text:
Zlatý standard společnosti SOLGAR | SOLGAR – Vitamíny a minerály
 O Solgar
 Nejvyšší kvalita produktů
 Historie společnosti Solgar
 Zlatý standard společnosti SOLGAR
 Solgar® a životní prostředí
 Zdravotní okruhy
 Společnost Solgar má již od roku 1947 jasné poslání: poskytovat spotřebitelům výživové výrobky nejvyšší kvality, prodávané důkladně proškolenými prodejci, pro dosažení optimálního zdraví. Díky pozornosti, jakou v naší společnosti věnujeme i těm nejmenším detailům v každé fázi od výroby až po distribuci, jsme mohli nastavit, dodržovat a průběžně zvyšovat Gold StandardTM , tedy „zlatý standard“ kvality a zaměřit se na detaily v neustále se vyvíjejícím a vysoce konkurenčním oboru.
 Vědecky ověřované výrobky. Společnost Solgar je celosvětově uznávaná pro své inovativní, vědecky ověřované výrobky. Naše odborné R&D oddělení zajišťuje, že každý výrobek je nejprve vždy důkladně prozkoumán a otestován. Solgar navíc podporuje výzkum našich produktů třetími osobami a výzkumné studie (zaměřené jak na již existující produkty, tak na produkty, které plánujeme uvést na trh) podporuje finančně i poskytováním nezbytných vzorků ke zkoumání.
 Nejmodernější výroba. Špičkově zařízené výrobní prostory společnosti Solgar vyhovují nejnáročnějším požadavkům jak z hlediska svého provedení, tak funkce, a jsou v souladu se správnou výrobní praxí (GMP) pro výživové doplňky. Splňují také lékárenské normy týkající se výrobních zařízení, postupů, kontroly jakosti a ekologie. Neomezujeme se tedy pouze na normy požadované pro firmy zabývající se výrobou potravinových doplňků, ale díky vysokým nárokům na sebe samé jsme ve společnosti Solgar schopni zaručit vysokou kvalitu v jakékoli fázi výrobního procesu. Díky vlastní laboratoři pro kontrolu jakosti a distribučním zařízením dokážeme garantovat dohledatelnost zodpovědné osoby v každé fázi celého procesu.
 Kontrola jakosti. Společnost Solgar usiluje o podnikatelskou excelenci a má nastaveny ty nejpřísnější normy pro kontrolu jakosti. V laboratoři, která se nachází přímo v sídle naší společnosti (což je v našem oboru rarita), používáme přísně nastavený systém pro testování našich produktů v jednotlivých výrobních fázích, od chvíle, kdy mají ještě podobu základní suroviny, až po hotové výrobky. Všechny suroviny, které přijímáme do našeho výrobního závodu, jsou podrobeny přísným testům, abychom se ujistili o jejich kvalitě. Jakékoli základní suroviny, které nevyhovují našim náročným požadavkům, jsou okamžitě odmítnuty a vráceny dodavatelům. Každý produkt, který odchází z našeho výrobního závodu, splňuje „Zlatý standard“ z hlediska podnikatelské excelence.
 Systém purifikace vody podle lékopisných norem pro USA. Ve společnosti Solgar používáme systém purifikace vody fungující na bázi reverzní osmózy, který odpovídá požadavkům normy pro čištění vody v USA. Tato filtrační technologie v hodnotě jednoho milionu dolarů není požadována správnou výrobní praxí (GMP), je však požadována námi samotnými ve společnosti Solgar v rámci našeho celkového závazku dosahovat výrobní excelence.
 Systém pro čištění vzduchu pomocí HEPA filtrace. Naše společnost Solgar usiluje o co nejčistší pracovní prostředí, a v našich výrobních prostorách tedy využíváme tento filtrační systém, který čistí veškerý vzduch, a odstraňuje z něj 99,9 % všech prachových částic. Vzorky vzduchu i vody pravidelně testujeme v naší laboratoři.
 Čistota. Pracovníci společnosti Solgar v našem výrobním závodě vždy rozeberou a vyčistí použité přístroje po každé změně složení výrobku. Rozložení přístrojů na stovky součástek a dílů, jejich vyčistění a následná montáž zabere až osm


text:
hodin. Některá z našich zařízení jsou tedy čištěna více času, než po jaký jsou využívána pro výrobu našich produktů. Pro desinfekci výrobních zařízení mezi výrobou jednotlivých šarží navíc používáme čisticí prostředky, které jsou vhodné pro styk s potravinami a jsou ekologicky nezávadné.
 Košer certifikace. Pro košer certifikaci našich produktů jsme si zvolili spolupráci s KOF-K Kosher Supervision. Tato nadnárodní společnost dbá na dodržování těch nejpřísnějších košer zásad.
 Halal certifikace. Pro halal certifikaci spolupracujeme s Halal Food Authority (HFA), britskou společností, která při certifikaci našich produktů dbá na dodržování nejpřísnějších halal zásad.
 Tablety potažené látkou na vodní bázi. Společnost Solgar byla jednou z prvních, která přestala v oblasti přírodních produktů používat pro potažení tablet šelak, látku na bázi rozpouštědla, a nahradila jej látkou na vodní bázi, kterou potahujeme všechny naše tablety. Tato přírodní látka napomáhá rozložení a rozpuštění tablet, díky čemuž mohou být vyživující látky lépe vstřebávány.
 Recyklovatelné amber lahvičky. Společnost Solgar používá 100% recyklovatelné, neporézní lahvičky, které neuvolňují žádné látky a jsou pachově neutrální. Přestože jsou tyto „starosvětské“ lahvičky dražší, používáme je z toho důvodu, že jsou kvalitní, chrání obsah před teplem, světlem a vlhkostí, a zachovávají tedy jeho vyživující látky.
 Informace o produktech. Abychom prodejcům našich produktů, lékařům, lékárníkům, novinářům a samozřejmě spotřebitelům pomohli pochopit, jak naše potravinové doplňky fungují, máme ve společnosti Solgar tým výživových odborníků, kteří odpovídají po telefonu, poštou nebo mailem na technické dotazy.
 Exkluzivní distribuce. Distribuce produktů naší společnosti Solgar je zajištěna prostřednictvím nezávislých prodejců zdravé výživy, u kterých si spotřebitelé mohou zakoupit nejen špičkové produkty, ale zároveň se jim dostane nejlepších rad a dalších služeb. To je další ze způsobů, jakým se snažíme docílit prvotřídnosti při prodeji našich produktů.
 Celosvětové renomé. Produkty společnosti Solgar se prodávají ve více než padesáti zemích po celém světě. Přidružené pobočky máme ve Velké Británii, Španělsku, Jihoafrické republice a na Novém Zélandu.
 Copyright: Vitamins Cosmetics s.r.o. , Zásady ochrany osobních údajů, Zásady souborů cookies.
 Provozovatel webu, Vitamins Cosmetics s.r.o., IČ: 27194167, se sídlem Krakovská 1307/22, 110 00 Praha 1, jako správce osobních údajů, zpracovává na tomto webu cookies potřebné pro fungování webových stránek a pro analytické účely a v případě Vašeho souhlasu také pro personalizaci reklam. Přečtěte si zde.
 Náš web www.solgar.cz, společnost Vitamins Cosmetics s.r.o., IČ: 27194167, se sídlem Krakovská 1307/22, Nové Město, 110 00 Praha 1, zapsaná v obchodních rejstříku vedeném Krajským soudem v Praze, spisová značka C 103455. (dále jen „správce“) jasně a otevřeně sděluje, jak zpracovává Vaše osobní údaje v souladu s NAŘÍZENÍM EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2016/679, o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES, obecné nařízení o ochraně osobních údajů (dále jen jako „GDPR“). Přečtěte si také Zásady ochrany osobních údajů.
 Aktivním zaškrtnutím možnosti „Souhlasím“, která následuje za upozorněním v dolní části webu, znějící následovně: „Provozovatel webu, společnost Vitamins Cosmetics s.r.o., IČ: 27194167, se sídlem Krakovská 1307/22, Nové Město, 110 00 Praha 1, zapsaná v obchodních rejstříku vedeném Krajským soudem v Praze, spisová značka C 103455. , jako správce

type: other


text:
osobních údajů, zpracovává na tomto webu cookies potřebné pro fungování webových stránek a pro analytické účely a v případě Vašeho souhlasu také pro personalizaci reklam. Přečtěte si Zásady souborů cookies.“ udělujete souhlas se zpracováním osobních údajů za účelem sbírání údajů o chování návštěvníků na našem webu na dobu, která je uvedena dále u jednotlivých cookies. Souhlas lze vzít kdykoliv zpět, a to pomocí změny nastavení příslušného internetového prohlížeče. Máte právo kdykoliv odvolat svůj souhlas se zpracováním osobních údajů (čl. 7 odst. 3 GDPR), právo požadovat přístup ke svým osobním údajům (čl. 15 GDPR), právo na jejich opravu (čl. 16 GDPR) nebo výmaz (čl. 17 GDPR), právo na omezení zpracování (čl. 18 GDPR), a vznést námitku proti zpracování (čl. 21 GDPR), máte právo na přenositelnost těchto údajů k jinému správci (čl. 20 GDPR), jakož i právo podat stížnost u Úřadu pro ochranu osobních údajů, máte-li za to, že naše společnost při zpracování osobních údajů postupuje v rozporu s GDPR (čl. 77 GDPR). V případě uplatnění výše uvedených práv se můžete obracet na kontaktní osobu Tomáš Jukl
 Cookies třetích stran používáme ke shromažďování statistických údajů v souhrnné podobě pomocí analytických nástrojů, jako je Google, Google Analytics, Facebook Pixel, Sklik. V takovém případě se shromážděná data předávají těmto poskytovatelům služeb třetích stran za účelem jejich zpracování. Používáme také inzertní funkce služby Google Analytics a Facebook Pixel. Používáme cookies třetích stran trvalé i dočasné (session cookies). Trvalé cookies jsou uloženy ve vašem počítači nebo mobilním zařízení, a to nejdéle po dobu 24 měsíců.
 Soubory cookies používáme k tomu, abychom vám zobrazovali relevantní reklamy na webu e-shopu i mimo něj. Soubor cookies můžeme použít také k tomu, abychom zjistili, zda lidé, kteří viděli určitou reklamu, později navštívili stránku inzerenta a provedli tam nějakou akci (např. stáhli dokument nebo uskutečnili nákup). Podobně i naši partneři mohou použít soubory cookies k tomu, aby zjistili, zda jsme reklamu zobrazili a jak si vedla, nebo aby nám poskytli informace o tom, jak na reklamy reagujete. Také můžeme spolupracovat s našimi partnery za tím účelem, abychom vám zobrazili reklamu na webu www.vitaminy-kosmetika.cz i mimo něj, jako například poté, co navštívíte stránky či aplikaci partnera.
 striktní cookies – ty jsou potřebné pro pamatování nastavení uživatele u samotného pluginu – pokud s nimi uživatel nesouhlasí, bude muset při každé návštěvě daného webu znovu ne/souhlasit s podmínkami.


