starší výzkum (European Association of Judges, 2002, citováno in Cabrillo&Fitzpatrick: The Economics of Courts and Litigation, 2008, str. 88, dostupné přes googlebooks zde) totiž ukazuje, že rozdíly mezi platem pětatřicetiletého soudce a pětatřicetiletého státního úředníka jsou ve Francii, Německu, Itálii a Portugalsku zcela minimální (výjimku z toho pravidla představuje Anglie).II. A co takhle platové nůžky?Velmi zajímavé je rovněž sledovat rozdíly v soudcovských platech na jednotlivých úrovních soudcovské soustavy. Jak bylo uvedeno výše, CEPEJ2008 pracuje pouze se dvěmi údaji - platem soudce začínajícího na nejnižším stupínku justiční soustavy a platem soudcem vrcholného soudu. Výsledky jsou pozoruhodné. Zatímco například v Maďarsku, Estonsku, na Slovensku a v severských státech (kromě Finska) jsou platové nůžky minimální (či relativně malé), v Rakousku, Německu, Belgii, Itálii, Francii, Portugalsku a Řecku jsou platové nůžky hodně rozevřené [viz CEPEJ2008: 187]. Jistě to něco vypovídá i o počtu instancí a roli soudců v jednotlivých zemích.Česká republika má "platové nůžky" poměrně hodně rozevřené. Podle CEPEJ2008 je pobírá soudce vrcholného soudu více než dvojnásobek platu začínajícího soudce. To více méně odpovídá koeficientům uvedeným v § 28 zákona č. 236/1995 Sb., o platu a dalších náležitostech spojených s výkonem funkce představitelů státní moci a některých státních orgánů a soudců.Škoda, že v CEPEJ2008 nenajdeme údaje o platech soudních funkcionářů. Bylo by zajímavé vidět, zda se v jiných zemích vyplatí být předsedou či místopředsedou soudu v takové míře jako v ČR. Díky navýšenému koeficientu má totiž předseda okresního soudu vždy vyšší plat než řadový soudce krajského soudu se stejným počtem odsloužených let (a téměř stejný plat jako řadový soudce vrchního soudu). Podobně předseda krajského soudu vždy vyšší plat než řadový soudce vrchního soudu se stejným počtem odsloužených let (a velmi pravděpodobně i vyšší plat než řadový soudce NS či NSS). Není tedy divu, že o "trafiku" soudního funkcionáře je obvykle v ČR pěkná tlačenice.III. Snížení soudcovských platů: malá typologieNyní si krátce shrneme, jakých podob může snížení soudcovského platu nabývat. Můžeme rozlišovat 4 základní kategorie:1) snižení platu konkrétního soudce2) snížení platů všech soudců konkrétního soudu3) snížení platů všech soudců daného stupně (např. všech soudců vrchních soudů)4) snížení platů všech soudců všech stupňů[v případě "unikátních" soudů jako NS a NSS znamenají kroky 2) a 3) totéž]Troška suché teorie. Pokud jde o snižení platu konkrétního soudce, to samozřejmě zákonodárce ani exekutiva učinit nemůže. Takovou pravomoc má jen kárný senát. Plošně snížit platy soudců konkrétního soudu rovněž nelze (přesněji řečeno lze, ale takový krok by byl zjevně protiústavní). Třetí možnost vypadá na první pohled rovněž jako úlet. Nemusí tomu ale tak být. Představme si například zrušení vrchních soudů, o kterém se opět začalo v ČR diskutovat. Na tuto situaci ale zákon o soudech a


text: soudcích pamatuje a podle § 72(4) tohoto zákona soudcům v takovém případě náleží původní plat - pokud by byli přeloženi na krajský soud (pokud by soudce vrchního soudu byl přeložen na Nejvyšší soud, tak jeho plat pochopitelně ještě stoupne). Čtvrtou možnost už zákonodárce několikrát vyzkoušel. Loňské čtyrprocetní snížení soudcovských platů bude ostatně brzy posuzovat ÚS.A teď trochu praxe. Není tak úplně pravda, že nelze hýbat s platem konkrétního soudce. To platí totiž pouze ohledně pevné složky soudcovského platu. Co ale odměny? Nezapomínejme, že