text:
OPATŘENÍ Ministerstva financí ze dne 12. března 1999, kterým se oznamují změny obsahu a náležitostí celního prohlášení - Sbírka zákonů - Nakladatelství Sagit, a.s.
 Zdroj: SBÍRKA ZÁKONŮ ročník 1999, částka 22, ze dne 30. 3. 1999
 ze dne 12. března 1999,
 Ministerstvo financí stanoví podle § 105 odst. 5 zákona č. 13/1993 Sb., celní zákon, ve znění zákona č. 35/1993 Sb. a zákona č. 113/1997 Sb., (dále jen "celní zákon"):
 1. Při uvádění údajů do odstavce 8 Jednotné celní deklarace1) (dále jen "Deklarace") se místo textu uvedeného pod body 18 a 19 přílohy č. 16 k vyhlášce č. 135/1998 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení celního zákona, (dále jen "vyhláška") použijí ustanovení, která zní:
 "(18) Při dovozu se do tohoto odstavce uvádí obchodní jméno a sídlo nebo jméno a příjmení a adresa trvalého pobytu (bydliště) dovozce, kterým je kupující ve vztahu k zahraničí. Není-li zboží v zahraničí kupováno, je dovozcem příjemce zboží. Do pravého horního rohu se uvádí jeho DIČ nebo, nemá-li je přiděleno, jeho IČO. Je-li dovozce fyzickou osobou, která nemá přiděleno DIČ ani IČO, uvádí se zde jeho rodné číslo. Je-li dovozce zahraniční osobou, která nemá přiděleno DIČ, IČO ani rodné číslo, uvádí se zde celní registrační číslo ve smyslu bodu 29. Je-li zásilka určena pro více dovozců, uvádí se do tohoto odstavce poznámka "Ruzni" a jejich seznam se přikládá v příloze každého z listů Deklarace.
 (19) Při vývozu se tento odstavec nevyplňuje.".
 2. Při uvádění údajů do odstavce 14 Deklarace se místo textu uvedeného pod bodem 33 přílohy č. 16 k vyhlášce použije ustanovení, které zní:
 "(33) Nelze-li z prostorových důvodů uvést při dovozu a vývozu údaje o zastoupené osobě dle bodů 30 a 31, mohou být při dovozu uvedeny do odstavce C Deklarace a při vývozu do odstavce 8 Deklarace.".
 3. Při uvádění údajů do odstavce 17 Deklarace se místo textu uvedeného pod bodem 44 přílohy č. 16 k vyhlášce použije ustanovení, které zní:
 4. Při uvádění údajů do odstavce 25 Deklarace se místo textu uvedeného pod bodem 68 přílohy č. 16 k vyhlášce použije ustanovení, které zní:
 "(68) Při dovozu a při propouštění zboží do režimu vývozu nebo pasivního zušlechťovacího styku se do levé části tohoto odstavce uvádí dvoumístný číselný kód druhu dopravy dle bodu 70 při přechodu aktivního dopravního prostředku přes státní hranice nebo, nejsou-li státní hranice překračovány, druh dopravy při vstupu do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu. Nemůže-li deklarant na listy 1, 2 a 3 Deklarace, kterou podává u vnitrozemského celního úřadu, uvést druh dopravy, může tento údaj uvést do listu 2 Deklarace až před předložením vývozních dokladů celnímu úřadu, který bude potvrzovat výstup zboží do zahraničí nebo umístění zboží do svobodného celního pásma nebo svobodného celního skladu. Nelze-li při dovozu druh dopravy zjistit, uvádí se zde kód "99".".
 5. Při uvádění údajů do odstavce 33 Deklarace a Jednotné celní deklarace doplňkové1) (dále jen "Doplňkové deklarace") se použije nové ustanovení, které včetně poznámek pod čarou č. 2) a 3) zní:
 "(92a) Má-li být do režimu volného oběhu nebo režimu aktivního zušlechťovacího


text:
styku v systému navracení propuštěn líh2) obsažený v jakýchkoliv směsích s jinými látkami a podíl lihu ve směsi, která není nápojem, činí více než 15 % absolutního alkoholu3) v objemu všech látek ve směsi obsažených, uvádí deklarant do páté části tohoto odstavce zleva kód "SL".