text:
36/1964 Sb. - Beck-online
 36/1964 Sb.: 20. 9. 1990 - 31. 8. 1991
 H L A V A P R V N Í. Soustava soudů a hlavní zásady jejich organizace a činnosti (§ 1-13)
 H L A V A D R U H Á. Organizace a činnost soudů (§ 14-34)
 H L A V A T Ř E T Í. Výkon státní správy soudů (§ 35-38)
 H L A V A Č T V R T Á. Volby soudců (§ 39-48)
 H L A V A P Á T Á. Postavení soudců (§ 49-66)
 H L A V A Š E S T Á. Ustanovení přechodná a závěrečná (§ 67-74)
 36/1964 Sb. znění účinné od 20. 9. 1990 do 31. 8. 1991
 zákonem č. 196/1988 Sb.
 zákonem č. 29/1978 Sb.
 zákonem č. 156/1969 Sb.
 zákonem č. 170/1968 Sb.
 zákonem č. 175/1968 Sb.
 zákonem č. 29/1968 Sb.
 Soustava soudů a hlavní zásady jejich organizace a činnosti (§ 1-13)
 Soudnictví vykonávají volené a nezávislé soudy Československé socialistické republiky, České socialistické republiky a Slovenské socialistické republiky.
 Na území hlavního města Slovenské socialistické republiky Bratislavy vykonává působnost krajského soudu městský soud; působnost okresních soudů vykonávají obvodní soudy.
 Soudy jsou povolány chránit:
 práva a zákonem chráněné zájmy státních, družstevních a jiných společenských a hospodářských organizací,
 Svou činností soudy vychovávají občany k oddanosti k vlasti, k věci socialismu a komunismu, k zachovávání zákonů a jiných právních předpisů, k ochraně socialistického vlastnictví, k dodržování pracovní kázně, k důslednému plnění povinností vůči rodině a nezletilým dětem, k úctě k právům, k cti a vážnosti spoluobčanů, k plnění povinností, které jim ukládá obrana vlasti, k čestnému plnění všech povinností ke státu a společnosti a k zachování všech pravidel socialistického soužití.
 Při ukládání a výkonu trestů mají soudy na zřeteli nejen potrestání pachatele, ale i jeho polepšení a převýchovu.
 Soudy upozorňují orgány a organizace na nedostatky, které zjistily v jejich činnosti. Orgány a organizace jsou povinny na tato upozornění odpovídat a sdělovat, co učinily k odstranění zjištěných nedostatků.
 Soudy plní své úkoly zejména tím, že:
 rozhodují o právech a zákonem chráněných zájmech občanů a socialistických organizací,
 rozhodují v trestním řízení o vině obviněného a ukládají zákonem stanovené tresty, popřípadě jiná opatření,
 v případech stanovených zákonem přezkoumávají zákonnost rozhodnutí jiných orgánů.
 předcházejí sporům mezi občany a socialistickými organizacemi a mezi občany navzájem, jakož i páchání protispolečenských činů.
 Soudy provádějí mezi občany výchovnou činnost směřující k propagaci socialistického právního řádu a k prohlubování socialistického právního vědomí pracujících.
 Soudnictví se vykonává za široké účasti pracujícího lidu. Při plnění svých úkolů postupují soudy v úzké součinnosti s jinými státními orgány, zejména s národními výbory a s dobrovolnými společenskými organizacemi pracujících a usilují o to, aby do boje proti porušování socialistického právního řádu byly zapojeny nejširší vrstvy občanů.
 K posílení výchovného vlivu soudního řízení mohou v něm vystupovat i národní výbory a dobrovolné společenské organizace pracujících; jejich postavení v řízení je upraveno předpisy o soudním řízení.
 V řízení před soudem rozhoduje senát nebo samosoudce. Zákon stanoví, v kterých senátech a v kterých věcech se účastní


text:
na rozhodování soudci z lidu. Zákony o soudním řízení stanoví, v kterých věcech rozhoduje samosoudce. Jako samosoudce může rozhodovat jen soudce z povolání.
 Soudci z povolání a soudci z lidu jsou si při rozhodování rovni. Předsedou senátu může být jen soudce z povolání.
 Soudci jsou při výkonu své funkce nezávislí a jsou vázáni jedině právním řádem socialistického státu. Jsou povinni řídit se zákony a jinými právnickými předpisy a vykládat je v souladu se socialistickým právním věcomím.
 Všichni občané jsou si před zákonem i před soudem rovni.
 Každý občan může před soudem jednat ve své mateřštině.
 Rozhodnutí všech soudů působících v Československé socialistické republice jsou platná a vykonatelná na celém jejím území. Soudy České socialistické republiky a soudy Slovenské socialistické republiky poskytují si vzájemně právní pomoc. To platí i ve vzájemných vztazích soudů republik a soudů Československé socialistické republiky.
 Jednání před všemi soudy je zásadně ústní a veřejné. Veřejnost může být vyloučena jen v případech stanovených zákonem.
 V řízení postupují soudy tak, aby byl zjištěn skutečný stav věcí, a při svém rozhodování z něho vycházejí.
 Při projednávání protispolečenských činů mohou soudy ukládat jen tresty (opatření) stanovené zákonem a za činy v zákoně uvedené.
 Organizace a činnost soudů (§ 14-34)
 Místní lidové soudy se skládají z předsedy soudu, jeho zástupce a ostatních soudců místního lidového soudu; všichni soudci místních lidových soudů vykonávají svou funkci vedle svého zaměstnání.
 Místní lidové soudy se ustavují v obcích a na pracovištích.
 Rozsah pravomoci místních lidových soudů, způsob, jak se zřizují, jejich volební obvody i zásady jejich organizace a jednání stanoví zvláštní zákon.
 Okresní soud se skládá z předsedy soudu, popřípadě jeho náměstka (náměstků), dalších soudců z povolání a soudců z lidu.
 Okresní soud rozhoduje v senátech nebo samosoudcem. Samosoudcem může být jen soudce z povolání.
 Senáty okresního soudu se skládají ze soudce z povolání a ze dvou soudců z lidu.
 Předseda okresního soudu:
 může předsedat kterémukoli senátu,
 sleduje rozhodování všech senátů a samosoudců,
 vyřizuje stížnosti pracujících.
 Předseda okresního soudu vykonává správu okresního soudu, zejména zajišťuje jeho řádný chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční a pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků okresního soudu.
 Předsedu okresního soudu zastupuje v jeho nepřítomnosti náměstek předsedy okresního soudu; nemá-li předseda okresního soudu náměstka, jiný soudce z povolání předsedou soudu k tomu určený.
 Krajský soud se skládá z předsedy soudu, jeho náměstka (náměstků), dalších soudců z povolání a soudců z lidu.
 Krajský soud rozhoduje v senátech.
 Senáty krajského soudu se skládají:
 ze dvou soudců z povolání a tří soudců z lidu, jestliže rozhodují jako soudy prvního stupně v trestních věcech,
 ze soudce z povolání a dvou soudců z lidu, jestliže rozhodují jako soudy prvního stupně v jiných věcech,
 ze tří soudců z povolání v ostatních případech.
 Krajské soudy dozírají na rozhodování všech soudů a státních notářství ve svém obvodu zejména tím, že rozhodují jako soudy druhého stupně ve věcech, ve kterých rozhodovaly v prvním stupni okresní soudy nebo státní notářství.
 Další případy rozhodování krajských soudů upravují zákony o soudním řízení.
 Předseda krajského soudu:
 sleduje rozhodování všech


text:
senátů krajského soudu a okresních soudů v obvodu krajského soudu,
 Předseda krajského soudu vykonává správu krajského soudu, zejména zajišťuje jeho řádný chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční, pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků krajského soudu a řídí a kontroluje výkon správy okresních soudů.
 Předsedu krajského soudu zastupuje v jeho nepřítomnosti náměstek předsedy krajského soudu.
 Nejvyšší soud republiky se skládá z předsedy soudu, místopředsedy soudu a dalších soudců z povolání.
 Nejvyšší soud republiky rozhoduje v senátech.
 Senáty nejvyššího soudu republiky se skládají ze tří soudců z povolání.
 rozhoduje o odvoláních proti prvostupňovým rozhodnutím krajských soudů,
 rozhoduje o stížnostech pro porušení zákona v případech uvedených v zákonech o soudním řízení,
 rozhoduje v dalších případech, určených zákony o soudním řízení.
 Soudci z povolání nejvyššího soudu republiky tvoří podle úseku své činnosti trestní a občanskoprávní kolegia. V čele kolegií jsou předsedové kolegií.
 Předsedové kolegií organizují a řídí činnost kolegií a sledují rozhodování senátů v kolegiích. Zejména řídí jejich rozborovou činnost, navrhují kolegiím zobecnění poznatků z rozhodování soudů, upozorňují je na nedostatky v rozhodování, navrhují zaujetí stanovisek ke správnému výkladu zákonů a jiných právních předpisů a podávají plénu nejvyššího soudu zprávu o činnosti kolegií.
 Jestliže to vyžadují potřeby dozoru nad zákonností rozhodování soudů, může předseda nejvyššího soudu republiky přikázat příslušnému kolegiu, aby k výkladu určité otázky nebo souboru otázek zobecnilo poznatky z rozhodování soudů anebo zaujalo stanovisko ke správnímu výkladu zákonů a jiných právních předpisů.
 Plénum nejvyššího soudu republiky se skládá z předsedy soudu, místopředsedy soudu a ostatních soudců z povolání. Platně se může usnášet za přítomnosti nejméně dvou třetin všech soudců z povolání nejvyššího soudu.
 Plénum nejvyššího soudu republiky zejména
 usnáší se na jednacím řádu nejvyššího soudu republiky,
 projednává a schvaluje zprávy předsedů kolegií nejvyššího soudu republiky o činnosti těchto kolegií a zaujímá stanoviska k závažným právním otázkám sporným mezi kolegii,
 projednává zprávy o účinnosti zákonů a jiných obecně závazných právních předpisů a na jejich podkladě dává podněty k nové právní úpravě,
 projednává a schvaluje zprávy o stavu socialistické zákonnosti pro národní radu.
 Zasedání pléna nejvyššího soudu republiky jsou neveřejná. Zasedání pléna se může účastnit generální prokurátor příslušné republiky a ministr spravedlnosti příslušné republiky; na zasedání pléna je možno přizvat i vedoucí jiných státních orgánů a společenských organizací a s poradním hlasem předsedy krajských soudů.
 Předseda nejvyššího soudu republiky:
 sleduje rozhodování senátů nejvyššího soudu republiky a všech krajských a okresních soudů a může dávat podněty k vydání rozhodnutí nebo stanoviska k zajištění jednotného výkladu zákonů,
 vyřizuje stížnosti pracujících,
 svolává plénum nejvyššího soudu, předsedá mu a určuje program jednání,
 vykonává správu nejvyššího soudu, zejména zajišťuje jeho řádný chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční a pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků nejvyššího soudu.
 Místopředseda nejvyššího soudu republiky zastupuje předsedu nejvyššího soudu republiky způsobem stanoveným v jednacím řádu nejvyššího soudu republiky.
 Vojenský obvodový soud se skládá z náčelníka, popřípadě zástupce (zástupců) náčelníka, dalších soudců z povolání a soudců z lidu.
 Vojenský obvodový soud rozhoduje v senátech nebo samosoudcem. Samosoudcem může být jen soudce z povolání.


text:
Senáty vojenského obvodového soudu se skládají ze soudce z povolání a ze dvou soudců z lidu.
 Vojenské obvodové soudy rozhodují jako soudy prvního stupně.
 Náčelník vojenského obvodového soudu:
 Náčelník vojenského obvodového soudu vykonává správu vojenského obvodového soudu, zejména zajišťuje jeho řádný chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční a pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků vojenského obvodového soudu a plní další povinnosti, které vyplývají z jeho vojenského služebního poměru.
 Vyšší vojenský soud se skládá z náčelníka, zástupce (zástupců) náčelníka, dalších soudců z povolání a soudců z lidu.
 Vyšší vojenský soud rozhoduje v senátech.
 Senáty vyššího vojenského soudu se skládají:
 Vyšší vojenské soudy dozírají na rozhodování všech soudů ve svém obvodu zejména tím, že rozhodují jako soudy druhého stupně ve věcech, ve kterých rozhodovaly v prvním stupni vojenské obvodové soudy.
 Další případy rozhodovánéí vyšších vojenských soudů upravují zákony o soudním řízení.
 Náčelník vyššího vojenského soudu:
 sleduje rozhodování všech senátů vyššího vojenského soudu a vojenských obvodových soudů v obvodu vyššího vojenského soudu,
 Náčelník vyššího vojenského soudu vykonává správu vyššího vojenského soudu, zejména zajišťuje jeho chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční, pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků vyššího vojenského soudu, řídí a kontroluje výkon správy vojenských obvodových soudů a plní další povinnosti, které vyplývají z jeho vojenského služebního poměru.
 Nejvyšší soud Československé socialistické republiky rozhoduje v senátech.
 Senáty Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky se skládají:
 z předsedy a čtyř soudců z povolání, jestliže rozhodují o stížnosti pro porušení zákona, podané proti rozhodnutím nejvyšších soudů republik nebo vojenských senátů Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky, anebo když zaujímají stanoviska k zajištění jednotného výkladu zákona; v tomto případě je třeba dbát toho, aby členy senátu byli občané obou republik,
 z předsedy a dvou soudců z povolání, jestliže rozhodují v ostatních případech.
 Jestliže se rozhoduje ve věcech spadajících do výlučné příslušnosti vojenských soudů podle § 22, je senát složen z vojenských soudců Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky; ve věcech dotýkajících se obecných a vojenských soudů rozhodují smíšené senáty složené ze soudců trestního a vojenského kolegia. Podrobnosti o sestavování smíšených senátů upraví jednací řád Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky..
 Nejvyšší soud Československé socialistické republiky sleduje rozhodování nejvyšších soudů republik a vojenských soudů.
 rozhoduje o odvoláních proti rozhodnutím vyšších vojenských soudů,
 rozhoduje o stížnostech pro porušení zákona proti rozhodnutím nejvyšších soudů republik a všech vojenských soudů a dále proti rozhodnutím vojenských senátů Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky, pokud tento soud rozhodoval o odvoláních; při rozhodování o stížnostech pro porušení zákona proti rozhodnutím vojenských senátů Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky jsou vyloučeni soudci, kteří rozhodovali o opravném prostředku,
 zaujímá stanoviska k zajištění jednotného výkladu zákona,
 přezkoumává zákonnost pravoplatných rozhodnutí, kterými byl uložen trest smrti.
 Nejvyšší soud Československé socialistické republiky dále
 rozhoduje o uznání rozhodnutí cizozemských soudů na území Československé socialistické republiky,
 rozhoduje spory o místní příslušnosti mezi soudy nebo státními notářstvími České socialistické republiky a Slovenské socialistické republiky,
 rozhoduje o určení místně příslušného soudu nebo státního notářství, není-li možno zjistit, zda místně příslušný soud nebo státní notářství je na