mnohdy není třeba použít "bič", ale postačí i "cukřík". O tom, zda soudci pobírají nějaké odměny a v jaké výši, se však normální smrtelník nedozví [to naštěstí neplatí pro české soudce, kteří žádné odměny nepobírají; čeští soudci mají zákonem pevně stanovený plat bez nenárokových složek (s výjimkou příspěvku na literaturu a tzv. "ošatného")]. Takové věci totiž vyplavají na povrch pouze v případě nějakého skandálu jako například na Slovensku v souvislosti s tučnými odměnami, které si přiznal předseda slovenského NS (zde či zde), nebo když tentýž předseda odejmul již dříve přiznané odměny některým "neposlušným" soudcům slovenského NS (zde).Stejně tak lze "odměňovat" či "trestat" jednotlivé soudy. Ať už přiznáním či nepřiznáním finančních prostředků na odměny či například nepřiznáním peněz na rekonstrukci budovy, na novou databázi judikatury atd. V druhém případě se sice jedná o "neplatové výdaje", ale důsledek je velmi podobný. Není jistě náhoda, že na NS protéká střecha, asistenti sedí po třech a v létě chodí na oběd s orosenými čely (neboť na ně peče od rána slunko a klimatizace nikde), zatímco na paláci KS v Brně se plýtvalo miliony. Kapitolu samu pro sebe představovalo materiální zabezpečení soudců slovenského NS (kde mají soudci horší podmínky než čeští asistenti na NS).Asi se nikdo nebude přít, že snížení platu konkrétního soudce či konkrétního soudu je daleko nebezpečnější než obecné snížení platů uvedené výše pod bodem 3) a 4). Přesně na prvně dvě jmenované případy ale ÚS v žádném případě nedosáhne.IV. K čemu slouží soudcovské platy?Tuto otázku může leckdo považovat za řečnickou. Přiměřeně vysoké soudcovské platy jsou přece nezbytnou zárukou nezávislosti soudů. Tak jednoduché to ale není. Soudcovská nezávislost má totiž instrumentální povahu. To znamená, že nezávislost soudců není sama o sobě cílem, ale pouze prostředkem k dosažení jiného - vyššího cíle. A jsme u toho. Co je oním vyšším cílem? Vláda práva? Nestrannost soudce? Férový proces? Na konkrétním vyšším cíli se těžko shodneme. A i kdyby ano, tak jsme posunuli problém o řád výše - nyní totiž musíme odpovědět na otázku, co míníme pod spojením "vláda práva", "nestrannost soudce" a "férový proces".Definice soudcovské nezávislosti je zrádná. Každý, kdo se chce soudcovskou nezávislostí smysluplně zabývat musí totiž odpovědět na 4 základní otázky: (1) nezávislost KOHO?; (2) nezávislost na KOM; (3) nezávislost dělat CO; a (4) nezávislost ZA JAKÝM ÚČELEM? Odpověď na každou (ano na každou) z těchto 4 otázek je sakra složitá. To je ale pořád nic proti tomu, pokud chcete odpovědět na všechny 4 otázky - v takovém případě Vám nezbývá než přijít přijmout nebo vymyslet plnohodnotnou normativní teorii o


text:
roli soudů v demokratické společnosti. V. Co z toho plyne?Z výše uvedeného vyplývá několik obecných závěrů:1) Nemožnost snížit platy soudců za žádných okolností výrazně omezuje strukturální reformy justice (tj. například zmenšení platových nůžek mezi jednotlivými stupni, zmenšení role "odloužených let", snížení platů soudních funkcionářů apod.).2) Nejnebezpečnější prostředky k ovlivňování platů soudců (viz posty o situaci na Slovensku) mají k dispozici předsedové soudů a ÚS s tím nenadělá zhola nic.3) Nejnebezpečnější prostředky k ovlivňování toku peněžních prostředků na jednotlivé soudy má k dispozici exekutiva a ÚS s tím neudělá opět nic. autor:
 Neexistují srovnání platů soudců a zaměstnanců civilního sektoru, prosím? Tedy odpověď na otázku "jaké práci civilního sektoru odpovídá plat soudce".Třebas i ze zahraničí, protože od nás takové neznám.