 2) § 2 odst. 1 písm. c) zákona č. 61/1997 Sb., o lihu a o změně a doplnění zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve znění pozdějších předpisů, a zákona České národní rady č. 587/1992 Sb., o spotřebních daních, ve znění pozdějších předpisů, (zákon o lihu).
 3) § 2 odst. 1 písm. j) zákona č. 61/1997 Sb.".
 6. Při uvádění údajů do odstavce 44 Deklarace a Doplňkové deklarace se místo textu uvedeného pod body 121 a 122 přílohy č. 16 k vyhlášce použijí ustanovení, která zní:
 "(121) V režimu vývozu a v režimu pasivního zušlechťovacího styku uvádí deklarant před okénko označené "Kód ZZ" nad tečkovaně vyznačené okénko v pravém dolním rohu cenu franko české hranice v korunách českých příslušné podpoložky zboží dle odstavce 33 Deklarace nebo Doplňkové deklarace. Je jí cena obchodní parity uvedená v odstavci 46 Deklarace a Doplňkové deklarace, snížená o přímé obchodní náklady, které tuzemskému vývozci vznikají v zahraničí a do nichž se pro účely stanovení tohoto statistického údaje zahrnují i zastupitelské provize, odměny za zprostředkování obchodu, náhrady skutečných nákladů zástupců a bankovní poplatky související s uskutečňovaným vývozem, i když jsou hrazeny tuzemské bance. Není-li za zboží inkasováno, ale naopak placeno, uvádí se namísto ceny franko české hranice kód "0".
 (122) Je-li ukončován režim aktivního zušlechťovacího styku a zboží je přidělováno jiné celně schválené určení s výjimkou režimu volného oběhu, uvádí deklarant před okénko označené "Kód ZZ" nad tečkovaně vyznačené okénko v pravém dolním rohu cenu franko české hranice v korunách českých, kterou se rozumí zpracovatelské náklady na deklarované zušlechtěné výrobky, včetně ceny skutečně placené nebo která má být zaplacena za zušlechtěné zahraniční zboží, snížené o přímé obchodní náklady zahraniční. Pro přepočet ceny vyjádřené v zahraniční měně na koruny české se používá kurz uvedený v odstavci 23 Deklarace.".
 7. Při uvádění údajů do odstavce 44 Deklarace a Doplňkové deklarace se použije nové ustanovení, které zní:
 "(122a) Je-li propouštěno zboží do režimu volného oběhu z režimu pasivního zušlechťovacího styku uvádí deklarant před okénko označené "Kód ZZ" nad tečkovaně vyznačené okénko v pravém dolním rohu cenu franko české hranice v korunách českých, kterou se rozumí zpracovatelské náklady na zušlechtěné deklarované výrobky.".
 8. Při uvádění údajů do odstavce 46 Deklarace a Doplňkové deklarace se místo textu uvedeného pod body 135 a 138 přílohy č. 16 k vyhlášce použijí ustanovení, které zní:
 "(135) Je-li ukončován režim aktivního zušlechťovacího styku a zboží je přidělováno jiné celně schválené určení s výjimkou režimu volného oběhu, jsou cenou obchodní parity zpracovatelské náklady na deklarované zušlechtěné výrobky.
 (138) V Deklaraci a Doplňkové deklaraci předkládané k propuštění zboží do režimu volného oběhu v souvislosti s ukončením režimu pasivního zušlechťovacího styku, při kterém bylo dočasně vyvážené zboží podrobeno jiné zpracovatelské operaci než bezplatné opravě, je cenou obchodní parity součet ceny

type: other


text:
447/2001verze 4
 Aktuální znění 01.12.2015 (verze 4)
 ČÁST DRUHÁ - ORGANIZACE A ÚKOLY BÁŇSKÉ ZÁCHRANNÉ SLUŽBY (§ 3 - § 8)
 ČÁST ČTVRTÁ - BÁŇSKÉ ZÁCHRANNÉ SBORY A POŽADAVKY NA ODBORNOU ZPŮSOBILOST (§ 14 - § 25)
 ČÁST PÁTÁ - SLUŽEBNÍ ŘÁD BÁŇSKÉ ZÁCHRANNÉ STANICE (§ 26 - § 30)
 ČÁST ŠESTÁ - ZÁSADY ZDOLÁVÁNÍ HAVÁRIE BÁŇSKÝMI ZÁCHRANÁŘI (§ 31 - § 48)
 ČÁST SEDMÁ - DOKLADY A ZÁZNAMY (§ 49)
 ČÁST OSMÁ - SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ (§ 50 - § 54)


text:
ERÚ - Veřejný konzultační proces k návrhu cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů ve znění pozdějších předpisů - Detail článku
 Kalkulátor kontroly faktury za elektřinu
 Důležité informace a řešení problémů
 Veřejný konzultační proces k návrhu cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů ve znění pozdějších předpisů
 V souladu s ustanovením § 17e zákona č. 458/2000 Sb., o podmínkách podnikání a o výkonu státní správy v energetických odvětvích a o změně některých zákonů (energetický zákon), ve znění pozdějších předpisů, zveřejňuje Energetický regulační úřad návrh cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů ve znění pozdějších předpisů (PDF, 495 kB).