text:
území jedné nebo druhé republiky,
 rozhoduje o přikázání věci soudu nebo státnímu notářství druhé republiky, pokud to zákon o soudním řízení připouští,
 rozhoduje o kompetenčních sporech mezi vojenskými a ostatními soudy,
 rozhoduje spory o kompetenci mezi soudy jedné republiky a státními notářstvími druhé republiky.
 Jestliže některá otázka vyžaduje sjednocení výkladu, může ji předseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky přikázat senátu k zaujetí stanoviska ( § 26 odst. 2 písm. b)).
 Před zaujetím stanoviska si předseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky vyžádá vyjádření generálního prokurátora Československé socialistické republiky a předsedů nejvyšších soudů republik.
 Podrobnosti upraví jednací řád Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky. V jednacím řádu se stanoví též postup, jak má Nejvyšší soud Československé socialistické republiky v zájmu zajištění jednotného výkladu zákona zaujímat v určité právní otázce stanovisko.
 Soudci z povolání Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky tvoří podle úseku své činnosti trestní, občanskoprávní a vojenská kolegia. V čele kolegií jsou předsedové kolegií.
 Předsedové kolegií organizují a řídí činnost kolegií a sledují rozhodování senátů v kolegiích. Zejména řídí jejich rozborovou činnost, navrhují kolegiím zobecnění poznatků z rozhodování soudů, upozorňují je na nedostatky v rozhodování, navrhují zaujetí stanovisek ke správnému výkladu zákonů a jiných právních předpisů a podávají plénu Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky zprávu o činnosti kolegií. Předseda vojenského kolegia mimo to plní další povinnosti vyplývající z jeho vojenského služebního poměru a zastupuje předsedu Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky ve vojenských záležitostech.
 Jestliže to vyžadují potřeby dozoru nad zákonností rozhodování soudů, může předseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky přikázat příslušnému kolegiu, aby k výkladu určité otázky nebo souboru otázek zobecnilo poznatky z rozhodování soudů anebo zaujalo stanovisko ke správnému výkladu zákonů a jiných právních předpisů.
 Plénum Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky tvoří předseda, místopředseda a ostatní soudci z povolání Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky. Zasedání pléna se mohou účastnit generální prokurátor Československé socialistické republiky a s poradním hlasem předsedové nejvyšších soudů republik. Na zasedání pléna je možno přizvat i vedoucí jiných státních orgánů a společenských organizací.
 Plénum Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky se může platně usnášet za přítomnosti nejméně dvou třetin svých členů.
 Plénum Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky zejména
 usnáší se na jednacím řádu Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky,
 projednává a schvaluje zprávy předsedů kolegií Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky o činnosti těchto kolegií a zaujímá stanoviska k závažným právním otázkám sporným mezi kolegii,
 projednává a schvaluje zprávy o stavu socialistické zákonnosti pro Federální shromáždění.
 Předseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky svolává plénum tohoto soudu a předsedá mu. Vykonává správu Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky s výjimkou jeho vojenského kolegia, zejména zajišťuje jeho řádný chod po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční a pečuje o politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky.
 Místopředseda zastupuje předsedu. Jednací řád určí, jak se místopředseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky podílí na správě.
 Sídlem Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky je Praha.
 Sídlem nejvyšších soudů republik jsou hlavní města republik.
 Sídla a obvody okresních a krajských soudů určí zákony národních rad.
 Ministr spravedlnosti příslušné republiky může určit, že věcí určitého


text:
druhu z obvodu několika soudů bude vyřizovat jeden okresní soud; v oboru vojenského soudnictví přísluší toto právo ministru národní obrany.
 Vojenské obvodové soudy a vyšší vojenské soudy zřizuje a zrušuje president Československé socialistické republiky, který též stanoví jejich sídla a obvody.
 Výkon státní správy soudů (§ 35-38)
 Správu okresních a krajských soudů a nejvyššího soudu republiky vykonává ministerstvo spravedlnosti příslušné republiky. Za tím účelem zejména:
 vykonává prověrky práce okresních a krajských soudů,
 sleduje soudní činnost a dává nejvyššímu soudu republiky, popřípadě Nejvyššímu soudu Československé socialistické republiky podněty k zobecnění soudní činnosti a k zajištění správného výkladu zákonů a jiných právních předpisů,
 vydává směrnice o otázkách výkonu správy soudu,
 řídí činnost soudů na úseku propagace právního řádu,
 zajišťuje řádný chod soudů po stránce kádrové, organizační, hospodářské a finanční,
 organizuje a řídí politickou a odbornou výchovu soudců a ostatních pracovníků soudů.
 V rámci úkolů uvedených v odstavci 1 pod písm. a) a b) může ministr spravedlnosti příslušné republiky podat stížnost pro porušení zákona, jestliže zjistí při plnění svých úkolů, že jsou pro to dány podmínky podle zákonů o soudním řízení.
 Správu krajských a okresních soudů vykonává ministr spravedlnosti příslušné republiky buď přímo, nebo prostřednictvím jejich předsedů; správu okresních soudů může vykonávat též prostřednictvím předsedů krajských soudů. Správu nejvyššího soudu republiky vykonává ministr spravedlnosti příslušné republiky prostřednictvím předsedy tohoto soudu.“
 Správu v oboru vojenského soudnictví ( § 35) vykonává ministr národní obvrany, jemuž příslušejí oprávnění ministra spravedlnosti republiky. V ministerstvu národní obrany se zřídí Správa vojenských soudů. Ministr národní obrany může při výkonu správy přenést na náčelníka Správy vojenských soudů výkon některých svých oprávnění. Ministr národní obrany stanoví, v jakém rozsahu se na správě vojenských soudů podílejí jejich náčelníci.
 Správu vojenského kolegia Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky vykonává ministr národní obrany prostřednictvím předsedy tohoto kolegia v dohodě s předsedou Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky.
 Volby soudců (§ 39-48)
 Obecná ustanovení o volbách (§ 39-42)
 Soudcem může být zvolen každý svéprávný, bezúhonný, věci socialismu oddaný československý státní občan, jehož politická a odborná způsobilost, zkušenosti a morální vlastnosti dávají záruku, že bude funkci řádně vykonávat, má právo volit do zastupitelských sborů, v den volby dosáhl věku 24 let a souhlasí se svou kandidaturou u určitého soudu.
 Soudce z povolání mimo splnění podmínek uvedených v předchozím odstavci musí mít úplné vysokoškolské právnické vzdělání a úspěšně složenou odbornou justiční zkoušku.
 Soudce z lidu u vojenského soudu mimo splnění podmínek uvedených v odstavci 1 musí konat činnou vojenskou službu nebo být příslušníkem ozbrojených sborů; soudci z povolání u vojenských soudů a vojenští soudci Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky musí mimo to mít hodnost důstojníka (generála) a splněné podmínky uvedené v odstavci 2.
 Soudci z povolání jsou voleni na dobu deseti let.
 Soudci z lidu jsou voleni na dobu čtyř let.
 Volební období začíná dnem zvolení.
 Soudci vojenských soudů a vojenští soudci Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky jsou voleni na dobu, po kterou vykonávají vojenskou činnou službu, nebo po kterou jsou příslušníky ozbrojených sborů, nejdéle však na dobu deseti let, jestliže jde o soudce z povolání, a na dobu


text:
čtyř lelt, jestliže jde o soudce z lidu.
 Počet soudců z povolání u okresních a krajských soudů a u nejvyšších soudů republik sůtanoví ministr spravedlnosti příslušné republiky.
 Počet soudců z povoláníé u vojenských soudů určuje ministr národní obrany.
 Počet soudců u Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky stanoví předsednictvo Federálního shromáždění.
 Počet soudců z lidu stanoví předsedové (náčelníci) příslušného soudu, a to tak, aby jednotliví soudci nemuseli zasedat více než 12 dní v roce.
 Bez složení slibu nemůže soudce vykonávat svou funkci. Odmítnutí složení slibu má za následek ztrátu funkce.
 Složení slibu se neopakuje, jestliže byl soudce zvolen znovu nebo do jiné soudcovské funkce.
 Slib skládají:
 soudci z povolání soudů republik do rukou předsedy národní rady,
 soudci Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky a soudci z povolání vojenských soudů do rukou předsedy Federálního shromáždění,
 soudci z lidu okresních a krajských soudů do rukou předsedy národního výboru, který je zvolil,
 soudci z lidu vojenských soudů do rukou náčelníka soudu.
 Volby soudců (§ 43-44a)
 Soudce z lidu soudů republik volí a odvolávají národní výbory podle zákonů národních rad.
 Soudce z lidu vojenských soudů volí a odvolávají shromáždění příslušníků ozbrojených sil a ozbrojených sborů na návrh komisí ustavených příslušnými veliteli.
 Předsedu a místopředsedu Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky volí Federální shromáždění ze soudců zvolených pro Nejvyšší soud Československé socialistické republiky.
 Předsedu a místopředsedu nejvyššího soudu republiky volí národní rada ze soudců zvolených pro tento soud.
 Předsedy kolegií a předsedy senátů Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky, jakož i předsedy kolegií a předsedy senátů nejvyšších soudů republik ustanovují předsedové příslušného soudu ze soudců zvolených pro tento soud; jde-li o vojenské soudce, činí tak na návrh ministra národní obrany..
 Předsedy krajských soudů, jejich náměstky, jakož i předsedy okresních soudů a jejich náměstky ustanovuje ministr spravedlnosti příslušné republiky ze soudců z povolání zvolených pro tento soud.
 Předsedy senátů krajských a okresních soudů ustanovuje předseda příslušného krajského soudu ze souedů z povolání zvolených pro tento soud.
 Náčelníky vyšších vojenských soudů, vojenských obvodových soudů a jejich zástupce, předsedy senátů vyšších vojenských soudů a vojenských obvodových soudů ustanovuje ze soudců zvolených pro vyšší vojenské soudy a pro vojenské obvodové soudy ministr národní obrany.
 O odvolání a zproštění soudce z funkce uvedené v § 44 rozhoduje orgán, který soudce zvolil, popřípadě ustanovil.
 Do funkcí uvedených v § 44 odst. 1 a 3 jsou soudci voleni a z nich odvoláváni, popřípadě zprošťováni na návrh příslušného orgánu Národní fronty.
 Volby soudců krajských soudů, Nejvyššího soudu a vojenských soudů (§ 45-47)
 Doplňovací volby (§ 48)
 Postavení soudců (§ 49-66)
 Soudci jsou povinni při výkonu své funkce zachovávat zákony i jiné právní předpisy, vykládat je v zájmu pracujícího lidu a rozhodovat spravedlivě.
 Soudci jsou povinni využívat svých znalostí a zkušeností k politické a výchovné činnosti mezi občany. Tato politická a výchovná činnost má směřovat k upevňování socialistických vztahů mezi občany a k prohlubování socialistického právního vědomí pracujících. Mají proto seznamovat občany se zásadami socialistického právního řádu a na besedách s občany projednávat i vhodné veřejně projednávané typické případy porušování socialistické zákonnosti a zásad socialistického soužití.
 Soudci jsou