 10. 6. 2010 11:59:00
 Zaujala mě Vaše věta "O tom, zda čeští soudci pobírají nějaké odměny a v jaké výši, se však normální smrtelník nedozví."Není divu, že se o takové informaci smrtelník nedozví, soudci (stejně jako státní zástupci) žádné odměny nepobírají, jejich vyplacení by bylo přímo v rozporu se zákonem. Soudci (a SZ) mají zákonem pevně stanovený plat bez nenárokových složek. Soudci mají ještě nárok na (rovněž zákonem relativně pevně stanovené) "ošatné" tj. nzdanitelnou náhradu náležející ústavním činitelům ( o jejímž zdanění se v poslední době tak diskutuje). Jediným "benefitem" tak jsou snad jen stravenky, jejichž konkrétní výše často vyplývá z příslušných kolektivních smluv a předseda soudu tak nemá možnost jejich výši ovlivnit individuálně. M. Basík
 10. 6. 2010 13:32:00
 Davide, ta první komparativní část I. je plytká. Že je nominální plat českého soudce vyšší než nominální plat soudce polského, slovenského, maďarského nebo třebas ukrajinského, není přece vůbec překvapivé. Stejně tak že je nižší než slovinského. Jak známo, z nových členských států EU jsou nejvyšší platy ve Slovinsku, a dle Tvých čísel tedy (nikoliv překvapivě) i soudce tam má nominálně víc než soudce český. Na druhém místě jsou pak Češi. V Lotyšsku a Litvě a ani na Slovensku nedosahuje průměrná mzda ani 700 EURO, v Polsku je to 714 EURO, naproti tomu v Česku 925 EURO (vše pro rok 2008). V Německu to bylo ve stejném roce 3662 EURO. Viz OECD, Tax Database, Table I.5. Average personal income tax and social security contribution rates on gross labour incomeUNECE – Statistics – Gross Monthly Wages in 52 countries.Určitě by bylo zajímavé zvážit vedle platů (a třebas nůžek mezi např. státním úředníkem, učitelem a soudcem) též výši HDP. Možná se pletu, ale odhadem bych řekl, že HDP v ČR na obyvatele je asi tak dvojnásobné ve srovnání s Bulharskem, o třetinu větší než v Litvě, o méně nž třetinu vyšší než v Maďarsku. Použitím těchto dat by se Tvoje úvaha stala určitě zajímavější (a třebas by i potvrdila to, k čemu směřuješ ...).Překvapuje mne pak zejména od Tebe úvaha, jaké asi mají soudci v ČR odměny. K tomu už ale vše napsal M. Basík.
 10. 6. 2010 15:42:00
 Krátká glosa k úvaze o tom, že CEPEJ2008 pracuje u českých soudců vrcholných soudů se základním platem bez zohlednění "odsloužených let" - aní nemůže jinak,


text:
u soudců NS a NSS se odloužený věk nezohledňuje (§ 28 odst. 3 zákona č. 236/95 Sb.).Jan M. Passer
 10. 6. 2010 18:14:00
 Pokud se týče odsloužených let soudců u vrcholových soudů, tak tu podle mého názoru závisí, co se takovým soudem myslí v České republice. Mám totiž dojem, že třeba plat soudců Nejvyššího soudu je stejný, neboť zde už se k odslouženým letům nepřihlíží, tedy nezávisí na počtu odsloužených let (viz posl. nález Ústavního soudu ve věci platů soudců a tam uvedené tabulky). Je možný však příplatek za vedení - tedy např. předseda senátu. Pak ale nemusí nutně platit ani to, že přeložením soudce vrchního soudu k Nejvyššímu soudu jeho plat stoupne, neboť pokud se soudce vrchního soudu pohybuje již v té nejvyšší složce podle odsloužených let, tak má v podstatě stejný plat jako soudce Nejvyššího soudu.Jestli se ale pletu, tak se omlouvám.Jan Kolba
 10. 6. 2010 20:00:00
 Napadlo mě, že když už jsme u toho srovnávání, které se pak dává do souvislosti se snížením platů, tak že by spíš bylo dobré srovnávat, jak se snižuje jinde. Podle mých informací se jinde nesnižuje (soudcům a státním zástupcům).Diskuse o výši platu je namístě v okamžiku jeho stanovení (tedy před ním), ale diskuse o snížení je pak něco zcela jiného.