 Pravidla veřejného konzultačního procesu (PDF, 192 kB) k návrhu cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů ve znění pozdějších předpisů.
 V souladu s pravidly konzultačního procesu zveřejňuje Energetický regulační úřad připomínky k návrhu cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (PDF, 416 kB).
 V souladu s pravidly konzultačního procesu zveřejňuje Energetický regulační úřad vypořádání připomínek k návrhu cenového rozhodnutí, kterým se stanovují některé regulované ceny podle zákona č. 165/2012 Sb., o podporovaných zdrojích energie a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (PDF, 416 kB).
 Kontrola | Licence | REMIT | Legislativa | Pravomocná rozhodnutí | Správní řízení | ERV | CR | Nabídky a zakázky | Často kladené dotazy


text:
Volba prezidenta se zvrhla v boj o matematický vzorec - Aktuálně.cz
 Volba prezidenta se zvrhla v boj o matematický vzorec
 Ministerstvo zveřejnilo výsledky kontrol podpisových archů, použilo ale špatný vzorec
 Pokud by ministerstvo vnitra procentuální chybu zjištěnou ve dvou kolech kontroly podpisů nesčítalo, ale zprůměrovalo, měla by Jana Bobošíková přes 50 tisíc platných podpisů | Foto: Vojtěch Marek
 Praha - První přímé prezidentské volby v České republice se změnily v souboj o výklad zákona a smysl matematického výpočtu, který ministerstvo vnitra použilo při vyřazování neplatných podpisů pod petičními archy.
 Ministerstvo se rozhodlo vyřadit z voleb tři kandidáty: Janu Bobošíkovou, Vladimíra Dlouhého a Tomia Okamuru. Na základě vzorečku, který použilo, však označilo za neplatný zhruba dvojnásobek podpisů než mělo.
 Součet místo průměru
 Ministerstvo vnitra zkoumalo ve dvou kolech kontrolní vzorek podpisů u každého kandidáta. Pokud i druhý vzorek vykázal chybovost větší než tři procenta, odečetlo od celkového počtu občanů podepsaných na petici takový počet, který procentuálně odpovídal chybovosti v obou kontrolních vzorcích.
 Co říká zákon a důvodová zpráva
 Znění schváleného zákona:"Zjistí-li Ministerstvo vnitra, že druhý kontrolní vzorek vykazuje chybovost u 3 % nebo více než 3 % občanů podepsaných na petici, odečte od celkového počtu občanů podepsaných na petici počet občanů, který procentuálně odpovídá chybovosti v obou kontrolních vzorcích.
 Vysvětlení v důvodové zprávě: "Zjistí-li Ministerstvo vnitra, že druhý kontrolní vzorek vykazuje chybovost u více než 3 % občanů podepsaných na petici, odečte od celkového počtu občanů podepsaných na petici počet občanů, který procentuálně odpovídá chybovosti v obou kontrolních vzorcích (například bude-li chybovost v obou kontrolních vzorcích takto zjištěná celkem 10 %, odečítá se 10 % občanů podepsaných na petici).
 Úředníci ministerstva se však rozhodli zjištěná procenta chybných podpisů z obou kol sčítat, nikoli je zprůměrovat. Pokud by při uplatnění tohoto výpočtu byl u některého kandiáta podíl chybných podpisů více než padesát procent, dostalo by se ministerstvo vnitra ve finále na záporný počet platných podpisů.
 Nový výpočet vrací do hry Bobošíkovou
 V případě, že by byl uplatněn zprůměrovaný výpočet za obě kola kontroly, dostala by se Jana Bobošíková těsně nad hranici 50 tisíc platných podpisů, měla by o 810 podpisů víc, než požaduje zákon.