text:
také povinni zachovávat v úředních věcech mlčenlivost, a to i po zániku soudcovské funkce, jestliže nebyli této povinnosti ze zákona nebo osobou k tomu povolanou zproštěni. Zprostit soudce povinnosti zachovávat mlčenlivost může předseda (náčelník) soudu, a jde-li o předsedu (náčelníka) soudu, předseda (náčelník) soudu vyššího stupně.
 Soudci jsou povinni své povinnosti svědomitě vykonávat a vystříhat se při výkonu své funkce i v občanském životě všeho, co by mohlo narušit vážnost soudcovské funkce nebo snížit důvěru občanů k socialistickému soudnictví.
 Soudce může být z funkce uvedené v § 43 odst. 1 a 2 odvolán před uplynutím funkčního období, jestliže
 závažným způsobem porušuje své soudcovské povinnosti,
 jeho zdravotní stav mu nedovoluje řádně vykonávat soudcovské povinnosti,
 Návrh na odvolání soudce z funkce může též podat ministr spravedlnosti příslušné republiky, jestliže jde o soudce z povolání okresního a krajského soudu nebo nejvyššího soudu republiky; v ostatních případech může návrh podat ústřední orgán pověřený správou soudů. Před rozhodnutím o odvolání soudce z funkce je třeba si vyžádat jeho vyjádření.
 Soudce z povolání vojenského soudu a vojenský soudce Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky může být odvolán z funkce uvedené v § 43 odst. 2 i na návrh ministra národní obrany, jestliže je to odůvodněno organizačními změnami nebo jinými důležitými potřebami ozbrojených sil.
 Postup při odvolávání soudce z lidu vojenského soudu upraví ministr národní obrany.
 Funkce, pro kterou byl soudce zvolen nebo ustanoven, zaniká dnem, kdy mu bylo doručeno rozhodnutí o odvolání z funkce. Odvolání z funkcí uvedených v § 44 nemá za následek ztrátu funkce soudce ( § 43).
 Soudce může být na svou žádost soudcovské funkce zproštěn, nemůže-li ji trvale vykonávat proto, že byl povolán k jiné společensky významné funkci, nebo pro nemoc anebo z jiných vážných důvodů.
 Před rozhodnutím orgánu uvedeného v § 444a o zproštění soudce funkce je třeba si vyžádat stanovisko ústředního orgánu pověřeného správou příslušného soudu. Zproštění soudce funkcí uvedených v § 44 nemá za následek ztrátu funkce soudce ( § 43).
 Funkce, pro kterou byl soudce zvolen nebo ustanoven, zaniká dnem, kdy mu bylo doručeno rozhodnutí o zproštění. Doručením rozhodnutí o zproštění funkce soudce ( § 43) zaniká i funkce, pro kterou byl soudce ustanoven (§ 44).
 Soudce pozbývá své funkce také dnem právní moci rozsudku, kterým byl odsouzen pro trestný čin spáchaný úmyslně, nebo ztratil-li právo volit.
 Soudce z povolání vojenského soudu a vojenský soudce Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky nemůže být propuštěn z vojenské činné služby nebo z ozbrojeného sboru, jestliže předtím podle § 51 nebyl odvolán ze soudcovské funkce ( § 43) nebo podle § 52 nebyl této funkce zproštěn.
 Pro činy spáchané při výkonu soudcovské funkce nebo v souvislosti s výkonem této funkce je možno soudce trestně stíhat nebo vzít do vazby pouze se souhlasem orgánu, který jej zvolil.
 Soudce, který je trestně stíhán, nebo u něhož byl podán návrh na odvolání z funkce, může být až do skončení trestního řízení nebo do rozhodnutí o návrhu na odvolání z funkce dočasně výkonu soudcovské funkce zproštěn.
 O dočasném zproštění výkonu soudcovské funkce rozhoduje:
 předseda soudu, jde-li o


text:
soudce příslušného soudu,
 předseda krajského soudu, jde-li o předsedu okresního soudu nebo jeho náměstka,
 ministr spravedlnosti příslušné republiky, jde-li o předsedu krajského soudu nebo jeho náměstka,
 ministr národní obrany, jde-li o soudce vojenského soudu.
 Orgán, který zahájil trestní řízení proti soudci, vyrozumí o tom předsedu (náčelníka) příslušného soudu, a jde-li o soudce z povolání, též ústřední orgán pověřený správou příslušného soudu.
 Soudcovská funkce je veřejnou funkcí. Na vztahy vyplývající z výkonu soudcovské funkce se vztahují, s výjimkou soudců vojenských soudů a vojenských soudců Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky, pokud tento zákon nestanoví něco jiného, ode dne složení slibu zvoleného soudce předpisy zákoníku práce. Osobní věci soudců z povolání okresních a krajských soudů a nejvyšších soudů republik vyřizuje ministerstvo spravedlnosti příslušné republiky. Oprávnění ministra spravedlnosti příslušné republiky podle § 36 tím nejsou dotčena.
 Platové poměry soudců z povolání upraví ministr spravedlnosti po dohodě s ministrem práce a sociálních věcí příslušné republiky. Platové poměry soudců Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky upraví vláda Československé socialistické republiky.
 Soudci z povolání vojenských soudů a vojenští soudci Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky jsou vojáky z povolání, zahrnují se do počtu ozbrojených sil a pokud tento zákon nestanoví jinak, vztahují se na ně předpisy platné pro vojáky z povolání.
 V zájmu zajištění řádného plnění úkolů soudnictví je možno soudce z povolání dočasně přidělit
 k využití zkušeností ústřednímu orgánu pověřenému správou soudů,
 k výkonu soudcovské činnosti u okresního soudu (vojenského obvodového soudu) v obvodu krajského soudu (vyššího vojenského soudu), jde-li o soudce krajského soudu (soudce vyššího vojenského soudu),
 Pokud soudce s přidělením nesouhlasí, nesmí doba přidělení přesahovat dva kalendářní měsíce v kalendářním roce.
 I když soudce souhlasí s přidělením přesahujícím dobu uvedenou v odstavci 2, nesmí s výjimkou přidělení k ústřednímu orgánu pověřenému správou soudů doba přidělení přesahovat jeden kalendářní rok v období tří kalendářních roků.
 ministr spravedlnosti příslušné republiky, jde-li o přidělení k ministerstvu spravedlnosti nebo k nejvyššímu soudu republiky; v případě uvedeném na posledním místě činí tak v dohodě s předsedou nejvyššího soudu republiky,
 ministr národní obrany, jde-li o soudce vojenských soudů,
 předseda Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky po dohodě s ministrem spravedlnosti příslušné republiky (s ministrem národní obrany), jde-li o přidělení k Nejvyššímu soudu Československé socialistické republiky,
 předseda krajského soudu v ostatních případech; jestliže soudce s přidělením nesouhlasí, je možno ho přidělit pouze se souhlasem ministra spravedlnosti příslušné republiky.
 Justiční čekatelé se připravují na budoucí výkon soudcovské činnosti. Jsou oprávněni vykonávat pod dozorem soudce z povolání jednoduché úkony vyhrazené samosoudci, které určí ministr spravedlnosti příslušné republiky (ministr národní obrany).
 Justiční čekatelé jsou povinni, a to i po skončení praxe, zachovávat mlčenlivost ve věcech, o kterých se dozvěděli při výkonu své činnosti, ve stejném rozsahu jako soudci. Osvobodit od této povinnosti je může předseda krajského soudu z důvodů uvedených v § 49.
 Justičním čekatelem u vojenského soudu se může stát pouze voják v činné službě.
 Justiční čekatel skládá při nástupu do práce stejný slib jako soudce (- 42).
 Na justiční čekatele se vztahují přiměřeně obdobná ustanovení § 56 a 56a.
 Podrobné předpisy o praxi justičních čekatelů


text:
a odborné justiční zkoušce vydá ministr spravedlnosti příslušné republiky a ministr národní obrany.
 Soudci se povolávají k výkonu soudcovské funkce na dobu nepřesahující 12 dní v roce; prodloužení této doby je přípustné jen tehdy, je-li třeba dokončit projednán věci započaté za jejich účasti.
 může být učiněno jen se souhlasem soudce a v dohodě s organizací, u které je soudce zaměstnán.
 Soudci vojenských soudů a vojenského kolegia Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky povolávají se zpravidla z ozbrojených sil nebo z ozbrojeného sboru, jejichž je obviněný příslušníkem; musí mít stejnou hodnost jako ten z obviněných, který má hodnost nejvyšší, anebo hodnost vyšší.
 Soudcům, kteří jsou v pracovním poměru, přísluší za dobu, po kterou vykonávají soudcovskou funkci nebo plní jiné povinnosti spojené s touto funkcí, náhrada ušlé mzdy. Způsob a výši náhrady stanoví ministr spravedlnosti příslušné republiky.
 Soudcům, kteří nejsou v pracovním poměru, nahrazuje ušlý výdělek za dobu výkonu soudcovské funkce nebo jiných povinností spojených s touto funkcí stát. Způsob a výši náhrady stanoví ministerstvo spravedlnosti v dohodě s ministerstvem financí a Ústřední radou odborů.
 Stát hradí soudcům hotové výdaje, které vzejdou vykonáváním soudcovské funkce nebo jiných povinností spojených s touto funkcí. Způsob náhrady stanoví ministerstvo spravedlnosti v dohodě s ministerstvem financí a Ústřední radou odborů.
 Soudům z lidu přísluší mimo náhradu hotových výdajů a ušlého výdělku za každý den jednání paušální náhrada za výkon jejich funkce. Tuto paušální náhradu vyplácí stát ve výši, kterou určí ministr spravedlnosti příslušné republiky. Náhrady příslušející soudcům z lidu vojenských soudů upraví ministr národní obrany v dohodě s resortními ministry, kterým jednotlivé ozbrojené sbory podléhají.
 Soudci nemohou být vykonáváním soudcovské funkce nebo jiných povinností s touto funkcí spojených zkráceni na svých nárocích z nemocenského pojištění a sociálního zabezpečení.
 Úraz, který soudce utrpí při výkonu soudcovské funkce nebo jiných povinností s touto funkcí spojených, se považuje vždy za pracovní úraz.
 Podniky a ostatní organizace jsou povinny poskytovat soudcům pracovní volno k vykonávání soudcovské funkce i jiných povinností s touto funkcí spojených.
 V ozbrojených silách a v ozbrojených sborech jsou příslušní velitelé povinni umožňovat soudcům plnění všech povinností vyplývajících ze soudcovské funkce.
 Ustanovení přechodná a závěrečná (§ 67-74)
 Odborná justiční zkouška, soudcovská zkouška, jednotná soudcovská zkouška, jednotná soudcovská a advokátní zkouška, advokátní zkouška, prokurátorská zkouška, závěrečné hodnocení čekatelské praxe a jiné obdobné závěrečné zkoušky, vykonané před účinností tohoto zákona, mají stejné účinky jako odborná justiční zkouška podle tohoto zákona.
 Správa soudů je povinna zařadit soudce z povolání, který nebyl po skončení volebního období znovu zvolen, na místo odpovídající jeho odborné kvalifikaci a zkušenostem nabytým v soudcovské funkci.
 Není-li možno pro nedostatek volných pracovních míst učinit opatření podle odstavce 1, je správa soudů povinna být soudci z povolání, který nebyl znovu zvolen, nápomocna při vyhledání pracovního místa, odpovídajícího odborné kvalifikaci soudce a zkušenostem nabytým v soudcovské funkci.
 Jestliže se nepodařilo soudce z povolání, který nebyl znovu zvolen, zařadit na pracovní místo ani podle odstavce 1, ani podle odstavce 2, nebo nemá-li bývalý soudce na svém pracovním místě příjem, kterého dosahoval jako soudce z povolání před skončením volebního období, poskytuje mu