 11. 6. 2010 14:25:00
 Jak předchozí komentátoři správně uvedli, soudce v ČR má větší plat (v EUR) než soudce v Rumunsku jednoduše proto, že také zedník v ČR má větší plat než jeho rumunský kolega. Úplně nejpřesnější by podle mě bylo zjistit, jak si stojí průměrný soudce na platovém "žebříčku" daného státu. Obrazně řečeno, seřadit všechny občany daného státu podle výše příjmu. Jestliže se anglický soudce umístí třeba mezi 3% nejlépe placených Angličanů a český soudce mezi 3% nejlépe placených Čechů, pak můžeme hovořit o "srovnatelném" platu ve významu "jak si daná společnost váží této profese". Bylo by velmi zajímavé, kdyby někdo dokázal zjistit tento údaj (tzv. kvantil) pro průměrného policistu, zedníka, lékaře, učitele, soudce atd. v různých zemích .... Miroslav Skala
 11. 6. 2010 23:07:00
 D. Kosař: Připojuji se k dotazu M. Bílého. Píšete mj., že „rozdíly mezi platem pětatřicetiletého soudce a pětatřicetiletého státního úředníka jsou ve Francii, Německu, Itálii a Portugalsku zcela minimální“. Existuje nějaké konkrétní srovnání platů soudců a zaměstnanců civilního sektoru v „západním“ zahraničí?Pavel Caban
 12. 6. 2010 12:57:00
 A já se připojuji s dotazem, jak je to s platem právního asistenta soudce: Je nižší než než plat úředníka, anebo stejný jako plat soudce?A jaký je následný poměr mezi platem soudce a vyššího soudního úředníka. A platem soudce a "zapisovatelky" (jejíž práce zdaleka přesahuje pouhé zapisování)?A jak plat soudce vypadá z hlediska "nákladů obětované příležitosti", tedy porovnání s průměrným platem právníka v podnikatelské a nepodnikatelské sféře?(u nás to najdeme zde http://portal.mpsv.cz/sz/stat/vydelky/porovnani)Jsou tam i platy vedoucích funkcionářů,ale lze porovnat i průměný plat právníka v podnikatelské a nepodnikatelské sféře např. V Praze či Zlíně.A měl by mít soudce stejně nebo méně jako vedoucí odboru obecního úřadu bývalého okresního města?V. Rychl
 12. 6. 2010 18:34:00
 Ad Martin Bílý & Pavel


text:
Caban:O ničem takovém nevím. Jediné, čím mohu posloužit, je publikace Cabrillo&Fitzpatrick citovaná v postu včetně odkazu na googlebooks (která odkazuje na zprávu European Association of Judges z roku 2002 – tuto zprávu se mi online najít nepodařilo). Ten odkaz na googlebooks funguje – akorát musíte sjet o stránku níže na str. 88; jde o tabulku 3.4 (odkaz přesně na str. 88 se mi nepodařilo vytvořit). Tam jsou konkrétní čísla pro Francii, Německo, Itálii, Portugalsko a Anglii. Porovnává se plat 35-letého soudce s platem 35-letého státního úředníka s univerzitním vzděláním.Na srovnání platů soudců se mzdou zaměstnanců CIVILNÍHO sektoru jsem zatím nenarazil. Pokud někdo o takovém srovnání ví, budu rád za odkaz.Ad M. Basík:No, to je právě otázka. Mě by právě zajímalo, jestli není v ČR teoreticky možné to stejné, co učinil Š. Harabin na Slovensku (tj. vyplatit na konci roku odměnu – A PROPOS na Slovensku nakonec dospěli k závěru, že to není v rozporu se zákonem...). Post možná nebyl možná úplně šťastně naformulován – může vyznívat tak, že čeští soudci nepochybně odměny pobírají a že se odměnami rozumí MĚSÍČNÍ odměny. Tak tomu samozřejmě není. Otázkou je, zda lze soudce odměnit nějakou „mimořádnou“ odměnou (třeba na konci roku). Zkusím to ještě zjistit – byť (jak jsem psal), tohle se zrovna nezjišťuje lehce (k výplatním páskám soudců se jen tak nedostanete).Jinak stravenky slouží často ke kompenzaci zaměstnanců soudu s nižším platem. Nemám teď přístup do interní databáze NSS (abych mohl stáhnout aktuální znění patřičné směrnice), ale pokud si dobře pamatuji, tak do fondu FKSP (ze kterého se přispívá na stravenky) odvádí každý zaměstnanec NSS určité procento z platu. Je logické, že 1% z platu soudce NSS je daleko více než 1% z platu asistenta či soudní zapisovatelky. Takže soudci vlastně dobrovolně přispívají ostatním zaměstnancům soudu.