 Tomio Okamura a Vladimír Dlouhý by zůstali pod zákonnou hranicí o zhruba tisíc podpisů.
 Ministerstvo svůj postoj hájí odkazem na důvodovou zprávu k zákonu.
 Podle mluvčího ministerstva Pavla Nováka je výpočet učiněn správně v souladu s tím, jak byl zákon sepsán a jaká byla politická shoda. Podle něj o tom byli informováni volební zmocněnci a upozorňovalo se na to i v důvodové zprávě k zákonu.
 Podle ústavního právníka Vladimíra Balaše není výklad v důvodové zprávě závazný, i když funguje jako interpretační pomůcka. "Pro soud je relevantní to, jak je zákon napsán," komentoval dovolávání se důvodové zprávy, se kterou zákon putoval z ministerstva k zákonodárcům.
 Vnitro připouští, že konečné slovo v interpretaci bude mít Nejvyšší správní soud. "Je na Nejvyšším správním soudu, ke které interpretaci se přikloní," dodává mluvčí ministerstva Pavel Novák.
 Vladimír Dlouhý už v první reakci na oznámení ministerstva vnitra uvedl, že výpočet, který úřad použil, je


text:
chybný, a on se proto odvolá k Nejvyššímu správnímu soudu. A to přesto, že i nový propočet ho nechává pod zákonem požadovanou padesátitisícovou hranicí.
 Ředitel odboru ministerstva vnitra Václav Henych sice postup svého úřadu hájil s tím, že zákon byl od počátku takto koncipován. Podrobí se ale výkladu Nejvyššího správního soudu.
 Ústavní soud až poté
 Teprve po verdiktu Nejvyššího správního soudu mohou přijít stížnosti k rukám Ústavního soudu. Jeho předseda Pavel Rychetský už dříve připustil, že posuzování stížnosti některého z prezidentských kandidátů by volbu mohlo oddálit.
 "Nejraději bychom byli, kdyby žádné podání nepřišlo a pokud ano, tak, že se je podaří vyřídit v krátkém horizontu tak, aby to konání první přímé prezidentské volby neohrozilo," řekl v pátek optimisticky Rychetský.
 Nejrychleji může Ústavní soud odmítnout neoprávněná podání. U "meritorních přezkumů" soud vyžaduje vyjádření jednotlivých stran i Nejvyššího správního soudu. Pokud by Ústavní soud přezkoumával zákon o prezidentských volbách, dával by lhůtu k vyjádření i Senátu a Poslanecké sněmovně.
 Jana Bobošíková oznámila, že se dál považuje kandidátku na prezidentku a hodlá se bránit všemi dostupnými právními prostředky, třeba až podáním k Evropskému soudu pro lidská práva.
 Nejzdrženlivěji se vyjdářil Tomio Okamura, který chce nejdříve důvodovou zprávu ministerstva vnitra prostudovat a v pondělí oznámí další postup.
 Spor o vzorek
 V pátek v podvečer pak zástupci sdružení KohoVolit.eu přišlo s další připomínkou, která přepočítávání podpisů zpochybňuje. Podle nic je příliš velký rozdíl mezi podíly neplatných podpisů mezi prvním a druhým vzorkem, což ukazuje na to, že nedocházelo ke kontrole při stejných podmínkách.
 "U Jany Bobošíková je šance, že oba vzorky byly vybrány a následně vyhodnoceny úplně stejně, astronomicky malá, jako kdybyste 30krát za sebou hodili mincí a pokaždé padl orel," tvrdí matematik Michal Škop.
 "U Tomio Okamury odpovídá šance patnácti totožným hodům mincí a u Vladimíra Dlouhého osmi hodům mincí. U ostatních kandidátů se proces zdá být v pořádku, ač i u Jana Fischera a Zuzany Roithové je to 'na hraně'," dodává.
 Právě k Nejvyššímu správnímu soudu se nyní mohou kandidáti, které ministerstvo odmítlo pro volbu prezidenta zaregistrovat, odvolat. Soud bude mít na rozhodnutí 15 dní.