text:
správa soudů od zániku jeho funkce vyrovnání ve výši dosavadního soudcovského platu, popřípadě ve výši rozdílu mezi dosavadním soudcovským platem a výdělkem, kterého dosahuje na novém pracovním místě. Vyrovnání přísluší po dobu šesti měsíců, jestliže soudce z povolání vykonával svou funkci méně než pět let, a po dobu jednoho roku, jestliže tuto funkci vykonával déle než pět let.
 Ustanovení odstavce 3 platí též, jestliže byl soudce odvolán z funkce podle § 51, vyrovnání platu mu však přísluší pouze po dobu tří měsíců. Vyrovnání nepřísluší soudci z povolání, který byl odvolán, jestliže má nárok na starobní důchod nebo plný invalidní důchod, nebo jestliže byl odvolán z důvodu, který by byl u pracovníka důvodem pro okamžité zrušení pracovního poměru. Částka vyrovnání se sníží o částečný invalidní důchod, který byl odvolanému soudci z povolání přiznán.
 Jestliže byl soudce odvolán nebo zproštěn z funkce podle § 44, nebo jestliže byl podle tohoto ustanovení zvolen nebo ustanoven do nižší funkce, přísluší mu po dobu tří měsíců vyrovnání mezi platem spojeným s dosavadní funkcí a novým platem.
 Ustanovení odstavců 1 až 5 se nevztahují na soudce vojenských soudů a na vojenské soudce Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky, jejichž nároky jsou upraveny předpisy platnými pro vojáky z povolání.
 Soudci z povolání, kteří jsou v době svého funkčního období povoláni podle branného zákona na vojenské cvičení jako důstojníci v záloze a přiděleni k vojenským soudům, mohou být rozhodnutím ministra národní obrany pověřeni na tuto dobu výkonem soudcovské funkce, kterou jinak vykonávají soudci z povolání vojenských soudů.
 Za branné pohotovosti státu upraví způsob doplňování soudců vojenských soudů a vojenských soudů Nejvyššího soudu Československé socialistické republiky ministr národní obrany v dohodě s ministrem vnitra Československé socialistické republiky a ministry spravedlnosti republik..
 Ve výjimečných a zvlášť odůvodněných případech je možno navrhnout a zvolit za soudce z povolání i občana, který jinak splňuje podmínky § 39, nesložil však odbornou justiční zkoušku, jestliže jeho alespoň pětiletá právní praxe, úspěšně vykonávaná, zajišťuje, že je způsobilý k výkonu soudcovské činnosti. Osvědčení o tom, že tato podmínka je splněna, vydává ministr spravedlnosti příslušné republiky; jde-li o navržení a zvolení za soudce z povolání vojenského soudu, ministr národní obrany.
 Výjimečně mohou být zvoleni za soudce z povolání dosavadní soudci z povolání bez ukončení vysokoškolského právnického vzdělání, jestliže v praxi prokázali, že jsou způsobilí k výkonu soudcovské činnosti. Osvědčení o tom, že tato podmínka je splněna, vydává ministr spravedlnosti příslušné republiky.
 Přehled souvislostí Verze(7) Předpis zrušen (1) Prováděcí předpisy (1) Novelizováno (6) Ruší (2) Aktuální k datu Historie Editorial Záložky
 Souvislosti k 36/1964 Sb. bez vazby na §
 20.09.1990 - 31.08.1991 14.12.1988 - 19.09.1990 01.01.1978 - 13.12.1988 01.01.1970 - 31.12.1977 01.01.1969 - 31.12.1969 09.03.1968 - 31.12.1968 28.02.1964 - 08.03.1968
 37/1964 Sb. Usnesení předsednictva Národního shromáždění ČSSR o vyhlášení dne voleb do Národního shromáždění, do Slovenské národní rady, do národních výborů a vol ...
 Usnesení č. 37/1964 Sb. 01.03.1964 -


text:
25. 10. 2009 | 08:40
 Přečteno 10249 krát
 „Zápas s politickými strýci o moderní pojetí práva nás teprve čeká,“ říká soudce Vojtěch Cepl. V posledních měsících ho sice trápí nemoc, ale on neklesá na duchu a aktivně komentuje poslední výroky Ústavního soudu, vývoj právního vědomí od listopadu 1989 i nestabilní politickou situaci v Česku.
 * Jak byste se zachoval jako ústavní soudce, kdybyste dostal stížnost senátora Oberfalzera na Lisabonskou smlouvu?
 Neznám dobře obsah návrhu na porovnání ústavnosti Lisabonské smlouvy s naší ústavou, ale protože už existuje jeden nález Ústavního soudu v této věci, nejpravděpodobněji - kdybych já to dostal na stůl - ten návrh prohlásím za zjevně neopodstatněný. Odmítnu ho. Ten návyk, že se budeme soudit v každé prohrané politické při přes Ústavní soud, se musí zastavit. Množství odvolání ukazuje, že už se to dělá automaticky, a když už teď pan senátor říká, že připravuje další stížnost nebo její doplnění, tak by mohl ochromit stát. Tomu je třeba učinit přítrž a ukázat, že všechny podobné kauzy musí mít svůj jasný konec.
 * Ale jak tomu učinit přítrž?
 Naši soudci potřebují větší interpretační volnost. A potřeba je i reformovat procesní pravidla. Co je komu platné, když se dozví až po šesti letech, že je nevinný. Tyto reformy však vyžadují, aby soudci měli větší odvahu a volnost.
 * Kvůli tomu, že prezident Klaus zatím odmítá podepsat Lisabonskou smlouvu, se objevují návrhy, aby na něj byla podána žaloba za nečinnost nebo velezradu. Měl by takový postup šanci na úspěch?
 Náš ústavní pořádek poskytuje různá řešení, odmítám o nich spekulovat. To by bylo na samostatný rozhovor.
 * Co ale dělat s prezidentem, který porušuje ústavu? Jak ho lze přimět k dodržování práva?
 Viz předcházející odpověď. Běžný občan v demokratickém státě ví, že ústavní pořádek je založen na principu dělby moci, podle kterého se tyto pilíře moci mají navzájem kontrolovat a jejich pravomoci navzájem vyvažovat tak, aby nedošlo k tomu, že moc se soustředí v jedněch rukou.
 * Ústavní soudce Stanislav Balík během projednávání zákona o rozpuštění Poslanecké sněmovny upozornil Lubomíra Zaorálka, že většinová podpora tohoto zákona politickými stranami ještě neznamená jeho právnost. Znamená to také, že Ústavní soud je v České republice instituce, která koriguje vládu většiny?
 Ano, protože jak známo, většina se velmi často, nebo dokonce většinou mýlí, hlas větrozhovor šiny proto není základem demokracie. Tohle Američané věděli, už když psali ústavu, a proto ustavili Nejvyšší soud. Tam dokonce vědí, čeho všeho se může většina dopustit: Zaprvé, demokracie se může změnit v tyranii, když se jí zmocní demagog. Zadruhé, demokracie se změní v tyranii, když ve společnosti převládnou dlouhodobé předsudky třeba proti černochům nebo Židům. Zatřetí, demokracie se změní v tyranii, když společnost ovládne momentální vášeň, atd. Tím upozornili na to, že mínění většiny může být nebezpečné.
 * Proč by takové důvody neměly být zřejmé i českým politikům?
 Protože u nás ještě v roce 2009 převládá takzvaný socialistický parlamentarismus, který hlásá, že „všechna moc patří pracujícímu lidu“. Dnešní politici tomu nejen věří, ale jak vidíme na panu Paroubkovi, tuto metodu používají jako argument.


text:
Ještě k nám reálně nepronikla teorie dělby moci, podle které sice máme vládu lidu, ale ta je vykonávána prostřednictvím parlamentu, vlády a soudů. A tyto moci musí být nejen v rovnováze, ale také se musí kontrolovat.
 * Hlavní argument poslanců ale zněl, že Ústavní soud nemůže posuzovat ústavní zákony. Má se jimi řídit a posuzovat dodržování jejich litery.
 Tato otázka je sporná, protože například německé a rakouské soudy tak činí. Netýká se však daného příkladu, protože Ústavní soud ji považuje spíše za obcházení zákona.
 * Co je vlastně „materiální výklad práva“, o kterém jste mluvil před chvílí?
 Je to moderní doktrína, která se nazývá „skepse o normách“, což je termín profesora Harta z Oxfordu, který prosadil ústupek formalismu. Říká se o něm, že je to poslední velký pozitivista, a tvrdí, že pravidla lidského chování se nedají přesně artikulovat, a že je tudíž nejlepší, jsou-li uspořádána do hierarchie, na jejímž vrcholu jsou principy a soudci mají dostatek volnosti pro interpretaci. Soudci však musí vážit, který z principů, jež mohou být na rozdíl od pravidel v rozporu, má větší váhu. Napsal stěžejní knihu Pojem práva, v níž vysvětluje, proč se pravidla nikdy nedají přesně sepsat. Jeho teorie posunula celý problém právního myšlení do oblasti interpretace. Od té doby se píší tlusté knihy o interpretačních metodách historických, systematických či lingvistických. Zjednodušeně by se však dalo říci, že důležité jsou jen dvě: jedna advokátská, jež se snaží, aby její strana vyhrála, a druhá státotvorná, která se snaží hledat smysl, cíl daných ustanovení.
 * Takže jde o starý spor mezi literou a duchem zákona.
 Ano. A toto pojetí práva vyžaduje značnou soudcovskou volnost a důkladnou kontrolu Ústavním soudem. Základní smysl Ústavního soudu je tedy v tom korigovat vládu většiny, jak už jsem říkal. V současné době je to stále důležitější. Jedním z bitevních hesel zastánců čisté vlády většiny je také referendum. Například zamyslete se nad tím, jak by u nás dopadlo referendum o zavedení trestu smrti.
 * Ve Švýcarsku má referendum dlouhou tradici.
 Švýcarsko má úplně jinou historii, to si nemůžeme brát jako vzor. Totéž lze říci o Velké Británii. Proto v komparatistických právních úvahách se tyto země berou s rezervou.
 * V Česku tedy podle vás ještě pořád převládá právní formalismus?
 U nás dokonce ještě převládá extrémní forma formalismu neboli normativismus ze zaniklé, tehdy převládající tzv. brněnské školy, který má základ v představě, že se všechna pravidla musí přesně uzákonit. Představitel této školy, profesor František Weyr, psal za první republiky o matematizujícím právním proudu a věřil, že je možné právo převést na formální logiku. Jeho teorie vyvolala ve Spojených státech v život opačný proud, kterému se pod vlivem bouřlivě se rozvíjející sociologie říkalo právní realismus, a ten sem vůbec nepronikl.
 * Co se v něm tvrdí?
 Že právo je naopak součástí sociologie, normativních systémů a představuje jen jeden typ lidského chování, který se má prolínat s jinými pravidly estetickými, etickými, a dokonce i takovými, jež jsou rozumem neseznatelné, jako jsou předsudky, návyky, zvyklosti, obyčeje. Teprve tato pestrá směsice norem, z nichž nejnižší jsou normy


text:
profesní etiky, jimiž lidé skutečně žijí, mají být v ideálním případě v souladu se všemi ostatními normami, které jsou uspořádány do hierarchického systému, na jehož vrcholu je zákon základní neboli ústava. Ústavní principy musí prozařovat celý právní řád a mají vždy přednost před všemi ostatními právními pravidly.
 * Od dob první republiky ale uteklo téměř jedno století. Jakou změnu přinesl rok 1989 a následný vývoj?
 Zamrzli jsme v ledničce. Když přišel rok 1989, řeklo se: Kdo byl pronásledován komunisty? A odpověď zněla: Normativci. To znamená, že měli pravdu a na výsluní se znovu dostal profesor Weyr, o němž se pořádají v Brně kongresy. Jenže tato normativistická právní větev je dávno mrtvá, a dokonce se od ní odvrátil i profesor Kelsen, který ji s Weyrem vymyslel. V roce 1938 emigroval do Spojených států, kde přednášel. Když jsem se s ním v Kalifornii v roce 1969 sešel, řekl mi doslova: „To, co jsme s Weyrem vymysleli, byla krásná teorie, ale bohužel nebyla pravdivá. Dnes jsme všichni sociologové.“ A říkal to vesele a sportovně. Zemřel o rok později, v roce 1970.
 * Dobře, ale od listopadu uteklo dalších dvacet let. Proč se za tu dobu změnilo tak málo?
 Protože se nezměnilo naše školství, je tu velmi malá konkurence jednotlivých fakult a vůbec jsme se nepoučili. V Německu například ten, kdo habilituje či doktoranduje na jedné univerzitě, nemůže na ní zůstat jako učitel, musí jít jinam, aby vznikala konkurence. U nás to zatím funguje takto: když hodně zdravíte, klaníte se, otvíráte dveře, máte největší naději, že na své fakultě zůstanete a budete profesorem. Skepse k pravidlům je přijatá všude ve staré Evropě, jen u nás ne. Já těmto našim právníkům říkám lingvisté nebo textaři. Jsou to hlavně advokáti.
 * Není ale u advokátů takové pojetí práva pochopitelné?
 Jistě, ti se tím živí a nechají se na tuto práci najímat. Soudce má ale myslet jinak: má uvažovat státnicky o smyslu a cílech interpretovaného textu. To platí i pro politiky, ústavní činitele a právníky ve státní správě. Bohužel advokáti jsou těmi lidmi, kteří obklopili prezidenta Klause a naše politiky a zachází s nimi jako se svými klienty: stranám nabízejí pouze výklad, který je pro ně výhodný. Když se ale podíváte, kdo jsou ti renomovaní experti, o kterých politici hovoří, tak to nejsou právní filozofové, ale pouze advokáti, kteří navíc často pro různé strany a politiky již léta pracují jako poradci. Například často citovaný doktor Kudrna, který stojí za Paroubkem, je asistent pana poslance Jičínského z ČSSD atd. Státní právníci mají myslet opačně: uvažovat o cíli, smyslu, hodnotách. Tento zápas s politickými strýci o moderní pojetí práva nás teprve čeká.
 * Proč u nás nepřednášejí profesoři ze zahraničí a proč tak málo našich studentů práv studuje v zahraničí?
 Mně prostě připadá, že Češi a Moravané se podobají nemovitostem nebo rostlinám. To je snad přežívající feudalismus v nás, kdy se musela vrchnost žádat o přestěhování do vedlejší vesnice. Naši občané se velice neradi stěhují za prací nebo za studiem. To studium by ještě možná snesli, ale chtějí se