 13. 6. 2010 15:05:00
 Ad Zdeněk:Díky za data o průměrné mzdě. Do podobných úvah jsem se nepouštěl, neboť komparátorů může být samozřejmě více (jak sám uvádíš) – HDP, průměrná hrubá mzda, průměrná čistá mzda, plat zaměstnance veřejného sektoru s podobným vzděláním a délkou praxe, plat zaměstnance soukromého sektoru s podobným vzděláním a délkou praxe apod. Ideální by samozřejmě bylo provést všechna srovnání. Strávit 14 dní nad jedním postem se mi ale opravdu nechtělo. Krom toho rovněž záleží, odkud přebíráme data (Eurostat uvádí malinko odlišná čísla od OECD; viz http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tps00175 ). OECD navíc vše uvádí v národních měnách (takže přibývá práce s přepočítáváním na eura a zvyšuje se možnost chyby, pokud se použije špatný kurz).Jinak neříkám, že výsledky jsou PŘEKVAPIVÉ v tom, že „nominální plat českého soudce vyšší než nominální plat soudce polského, slovenského, maďarského nebo třebas ukrajinského“. Jediné, co tvrdím je, že (i po příslušných korekcích) nejsou platy českých soudců nízké.
 Ad Jan Passer a Jan Kolba:Máte oba pravdu. Koeficient je u soudců NS i NSS fixní a počet let se nezohledňuje. Už jsem to v postu opravil (resp. smazal inkriminovanou větu).Ad Jan Kolba:Máte pravdu i v tom, že přeložením soudce VS k NS či NSS automaticky nestoupne jeho plat.V postu pod bodem II. uvádím, že i


text:
předseda krajského soudu může mít (pokud má odslouženo dostatečný počet let) vyšší plat než řadový soudce NS či NSS. Pokud má předseda KS např. odslouženo 30 let, má základní koeficient 1,67 a k tomu „bonus“ 0,40 (za předsednictví), což dohromady dělá 2,07. Řadový soudce NS či NSS (tj. soudce, který není předsedou senátu, předsedou kolegia, předsedou ani místopředsedou NS či NSS) má fixní koeficient 1,84 (roky se nepočítají). Předseda senátu NS či NSS má koeficient zvýšený o 0,15 (celkem tedy 1,99) a předseda kolegia NS či NSS o 0,23 (celkem tedy 2,07). Můžeme tedy konstatovat, že předseda KS s třicetiletou praxí má vyšší plat než řadový soudce i předseda senátu na NS či NSS a stejný plat jako předseda kolegia NS či NSS.U soudců a funkcionářů vrchních soudů jsou koeficienty ještě vyšší (a to jak základní koeficienty, tak koeficienty „bonusové“ za předsednictví senátu, kolegia či soudu). Extrémním příkladem je předseda VS. Pokud má předseda VS odslouženo 30 let, má základní koeficient 1,84 a k tomu „bonus“ 0,50 (za předsednictví), což dohromady dělá 2,34. To je dokonce více než koeficient pro místopředsedu NS či NSS (který činí 2,27). Předseda VS s 30 lety praxe je tak třetím nejlépe placeným soudcem v obecné justici (tj. mimo ÚS), a to hned za předsedou NS a NSS.