 Okamura hrozí, že shodí u soudu přímou volbu prezidenta
 domácí Aktuálně.cz prezidentské volby volby zprávy Vladimír Dlouhý Ministerstvo vnitra ČR hlasy Tomio Okamura Vladimír Dlouhý Prezidentské volby ČR 2013 Jana Bobošíková


text:
Domů Ekonomika Ceny a odhady Novelizace zákona č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku a oceňovací vyhlášky č. 3/2008 Sb., s účinností od 01. 01. 2013
 2 ZMĚNY V ZÁKONĚ č. 151/1997 Sb. PRO ROK 2013
 Zákon č. 151/1997 Sb. byl novelizován zákonem č. 350/2012 Sb. Hlavní změny se váží na vydání novelizace stavebního zákona. V zákoně o oceňování majetku nenalezneme mnoho změn. Celkem bylo 8 změn, nicméně my jsme vybrali jen 3 nejvýznamnějších.
 V rámci úpravy původního znění § 3, odst. 2. dochází k zavedení nových termínů (kolaudační souhlas, veřejnoprávní smlouva nahrazující stavební povolení, ohlášení či oznámení stavebníka stavebnímu úřadu, souhlas stavebního úřadu, certifikát autorizovaného inspektory), které reagují na změny provedené stavebním zákonem. Jde o formální úpravu, která zpřesňuje původní znění. Samotná podstata původního významu, a to ověřovat stav skutečný se stavem evidovaným, zůstává zachována. V § 4 přibyl pojem výrobek. Pokud výrobek plní funkci stavby, oceňuje se jako jiná stavba. Pod pojmem výrobek si můžeme představit například mobilní dům. V § 9 byly přidány dokumenty, kterými jsou pozemky určeny k zastavění. Jedná se o územní rozhodnutí, regulační plán, veřejnoprávní smlouvu nahrazující územní rozhodnutí a územní souhlas.
 3 ZMĚNY VE VYHLÁŠCE č. 3/2008 Sb. PRO ROK 2013
 Vyhláška č. 3/2008 Sb. byla novelizována vyhláškou č. 450/2012 Sb. Celkový počet změn bylo 36 a my jsme opět vybrali několik nejvýznamnějších.
 Hned v § 2 bylo zrušeno písmeno e), kde se mluví o souboru staveb. Tento pojem již tedy neplatí a jeho následky si probereme u § 22. V § 5, 6, 7, 8 a 13 došlo ke změně při výpočtu koeficientu vybavení stavby K4 u konstrukcí a vybavení, které se nenacházejí ve výčtu základních konstrukcí. Výpočet se nezměnil, změna se týká konstrukcí, které jsou 2x dražší než standard. Postup výpočtu zde nebude rozvádět, ten je uvedený u jednotlivých paragrafů a v příslušných přílohách vyhlášky, konkrétně například v publikaci Úřední oceňování majetku 2013. Jak již bylo uvedeno výše, byl zrušen soubor staveb, který se dotkl výpočtu v § 22 - oceňování staveb kombinací nákladového a výnosového způsobu a dále byl zrušen § 33 a § 34. Nyní se každá stavba oceňuje samostatně a pozemky se zvlášť připočítávají. Pokud je jednou smlouvou pronajato více staveb bez rozlišení nájemného, které netvoří příslušenství, ocení se jednotlivé stavby nákladovým způsobem, pokud se jedná se o stavby vyjmenovaného typu. Nájemné se poté zjistí ve výši obvyklého nájemného. V obvyklém nájemném má být zahrnuta příslušná výše DPH, i když je pronajímatel plátcem DPH. Otázkou zůstává, jestli je vhodné zvlášť připočítávat pozemky. Dle našeho názoru, jsou již obsaženy v nájemném za stavbu. V § 27 ocenění stavebních pozemků podle cenové mapy přibyl odstavec 8, kde je uvedeno, pokud cenová mapa stavebních pozemků nebyla aktualizována závaznou vyhláškou obce více než 2 roky, pozemky se musí ocenit podle § 28 - ocenění stavebních pozemků neuvedených v cenové mapě stavebních pozemků.