text:
vrátit. Už v rakouském právu se považovalo přeložení do odlehlé části říše za sankci. I v prvorepublikové ústavě stálo, že soudce je nepřeložitelný. Podobně je to se studenty, oni už tu příležitost mají, ale často raději zůstávají doma.
 * Není to dáno tím, že u nás státní instituce a úřady nepožadují, aby lidé na určitých postech měli alespoň postgraduální kurzy ze zahraničí?
 Tady byly pokusy o razantnější reformy už od základního vzdělávání: vzpomeňme třeba na ministryni Buzkovou, která chtěla zavést angličtinu povinně od první třídy. Tyto snahy však naráží na nedostatek učitelů a kvalifikovaní učitelé jsou velice drazí. Učit angličtinu nemůže každý, kdo umí anglicky. Takoví lidé se uživí mnohem lépe v komerční sféře a moc dobře vědí, že učení je těžké řemeslo zvlášť dnes, když děti jsou hodně neposedné. A jak známo, když je výuka jazyka nekvalitní, dokonce blokuje člověka, aby se tu řeč naučil dobře. Nejjednodušší je pobyt v cizině. Za současným stavem je kromě naší neflexibility a nemobilnosti i trochu xenofobie.
 * Nenese vinu za takový stav i právnická elita? Proč jste nedokázali politiky a společnost přesvědčit o tom, že se o právu dávno přemýšlí jinak?
 Bohužel, tím moderním euroatlantickým pojetím práva, jak o něm mluvím, zcela opovrhuje prezident Klaus a tím tento proces přechodu k materiálnímu pojetí práva výrazně brzdí. Dnešní konstitucionalismus vychází z přesvědčení, že by se měla oslabovat moc vlády člověka nad člověkem a že by mělo docházet k nahrazování vládce řádem, tedy pravidly; a to ať jde o monarchu nebo o demokraticky zvoleného vládce. My jsme za první republiky převzali do značné míry ústavu z Rakouska-Uherska, a proto náš prezident měl podobné pravomoci jako císař, takže mohl kdykoli cokoli rozpustit či někoho odvolat. I prezident Masaryk to občas zneužíval, například když se mu to nehodilo, nesvolával Senát, ale protože byl slušný, tak to fungovalo. Jenže každá ústava musí být sepsána tak, aby ji nikdo neslušný nemohl zneužít. Ústava má chránit lidi, a ne mocné. Náš problém není jen v tom, že politici tohle neberou v úvahu, ale i v tom, že naši občané chtějí tatíčka mocnáře.
 * Za vším přece není třeba hledat Klause. Prozraď te, proč se vám toto moderní pojetí práva v Ústavním soudu nepodařilo spolu se soudci, jako byli například Brožová, Čermák, Holländer, Kessler či Klokočka, prosadit?
 Protože právnictvo, kvůli negativnímu výběru v naší a vaší generaci, bylo zásadně proti. Dávala se přednost loajalitě před kvalitou, z loajálních se pak vybírali učitelé a část jich na fakultách sedí dodnes. Někteří se sice z této polohy vysmekli, ale ti byli po roce 1968 vyhozeni nebo emigrovali, jako profesor Klokočka. A toto je důsledek.
 * Jenže vaše sestava, kterou jsem jmenoval, byla z jiného těsta. Vy jste jistě nebyli žádné poslušné ovečky, na to se přece nemůžete vymlouvat.
 My jsme na počátku nevěděli, kam skočit. Vedení Ústavního soudu bylo na počátku v tomto ohledu velmi plaché. Nedovedli jsme pracovat, na rozdíl od doktora Motejla, s médii. Čeští soudci byli naprosto submisivní ovečky a cítili se jako součást státního aparátu. Všichni staří soudci


text:
mají v sobě ještě etatismus. Dodnes si pamatuji na naše první rozhodnutí, kterým jsme zrušili rozhodnutí vlády. To byl pro naše politiky takový šok, a přitom šlo jen o vilku v Ruské ulici na Vinohradech. Tento domek zdědila advokátka, Češka, která působila v Německu a zažádala o restituci. Ústavní soud rozhodl, že vila jí patří. Já byl tenkrát v této věci zpravodaj a do nálezu jsem napsal: „Užívání věci cizí proti vůli vlastníka je nemravné a protiprávní.“ Jen to vyšlo, volali mně čtyři ministři, že jsme se zbláznili a že odporujeme vládní vyhlášce. Tehdy jsme na memorandum nepomysleli. Jediný, kdo se snažil funkci Ústavního soudu veřejnosti objasňovat, byl profesor Klokočka, ale zřejmě jeho články byly moc teoretické pro obyčejné občany.
 * Jak se tenhle způsob myšlení podařilo změnit po éře fašismu v sousedním Německu?
 Částečně za to může jejich mentalita: vysoká vzdělanost a pořádkumilovnost a pak vliv Spojených států. Marshallův plán po válce zahrnoval nejenom ekonomickou pomoc, ale i duchovní - přeložila se spousta knih a deset tisíc německých a italských právníků vystudovalo v Americe, odkud si přinesli dvě ústavní zásady, o které mají pečovat: o dělbu moci a o ochranu občanů před státem. Takhle u nás není ústava dodnes pojímaná. Tady je považován za nejdůležitější parlament a Ústavní soud je tu většinou politiků vnímán jako ozdoba.
 * Vždyť se teď Ústavní soud postavil proti neústavní definici zákona.
 Ano a také se postavil za předsedkyni Nejvyššího soudu Ivu Brožovou. Což znamená jen ten fakt, že jsme začali - ke zděšení všech domácích politiků - fungovat jako řádná demokratická země.
 * Zažil jste za dobu svého působení v Ústavním soudu nějaký nátlak ze strany politiků?
 Já jsem osobně žádný takový nátlak nezažil, jen řekněme sugestivní dotazy a na ně jsme se snažili neodpovídat. Ale říká se, že velký vliv a moc měli asistenti a lidé, kteří spolupracovali se soudci. Tam hrála důležitou roli i atmosféra města: Brno je maloměsto, kde se všichni znají, a to hraje důležitou roli. Mimochodem i tím si lze vysvětlit, že z brněnské právnické fakulty po roce 1990 z politických důvodů nikdo neodešel. Českou společnost tenhle stav ohrožuje dvojnásobně, protože nejen že tu neplatí materiální právo, ale navíc celá naše civilizace zažívá krizi demokracie, v níž hrají největší roli PR agentury, reklama, prezentace v televizi a peníze a jediná obrana proti tomuto posunu je vláda práva, která má nad sebou nějaký vyšší řád. U nás je pořád obava z toho říci nahlas, že většina se často mýlí, a v tom je náš problém, možná největší. Pokud totiž nevládne právo a řád, zvrhne se politika v souboj dvou skupin, jež musí do volebního boje investovat velké peníze, které pak ale po volbách chtějí zase inkasovat zpět. Této degradaci může zabránit jen vláda pevného řádu, o které celou dobu hovoříme. Pro každou společnost je nejdůležitější řád, o který mají dbát právníci. Vždyť i vlastnictví je právnická kategorie a ve Spojených státech došlo ke krizi proto, že se začalo věřit, že bankovní sektor nemá být regulován, a přecenila se takzvaná


text:
samoregulační funkce trhu.
 Komunistická strana patří mezi zločinecké organizace. Komunisté jsou tedy zločinci. Bývalí komunisté jsou bývalí zločinci, jenže nepotrestaní. Těchto nepotrestaných zločinců je v parlamentu 50%; ve státní správě to bude podobné, o justici si také nedělám iluze. Tohle je mafie; má odnože - jedna z nich je soudcovská.
 25. 10. 2009 | 08:59
 právní systém protežovaný p. Ceplem dle mého představuje odklon od kontinentálního (výčtového) evropského práva a příklon k (precedenčnímu) právnímu systému anglosaského typu.
 Samozřejmě rozvolnění práva podle výkladu soudců dává soudnímu systému mnohem větší možnosti při hledání a nacházení spravedlnosti anebo omluvě nespravedlnosti. Dává soudcům mnohém větší moc ve státě.
 Pokud jde o uváděných USA. Podle p. soudce tvůrci americké ústavy již při jejím koncipování věděli o možných úskalích... Přesto se USA ve své historii po přijetí ústavy nevyhly projevům rasismu (definitivně byl pohřben nikoliv v 18. století, kdy ústava vznikala, ale až v 50-ých letech 20. století).
 Pokud jde o referendum - je zajímavé jak p. soudce vystříhá před touto formou přímé demokracie. Na švýcarský systém jsme prý ještě nedorostli. Volič v našem politickém systému má právo na základě slibů (ve volebním "referendu") zvolit volební podvodníky (s univerzálním bianco šekem rozhodovat podle ústavy o čemkoliv pouze podle svého svědomí neberouc přitom ohled na vůli voliče, volební program strany na kandidátce které byl jako ZASTUPITEL zvolen do zastupitelského sboru) - a to je tak asi všechno. Žádná korekce po další 4 roky prakticky neexistuje.
 Ryba jak známo smrdí od hlavy. Nedivme se proto, že náš politický systém qvázidemokracie i systém vymáhání spravedlnosti je dnes v takovém stavu v jakém je. Jistá vlivná osoba jej dokonce při procesu vedeném synem p. soudce nazvala mafií.
 25. 10. 2009 | 09:01
 Pokud nějaké politické postoje skutečně vážně ohrožují naše současné demokratické poměry, pak to nejsou marginální pravicoví extrémisté nebo komunističtí nostalgici, nýbrž lidé, kteří zamrzli v hrobě, lidé s rakouskouherským myšlením, lidé svévolně se povznášející nad demokratické instituce a dožadující se elitářského, prý principiálního rozhodování. Vláda práva se podle tohoto fanatika řídí něčím víc než zákonem, protože na vrcholu jsou principy, které však mohou být v rozporu, a soudce si z nich proto vybírá, a to podle nepředvídatelných kritérií. A takové orákulum má nahradit demokratické orgány. To by nebylo nic jiného než návrat despocie několika uslintaných dědků třaslavě kdákajících o nadpolitických principech, které například zakazují snižovat jim platy.
 Konfliktní politický provoz moderní demokracie s sebou nese atmosféru nejistoty a dětinskou touhu po návratu do stáda vedeného údajně moudrými, nepolitickými osobnostmi a principy. S moderní Evropou to samozřejmě nemá pranic společného, ta je naopak založena na rozhodování většiny a odmítnutí iluzivních nadějí, že někdo bude rozhodovat za občany lépe.
 25. 10. 2009 | 09:08
 "reformy však vyžadují, aby soudci měli větší odvahu a volnost."
 Zcela správně, ale chybí tam odpovědnost.
 A platí to i pro Plzeň ?
 Dědo, kolik ti ještě zbývá života? Dej si pohov. Stařecká demence je velmi nepříjemná věc. Pro mladé je nejpříšernější, když je oslovuje svraštité, nebarevné, nechutně zapšle stáří. Ale jinak mě nevadíš.
 25. 10.