 Ad Pavel Uhl:Dobrá otázka, nelehká odpověď. Rád bych se ke komparatistice snižování platů dostal v jednom z pokračování, ale zatím nemám dostatek „dat“.Prozatím doporučuji rozhodnutí Nejvyššího soudu Kanady ve věci Reference re Remuneration of Judges of the Provincial Court (P.E.I.), [1997] 3 S.C.R. 3 (který snížení soudcovských platů – samozřejmě s řadou podmínek a výhrad – posvětil) – viz http://scc.lexum.umontreal.ca/en/1997/1997scr3-3/1997scr3-3.html.Problém u federálních států spočívá v tom, že federální soudci většinou požívají vyšší ochrany (i z hlediska snížení platů) než soudci nefederální. Snížení platů federálních soudců v USA je zakázáno přímo v Ústavě, u soudců na státní úrovni se snížení platů obecně nevylučuje (samozřejmě i jednotlivé státy mohou takový krok zakázat ve své ústavě). Výše uvedená kanadská kauza se také týkala jen soudců „provincial courts“ (a nikoliv soudců „superior, district and county courts“).Jinak diskuse o výši platů NENÍ namístě jen v okamžiku jeho stanovení. Jak uvidíme v jednom z dalších dílů, někteří soudci ÚS (disentéři v aktuální kauze Pl. US 13/08 Zmrazení soudcovských plat) jsou toho názoru, že nejen, že nelze snížit soudcovské platy (přičemž za snížení PLATŮ někteří považují i zvýšení stropů pro odvody veřejnoprávního pojištění či snížení nemocenské), ale že nelze ani zmrazit jejich pravidelný růst.
 13. 6. 2010 15:06:00
 Ad Miroslav Skala:Bylo by skvělé mít takto precizně zpracovaná data k dispozici. Bohužel o podobném výzkumu nevím.Ad V. Rychl.To je spousta dotazů:)Ad plat asistenta soudce, vyššího soudního úředníka a soudní zapisovatelky: Platy těchto osob se odvíjí od zákoníku práce ve spojení s nařízením vlády č. 564/2006 Sb. o platových poměrech zaměstnanců ve veřejných službách a správě. Asistent soudce má 13. platovou třídu (u vyššího soudního úředníka a soudní zapisovatelky se to pokusím zjistit).Ad „náklady obětované příležitosti“: O takové komparativní analýze nevím.Ad „měl by mít soudce stejně


text:
nebo méně jako vedoucí odboru obecního úřadu bývalého okresního města?“: To je subjektivní otázka. Podle mě by soudce měl mít vyšší plat (možná s výjimkou situace, kdy je na nejnižším stupni justice a na začátku své kariéry). Můžete prosím uvést, jaký je plat vedoucího odboru obecního úřadu bývalého okresního města?
 13. 6. 2010 15:07:00
 Ke kanadskému rozhodnutí: shodou okolností jsme si o něm zrovna tento týdne četl, viz Lorne Sossin, The Ambivalence of Executive Power in Canada, in: The Executive and Public Law (Craig - Tomkins Eds.), Oxford 2006, s. 64-65, kde toto rozhodnutí hodnotí přesně opačně než David - totiž že "remuneration of provincial judges could not be subject to government wide-cuts because to do so would compromise the independence of the judiciary" (s. 65). Prosté nahlédnutí do textu rozhodnutí s tímto závěrem koreluje, a žádné ve své podstatě populistické snižování platů ústavních činitelů, jak se tomu opakovaně děje v ČR, by přes něj neprošlo:Financial security has both an individual and an institutional dimension. The institutional dimension of financial security has three components. First, as a general constitutional principle, the salaries of provincial court judges can be reduced, increased, or frozen, either as part of an overall economic measure which affects the salaries of all or some persons who are remunerated from public funds, or as part of a measure which is directed at provincial court judges as a class. However, to avoid the possibility of, or the appearance of, political interference through economic manipulation, a body, such as a commission, must be interposed between the judiciary and the other branches of government. The constitutional function of this body would be to depoliticize the process of determining changes to or freezes in judicial remuneration. This objective would be achieved by setting that body the specific task of issuing a report on the salaries and benefits of judges to the executive and the legislature. Provinces are thus under a constitutional obligation to establish bodies which are independent, effective and objective. Any changes to or freezes in judicial remuneration made without prior recourse to the body are unconstitutional. Although the recommendations