text:
2009 | 09:31
 Baviči,
 kolik zbývá Vám?
 25. 10. 2009 | 09:32
 Kamil 30 napsal(a):
 Baviči , kolik života zbývá tobě ? A to že jsi mladý vypravuj holubům . Z toho Tvého příspěvku čouhá blbé , nevzdělané mentální stáří .
 25. 10. 2009 | 09:46
 Profesor Cepl patří k národní intelektuální elitě.Je skvělé,že ho máme.Obávám se avšak,že mu mnozí nerozumějí a někteří ani nechtějí rozumět.Ale to nevadí.Důležitá je již prostá existence jeho názorů a jeho osobnosti.
 25. 10. 2009 | 09:49
 Děkuji vám za tohoto hosta a za možnost seznámit se s jeho myšlenkami a názory. Napsat cokoliv víc, jen bych to pokazil.
 Jen si přátelé (viz Ládik)všímejte, co se rodí v hlavách oponentů těchto myšlenek (viz bavič).....
 25. 10. 2009 | 09:57
 ufff, tady probíhá nějaká kampaň proti presidentovi...proč jsou zde neustále dokola zveřejnovány pouze blogy chonických a profláklých klausobijců ..hvížďala, pehe, senil cepl, zaorálek,jirka havel....kteří pořád dokola omílají ty svoje s prominutím hovadiny, lži a demagogie????? co nějaká vyváženost???
 25. 10. 2009 | 10:12
 a to je právě to nebezpečí klausofilů a možnost zneužití moci narcisistními zjevy, když diskusi o pojetí práva je někdo schopný převést do roviny ublíženosti JEHO NEJSVĚTĚJŠÍHO SPASITELE NÁRODA A GENIÁLNÍHO UČITELE A TVŮRCE!Mimochodem opravdu nemluvím o Stalinovi...
 P.S. To, že je doktor Cepl starší než já, ještě neznamená, že je senilní! Spíš bych tu senilnost hledal na nějakém pražském kopci, tam to už je totiž ve stádiu na zbavení svéprávnosti!
 25. 10. 2009 | 11:29
 ''Přesto se USA ve své historii po přijetí ústavy nevyhly projevům rasismu (definitivně byl pohřben nikoliv v 18. století, kdy ústava vznikala, ale až v 50-ých letech 20. století).''
 V tom máte úplnou pravdu.
 Není ovšem bez zajímavosti, že rasovou segregaci v oblasti školství zrušil svým rozhodnutím Nejvyšší soud USA, aniž by došlo k legislativní změnám(konkrétně ke změně klauzule o rovné ochraně práv obsažené ve 14. dodatku Ústavy USA).
 Tedy 9 soudců, nikoli většina zástupců lidu v Kongresu nebo nějaké referendum, zrušilo rasovou segregaci.
 Většina se skutečně může i mýlit,jak upozorňuje prof. Cepl..
 kartan napsal(a):
 Kdo zradil jednou, Hvížďalo, zradí i po druhé.Že si s Vámi, ještě někdo láme hlavu.Na smetiště dějin s takovými, jako jste vy!
 25. 10. 2009 | 15:16
 Hoven : Budu básnický, abych nebyl smáznut :
 Exkremente, jež v množném čísle a v druhém pádu jsi nás tu navštívil - Ave!
 25. 10. 2009 | 15:31
 Je to velmi poučný rozhovor. Děkuji
 25. 10. 2009 | 15:40
 Ať už je nejvhodnější cesta k lepší budoucnosti jakákoli, je sympatické, že se poslední dobou diskutuje o problémech současné podoby naší demokracie. V tom vidím jistou naději pro tento národ.
 25. 10. 2009 | 17:02
 Vico,v tom uplakaném počasí jsem i já uronil slzu nad tím druhým pádem v množném čísle.Kéž by takových bylo více.Zdravím KV
 25. 10. 2009 | 17:44
 Problem je v tom, ze pravni system u nas je zalozen na kontinentalnim pravu. Tzn. zakon tvori zakonodarce a soudce je pouze tim kdo stanovi, jestli ten ci onen to co je napsano prekrocil ci


text:
ne, s tim ze v omezene mire muze pouzit vlastni rozum a odchylit se v pripade ze pravo jasne odporuje dobrym mravum. Nasi soudci si ale zacali pred nekolika lety vytvaret vlastni system, ktery neni ani timto ani pravem precedencnim. Tzn. ze kazdy soudce ma vlastni vyklad prava, ktery se muze mnohdy lisit od psaneho (platneho)a to i bez ohledu na predchozich rozhodnutich soudcu jinych (tzn. je uplne jedno, jak stejny spor odsoudil nekdo pred nim - precedens). To je duvod proc se mluvi o soudcokracii, kde rozhoduji soudci kteri bori jakekoli jistoty a hranice chovani, ktere musi mit kazdy jedinec aby mohl vubec existovat. Pan Cepl je pradstavitelem tohoto smeru a pro mne je otazkou, jestli to dela z jesitnosti ci ma opravdu predstavu ze je onim jedinym vyvolenym rozhodujicim o byti ci nebyti jinych nebo na politickou objednavku. Na stabilite pravniho systemu stoji kazdy stat - to co delaji soucasni soudci a zbytek justice je totalni (mozna planovana) destrukci statniho zrizeni.
 25. 10. 2009 | 17:45
 K.V. :)
 Materiální pojetí práva v podobě, kterou nám tu nabízí Vojtěch Cepl by mnohého občana až tolik nepotěšil.
 Zaplatil by totiž tím, co si na právním státě cení - právní jistotou. Tu by vystřídala velká právní nejistota.
 Běžný občan se pohybuje v mantinelech daných soustavou zákonů. Když chce učinit jakýkoliv právní úkon směřující do budoucna, drží se zákonných norem, případně si k tomu přizve "advokátský klon právníka", který mu pomůže, v dobré víře, že teď, když učinil právu zadost, má své záležitosti do budoucna ošetřeny.
 Chyba lávky! Občánek, ani pozitivisticky pracující právní zástupce není totiž držitelem oné prazvláštní mantry. Tu mají jen soudci, kteří, dle rady pana profesora, by se obsahem zákonů neměli nijak zvlášť omezovat a naopak by se měli povznést nad tyto zákony /z despektem nazývanými tzv. jednoduchým právem/.
 Problém je v tom, že běžný občan, ani běžný advokát nositelem oné mantry nejsou. Čili jsou v pytli.
 Nejvíce povzneseni až do stratosféry, kde už žádní ptáci nelétají, jen duchové zákonů, by měli být ústavní soudci.
 Ti už ve svém krajně materiálním pojetí práva pracují s tak abstraktními, ale hlavně vágními pojmy, jako je materiální ohnisko Ústavy, kautely vyššího principu mravního atd. Kdo to čte, většinou spadne na zadek, či spíše si klekne a začne zdvíhat ruce k nebi jak mohamedán, kterého pobožnost zastihla někde na poušti.
 Prof.Cepl tu vyslovuje myšlenku, že v demokratických volbách vzniklá většina je spíše nositelkou potenciálního zla a proto by nad ní měl stát jakýsi Sbor veleknězů se svým materiálním výkladem práva s právem konečného slova.
 Je to pradávný archetyp, kdy Velekněz, který má přímou horkou linku na samotného Boha vynese svůj rezultát navzdory platným zákonům, které jsou jen nepotřebnou veteší, kterou stvořila ta nebo tamta zlopověstná parlamentní většina v toku času.
 To jest, milí zlatí podoba možné soudcokracie, pokud se urve z řetězu. Což se v případě našeho Ústavního soudu stalo.
 Panu Hvížďalovi bych doporučoval rozhovor s ústavním soudcem prof. Musilem. To by se mu pěkně orosily brejle /tedy Hvížďalovi/.
 Já bych byl mnohem


text:
raději, kdyby soudci používali vlastní rozum pokud možno v každé kauze.
 Teď vážně; ono to psané právo není zdaleka vždy tak jasné, a ani nemůže být.
 Jsou to pouze obecná pravidla a principy (psané i nepsané), která musejí právě ti soudci interpretovat a následně aplikovat na konkrétní případ. Role soudce pak není podle mého názoru ani zdaleka tak jednoduchá.
 Nekonzistentnost judikatury je skutečně značný problém, ale nedával bych za to vinu pouze soudcům. To víte, když se ty zákony mění téměř každý druhý den, no tak to se potom jen ztěží může vyvinout nějaká stabilní judikatura.
 25. 10. 2009 | 18:34
 Mohl by jste sem prosím hodit link na zmiňovaný rozhovor se soudcem Musilem.
 25. 10. 2009 | 18:46
 "Například zamyslete se nad tím, jak by u nás dopadlo referendum o zavedení trestu smrti."
 Tak myslím...že by byl schválen. A co je na tom? Vždyť funguje i v některých státech oněch Ceplem vyzdvihovaných USA. Nechápu ho, demokrata...
 25. 10. 2009 | 18:55
 pokud by se jednalo o diskuzi o pojetí práva, neřekl bych ani slo. mluvím o sugestivních otázkách typu " co dělat, když president porušuje ústavu....."to není o právu, to je politika a lži veškrnofilů jako se senil cepl( zajímalo by mě jak se dostal k titulu jeho synator, kteremu už bylo odebráno několik případů pro naprostou neschopnost), jsem právník, ustavu znám a myslím si, že president ustavu neporuše, podle meho nazoru, jestli někdo porušil v poslední době ustavu, tak to byl ustavní soud, který zrušil ustavní zákon o předčasných volbách, ale to je na jinou diskuzi.
 25. 10. 2009 | 19:03
 Pražský rodák Hans KELSEN nezemřel v roce 1970, ale 19. dubna 1973.
 http://neuhaus.cz/lide/1_in...
 rob : Já jen Hv. doporučil, aby ten rozhovor udělal. Neudělal.
 Doporučuji vám a všem, kteří mají zájem, si přečíst oponentní stanovisko ústavního soudce Jana Musila k rozhodnutí Ústavního soudu o ústavní stížnosti Miloše Melčáka ÚS 24/09 ze dne 15. září.
 Kdyby se tvořil jakýsi právnický Nový zákon, dal bych tuto stať jako evangelium sv. Jana Musila.
 Cepl je ...Cepl.
 25. 10. 2009 | 19:20
 ''zajímalo by mě jak se dostal k titulu jeho synator, kteremu už bylo odebráno několik případů pro naprostou neschopnost''
 Myslíte snad jako např. v kauze tzv. ''justiční mafie''?
 25. 10. 2009 | 19:21
 například. ale těch věcí, co mu odebrali je mnohem víc.
 25. 10. 2009 | 19:26
 Odebrání kauzy ''justiční mafie'' soudci Ceplovi bylo ale minulý čtvrtek prohlášeno ÚS za protiústavní, jak jistě víte.
 Ten disent soudce Musila je skutečně kvalitní. Přesto se domnívám, že ÚS v této kauze nepochybil.
 I soudce Musil obecně souhlasí s možností přezkumu souladu ''ústavních zákonů s Ústavou. Jen se mu zdá, že v tomto případě měl být ÚS zdrženlivější nebo případně přesvědčivější.
 25. 10. 2009 | 19:45
 to asi budete ten dotčený právník, které pan Cepl označil za ty poradce...Mimochodem, Vaše vyjadřování typu "veškrnofil, senil a otázka na titul jeho syna" přesně sedí na to co pan Cepl upozorńuje. tzn. že máme právníky bez morálky, nadhledu a vlastního INTELIGENTNÍHO úsudku ohledně práva!


text:
Ale proč ne! vždyť podle Klausofilů je všechno jenom kšeft! Kdo platí může!
 25. 10. 2009 | 19:47
 ustavní soud podle ustavy hlídá ustavnost zakonů a rozhodnutí, bohužel nikdo při psaní ustavy netušil, že se ustavními soudci stanou lide typu rychetskeho, wangnerové a spol a tak v ustavě není napsáno, kdo bude hlídat ustavní soud..... cožý je škoda. protože by to někdo dělat evidentnmě měl.
 Pavel Skeptik,
 ja mam moralku v pořádku, nekradu, nepodvádím...možná právě proto nesnáším veškrnu , cepla a podobné typy. ...a propo za VLASTNÍ usudek považuješ ten, který je shodný s tím ceplovým???
 25. 10. 2009 | 20:20
 Ona ta obliba/neobliba konkrétních soudců asi právě závisí do značné míry na tom, jaké pojetí práva kdo zastává.
 Řekněme - formální pojetí práva v. materiální pojetí práva.
 25. 10. 2009 | 20:45
 ...si tykáme? A Cepl snad krade?
 25. 10. 2009 | 20:53
 Skvely clanek! Dekuji. K diskutujicim: rozdilnost nazoru je prirozena vec, veci se daji videt z ruznych uhlu. Ale pokud to diskutujici podlozi hanlivostmi (viz. Hoven), prokazuje nam jen nikym nechtenou prezentaci sve vulgarity.
 25. 10. 2009 | 20:55
 tady nejde o oblibu, ale o dodržování zákona. mladymu ceplovi polde myho nazoru ten titul vydupal starej. mladej cepl by soudce dělat neměl, protože na to nemá ani osobnostní ani intelektuální profil.
 já ti tykám, věk na to mám. nevim jestli cepl krade, ale že lže, to vim určitě. a od toho je ke kradeži už jen kruček.
 25. 10. 2009 | 21:27
 ÚS, je konečná instance. Jeden blázen bez znalostí nemůže nahradit 15 odborníků, kteří bdí nad ústavou.
 Jestli to někdo tvrdí, tak stojí za despotismem - a že už toho prezidentského není málo !!
 25. 10. 2009 | 21:34
 musíte vzít ovšem na vědomí, že parlament nemá při změnách ústavy žádné limitace. ústava musí garantovt určitou stabilitu a určité principy, například také nemožnost měnit pravidla v průběhu hry jak se komu zachce. domáhat se zde tedy nějakého striktně formálního výkladu práva mi přijde neúnosné. je zajímavé, že u normálních zákonů může ÚS parlamentu zrušit, co chce, a nikdo to neoznačuje jako vládu 15 veleknězů nad vůlí lidu.
 25. 10. 2009 | 22:05
 tak nevi, jestli povazovat prof. Cepla za pravni autoritu
 napriklad Volksgerichty v cele s Rolandem Freislerem, to bylo kladivo na pozitivismus - nebyla dulezita litera zakona, ale dosahnout materialniho zameru jejich tvurcu
 a davat jako vzor italskou justici, s prehledem nejmene efektivni v EU (vcetne novych clenu), to taky vyzaduje slusnou davku... neinformovanosti
 25. 10. 2009 | 22:10
 hovorka11...15 co??? odborníků?? možná odborníků na přečtení novin, i když možná i na to mají asistenty. uvědom si, že Veškrna tam navrhoval jenom sve kamarady a Klausovi prošli senátem jenom vysloužilí politici. ....odborníci....to jsi mě rozesmál.
 25. 10. 2009 | 22:22
 Paterik : To, že nejsem zastánce ryze formalistického výkladu práva, jste se mohl přesvědčit, když jsem si oba více méně notovali ohledně postupu prezidenta VK.
 Na druhé straně musíte uznat, že zákon o ÚS taxativně připouští pouze rušení obyčejných zákonů. Nic více.
 Ano je tu


text:
ten čl.9/2 Ústavy, který v zcela mimořádných případech by mohl opravňovat zrušení i ústavního zákona, ovšem jen tehdy, pokud by byly ohroženy základy demokracie.
 Netvrdím, že postup Parlamentu byl ústavně čistý. Nebyl.Rozhodně však nešlo o situaci, která by opravňovala k aplikaci zcela mimořádného postupu ÚS přes čl.9/2.
 ÚS tak projevil velkou nezdrženlivost. Smutné je, že očekával maximální zdrženlivost zejména zákonodárců. Holt někdo v takové situaci zdrženlivý být musí.
 Materiální pojetí musí být spojeno se zdrženlivostí, jinak je zle.
 Zákonodárci ustoupili od silového řešení, kterým by dosáhli předčasných voleb.
 Bohužel si myslím, že v tomto sporu moudřejší ustoupil a tím moudřejším rozhodně nebyl ÚS.
 O prezidentovi Klausovi pak vůbec darmo mluvit.V tom se však, pokud jsem si všiml, zcela shodneme.
 25. 10. 2009 | 23:15
 jen houšť a víc, soudě zvlášť podle ohlasů pod blogem je toho třeba, občan potřebuje diskuzi, ovčan nikoliv, pokud se skutečně máme nazývat demokratickou zemí, pak potřebujeme více občanů, než ovčanů
 26. 10. 2009 | 00:11
 pokud vím, tak ústava dává ÚS pravomoc rušit zákony. není zde zcela explicitně stanoveno, že se nemůže jednat i o zákony ústavní. pokud přiznáte soudu rušit zákony "narušující demokracii", pak tedy nelze nic namítat proti tomu, že soud melčákovu stížnost projednal. můžete samozřejmě nesouhlasit s výrokem soudu, ale já se domnívám, že nyní nám parlament začal rýsovat určitý trend - trend jednorázových účelových zásahů do ústavy, což je podle mě pro demokracii mnohem nebezpečnější, než ten samotný zákon. ÚS tedy jasně vykolíkoval politikům hřiště. je možné, že tak učinili pod dojmem pořádků minulých režimů, kdy byla ústava víceméně ignorována a razilo se heslo že "ústava se nevztahuje na ÚV strany" atd.
 26. 10. 2009 | 06:37
 Současné znění čl. 87 odst. 1, písm. a) Ústavy Vám dává zdánlivě za pravdu.
 Nicméně původní znění tohoto článku hovořilo pouze o možnosti rušit ''zákony'' jsou-li v rozporu s ústavními zákony nebo mezinárodními smlouvami o lidských právech.
 Tedy pouze tzv. obyčejné zákony, a nikoli zákony ústavní.
 Ke změně došlo v souvislosti s přijetím tzv. euronovely Ústavy, jejímž účelem zcela jistě nebylo přidat ÚS kompetenci rušit ústavní zákony. Pokud tedy budeme ''materialisté'' a nikoli ''formalisté''.
 Přesto se domnívám, že ÚS pravomoc rušit ústavní zákony má. Jinak by skutečně čl. 9 Ústavy byl jen pouhou floskulí.
 Otázkou je samozřejmě, zda ji v případě zrušení voleb do PS využil uvážlivě.
 Soudce Cepla považuji za jednoho z nejlepších soudců jakými se může naše justice pochlubit.
 26. 10. 2009 | 08:22
 Jojo, smutný čtení.
 Ještě smutnější diskuse.....
 Holt nám už terminálně mizi gnerace starců, kteří mají ve svém myšlení vtělenu etiku.
 Kde se vzala? No tam, kde tito starci čerpali své poznání v dětství...
 Etika zemřela s Benešem, od té doby tu máme jen zástupy "zdělanců", kteří ovšem žijí dle naprosto oprtunně utilitárního rozumu.
 Právo už dávno nepodporuje etický kodex, naopak, padesát let totalitního "práva" udělalo z našich juristů zedníky, kteří "pocitvě" staví dům dle plánů, které odporují prostému zednickému rozumu.
 Dnešní seznam "předpisů", to není zákoník, to je systém prováděcích pravidel, která chrání sama sebe, instituci je "hájící"


text:
před každým jedincem, který by systém antagonizoval, ať je jakkoliv "v právu" dle prostého principu "přirozeného smyslu práva" - tedy vždy chránit svobodu jedince před "svobodou instituce".
 My dodnes zažíváme opak - institucionální zlo vtělené do politického boje už dávno ovládlo právo, dnes to není kodex, který by stál "nad všemi", je to kuchařka mocenské zvůle "v rámci zákona".
 Politizace práva je prostě jeho meritorní likvidací, protože už není tím činitelem, který tvoří pevné mantinely našeho občanského kluziště, ale je naopak tím, co jest ohýbáno tak, aby se mohlo legalizovat vše nelegitimní.
 Rozpor mezi legálním a legitimním, na který tu zadělala okupace, bolševik a normalizace se zrcadlí v dnešní době, kdy Cepl je "bezvýznamným prduchem", pan Sokol pak nejmenovaným králem této epochy.
 Stačí porovnat zdejší poslední články obou, abychom viděli, jak právo delegitimizuje do podoby Havlova ptydepe právě skrze tu generaci, která celý život trávila legalizací nelegitimního.
 Pro přemýšlející doporučuji četbu pana Marcelina - Soumrak říše Římské.
 Dnes už není potřeba koně v senátu, aby jeden viěl tu hrůzu...
 26. 10. 2009 | 09:46
 Za mne diskutuje Cicero (Tuskulské hovory)dnes jen úryvek O stáří
 26. 10. 2009 | 10:34
 No už jsem to tu chtěl skončit, ale na své osamělé pouti sem zavítal Pocestný a tak mi to nedá.
 Nemá smysl srovnávat prof. Cepla a advokáta Sokola. Jediné, co mají společného, je, že jsou právníci.
 I vy Pocestný, když budete potřebovat právní pomoc např. s fúzí dvou velkých podn. subjektů, zajdete za nějakým tím pr. řemeslníkem, který dle platného pozitivního práva splní vaše zadání.
 A když zbude čas, tak si můžete už mimo účtované palmáre u lahvinky pinot blanc popovídat o materiálním pojetí práva.
 Sokol není nějakým až tak velkým králem, byť vskutku je až provokativně zdravý a bohatý.
 Králi jsou vskutku ti, co sedí v talárech ústavních soudců a více méně drží linku zanechanou Vojtěchem Ceplem.
 To opět všichni zjistíme zítra při projednávání úst. stížnosti senátorů /či senátorských koňů?/.
 26. 10. 2009 | 10:37
 Ještě Cicero > Kdo tvrdí, že se staří nemohou zabývat veřejnými záležitostmi, říká něco neopodstatněného a počíná si podobně, jakoby někdo prohlašoval, že kormidelník při plavbě nic nedělá
 26. 10. 2009 | 10:40
 Vico, to není o vašem fortelném zednictví, to je o user unfriendly architektuře.
 Můžete zdít jako bůh, ale když se v tom nebude fajn bydlet, je celé dílo na nic.
 Oddělme profesionální předpisy od těch občanských, protože jinak neodhalíme to samé, co ve všech projevech naší společnosti - inžinýrský fortel ve jménu sick ideas nebo bezduchý, formální profesionalismus, který nemá zpětnou lidskou vazbu.
 Tímhle způsobem stavíme dálnice, které vyhoví svou existencí jen zájmům těch, kteří je staví, tímhle způsobem spravujeme společný dům tak, aby domovník žil na úkor nájemníků, kteří jsou zároveň vlastníky "ideálního promile" vlastnických zájmů.
 To je jedno z nejhorších dědictví totality, pocit, že odborná komise ví více a proto se na základě svého fachidiotismu může dopouštět trapných lapsů common sense z důvodů "hodných vyššího odborného zřetele".
 Víte Vico, opravdu je čas, aby občan 21. století přestal delegovat své přemýšlení,


text:
odpovědnost a sociabilitu na instituci a choval se jako vazal mocenských poměrů.
 V konkrétní rovině, mým ideálem je oligargie společnch zájmů, ne monarchie názoru skupinové lobby.
 Ono prostě platí, že universalita je cennější, než hluboký fachidiotismus, proto bychom měli přestat hledět na svět jako vykonavatelé nějaké profese, ale striktně jako občané, residenti.
 Proto budu vždy skeptický k jakékoliv vládě či režimu "odborníků".
 26. 10. 2009 | 11:20
 Cíl vámi kladený je asi nedosažitelný, ale to neva.
 Protože - důležitý není cíl, ale způsob, kterým se snažíme k němu dostat.
 Bude-li ten způsob civilizovaný, je všechno tak, jak má být.
 Oligarchie společných zájmů? Proč ne.
 26. 10. 2009 | 11:59
 podle mého názoru není možné tolerovat, aby politici jedním ústavním zákonem dočasně deaktivovali zákon jiný. z toho prostě čouhá účelovost a na to je ústava příliš důležitý dokument. navíc argumenty politiků typu "je krize a tudíž nemáme na regulérní postupy čas", nebo "předčasné volby jsou ve veřejném zájmu" jsou jen chabým zdůvodněním pro obbcházení ústavy.
 26. 10. 2009 | 12:41
 Zvláště když se o to politici pokusili již podruhé. Dokonce to snad začali považovat za ústavní konvenci.
 Jsem velmi rád, že tomu ÚS učinil přítrž, byť postupoval poněkud kontraverzním způsobem.
 Pochopil jsem: Ústavní soud patří do Prahy a brněnskou fakultu je třeba zesměšnit, když už nejde zrušit! Jen marně přemýšlím, jakou právnickou školu s celosvětovým ohlasem kdy vyprodukovala pražská fakulta...
 27. 10. 2009 | 10:31
 Jsem studentem prvního ročníku práva, a proto oceňuji, když si mohu přečíst i jiné názory, než které jsou nám prezentovány na fakultě. Děkuji.
 To Hoven: Díky lidem jako jste VY musím často pochybovat o důstojnosti zvolené profese. Nezatahujte prosím do čisté právnicko-teoretické diskuse vaše politické názory.
 02. 11. 2009 | 00:42
 Takže, když většina, která má společný zájem se mít dobře, rozkrade majetek menšiny, pak je všechno vpořádku. A pokud se to menšině nelíbí, tak je pošle do lágrů nebo je rovnou pověsí. To už nám tu předvedl soudruh Lenin s učením komunismu.
 Pokud se bude prosazovat oligarchie společných zájmů tohoto typu, máme zaděláno na občanskou válku.
 24. 11. 2009 | 10:22