of the body are non‐binding they should not be set aside lightly. If the executive or legislature chooses to depart from them, it has to justify its decision according to a standard of simple rationality -- if need be, in a court of law. Across‐the‐board measures which affect substantially every person who is paid from the public purse are prima facie rational, whereas a measure directed at judges alone may require a somewhat fuller explanation. Second, under no circumstances is it permissible for the judiciary ‐‐ not only collectively through representative organizations, but also as individuals ‐‐ to engage in negotiations over remuneration with the executive or representatives of the legislature. Any such negotiations would be fundamentally at odds with judicial independence. That does not preclude chief justices or judges, or bodies representing judges, however, from expressing concerns or making representations to governments regarding judicial remuneration. Third, any reductions to


text:
judicial remuneration cannot take those salaries below a basic minimum level of remuneration which is required for the office of a judge. Public confidence in the independence of the judiciary would be undermined if judges were paid at such a low rate that they could be perceived as susceptible to political pressure through economic manipulation. In order to guard against the possibility that government inaction could be used as a means of economic manipulation, by allowing judges’ real salaries to fall because of inflation, and in order to protect against the possibility that judicial salaries will fall below the adequate minimum guaranteed by judicial independence, the body must convene if a fixed period of time has elapsed since its last report, in order to consider the adequacy of judges’ salaries in light of the cost of living and other relevant factors. The components of the institutional dimension of financial security need not be adhered to in cases of dire and exceptional financial emergency precipitated by unusual circumstances.
 13. 6. 2010 15:42:00
 Ad D. Kosař:nevím jestli to děláte schválně, ale každopádně odpovídáte jako byste nepochopil smysl dotazů.Kolik by tedy měl brát ten asistent (neptám se, kolik bere, ale kolik by měl, v kontextu vašich úvah brát)? Prezentoval jste pár obecných úvah na téma platu soudců.Analýza nákladů obětované příležitosti je v takové situace naprostou rutinou, ale vy jste spíše střílel od boku.Jako komparační kritérium jste zvolil úřednické platy, tak jsem myslel, že máte představu o tom, jak jsou vysoké na jednotlivých postech. Jinak není vidět, zda se soudcovským platem srovnáváte průměrný plat referenta, plat paní z podatelny, či celkový průměrný úřednický plat, nebo průměrný plat odborných referentů.Pokud neznáte průměrný plat vedoucího odboru městského úřadu 30.000 města, což by byla dobrá srovnávací základna s platem soudce obvodního soudu, máte určitě představu o tom, "kolik berou" vedoucí odborů krajských úřadů a hejtmanství, tedy lidé, kteří mají skutečnou rozhodovací pravomoc. Nutno je rovněž se vypořádat s neplacenými týdenními službami. Ale to si napíšete v některém z textů: "Platy soudců II.-V."Zátím, když tak čtu diskusi, se zdá, jste informace nezískával ani u lidí, na které máte přímý kontakt. Ale to doženete, že?Přeji vám úspěch ve vašem demytizačním snažení ;-)V. Rychl
 13. 6. 2010 16:03:00
 ještě doplňuji, že NS Kanady žádné snížení platů "neposvětil", naopak ve všech třech případech (Alberta, Manitoba, Ostrov prince Edwarda) jej shledal protiústavním.
 13. 6. 2010 16:05:00
 ad DK:a na stránkách MPSV jsou i statistiky platu soudců. Aktuální.Když jsem se zamyslel nad vašimi odpověďmi, pochopil jsem, že jste se o tématu moc neiformoval, jen jste nastřelil pár úvah. V takové situaci se skoro stydím, že jsem se vás ptal jako někoho, kdo se věci věnuje, je o ní informován a předládá svůj informacemi podložený názor k diskusi.V. Rychl
 13. 6. 2010 16:10:00
 Koukám, že agresivita na JP se stupňuje. Mais c'est la vie.Ad ZK:Nevím proti čemu brojíš. Sám ve svém úryvku cituješ tři komponenty institucionální dimenze finančního zabezpečení soudců (jak je definoval kanadský NS): (1) Platy provinčních soudců lze snížit či zmrazit jak