 Přílohy vyhlášky také prošly několika změnami. V příloze č. 2 byly budovy pro služby zrušeny v typu F a přesunuty do typu H, který se nyní nazývá budovy pro obchod a


text:
služby. Dočkali jsme změny míry kapitalizace pro oceňování výnosovým způsobem v příloze č. 16 a nemovitosti v této tabulce byly rozděleny na budovy a haly. Vzhledem ke změně v § 22 a zrušení § 2 a § 33 došlo pochopitelně ke změně v příloze č. 17 u tabulky 2. Počet sloupců se zmenšil na tři a jsou v nich uvedeny budovy a haly, budovy typu J a K a ostatní budovy a haly. V přílohách č. 18, 19, 20 a 20a došlo, jako každoročně, ke změnám v jednotkových cenách. V přílohách č. 38 a č. 39 byly opět změněny hodnoty Ki a Kp. Navíc v příloze č. 39 byly sjednoceny do jedné hodnoty koeficienty prodejnosti u staveb Školy a kultura.
 V tomto krátkém příspěvku jsme chtěli shrnout, podle nás, podstatné změny v zákoně o oceňování majetku a v oceňovací vyhlášce. Nechtěli jsme rozebírat do detailů jednotlivé změny. Více informací o všech změnách naleznete například na konci publikace Úřední oceňování majetku 2013.
 Významné a větší změny v zákoně a vyhlášce nás čekají po uvedení nového občanského zákoníku v platnost. Další změny přibudou při schválení zákona o dani z nabytí nemovitosti. O těchto a dalších změnách se Vás budeme snažit průběžně informovat na Znaleckémportálu.cz. Rádi bychom, kdyby tento krátký příspěvek vyvolal diskuzi.
 1) Zákon č. 151/1997 Sb., o oceňování majetku, v aktuálním znění.
 2) Vyhláška č. 3/2008 Sb, o provedení některých ustanovení zákona č. 151/1997 Sb. (oceňovací vyhláška),


text:
3As68/2005
 è. j. 3 As 68/2005-169
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Marie Souèkové a soudcù JUDr. Jaroslava Vla1ína a JUDr. Milana Kamlacha v právní vìci 3⁄4alobce T. C. R. a. s., proti 3⁄4alovanému Èeskému telekomunikaènímu úøadu, se sídlem Sokolovská 219, Praha 9, za úèasti: E. P. spol. s r. o., o 3⁄4alobì proti rozhodnutí pøedsedy Èeského telekomunikaèního úøadu ze dne 3. 8. 2004, è. j. 17786/2004-603/II., vedené u Mìstského soudu v Praze pod sp. zn. 10 Ca 190/2004, o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti rozsudku Mìstského soudu v Praze ze dne 21. 9. 2005, è. j. 10 Ca 190/2004-103,
 Rozhodnutím pøedsedy Èeského telekomunikaèního úøadu (dále té3⁄4 pøedseda ) ze dne 3. 8. 2004, è. j. 17786/2004-603/II., bylo podle § 60 spr. ø. zamítnuto odvolání 3⁄4alobce (dále té3⁄4 stì3⁄4ovatel ) proti rozhodnutí Èeského telekomunikaèního úøadu (dále té3⁄4 úøad ) ze dne 7. 2. 2002, è. j. 5223/2002-610, o udìlení telekomunikaèní licence ke zøizování a provozování veøejné mobilní telekomunikaèní sítì v pásmu 450 MHz spoleènosti E. P., spol. s r. o. (dále té3⁄4 osoba zúèastnìná ). Pøedseda uvedl, 3⁄4e v daném správním øízení bylo rozhodováno o právech a povinnostech jediného úèastníka, a sice spoleènosti E. P., spol. s r. o., je3⁄4 podle § 107 odst. 4 zákona è. 151/2000 Sb. o telekomunikacích a o zmìnì dal1ích zákonù (dále jen zákon o telekomunikacích ; s úèinností od 1. 5. 2005 zru1en zákonem è. 127/2005 Sb.-pozn. soudu) sdìlila 3⁄4alovanému údaje, dolo3⁄4ila doklady a po3⁄4ádala ve smyslu § 18 zákona o telekomunikacích o udìlení telekomunikaèní licence ke zøizování a provozování veøejné mobilní telekomunikaèní sítì v kmitoètovém pásmu 450 MHz; podmínku úèastenství v daném øízení tedy splnila pouze tato spoleènost. Pøedseda uvedl, 3⁄4e rozhodnutím nemohl být 3⁄4alobce pøímo dotèen, nebo» mu toto rozhodnutí nestanovilo 3⁄4ádná práva nebo povinnosti ani nezmìnilo jeho právní postavení; proto nebyla splnìna podmínka úèastenství v øízení podle § 14 odst. 1 druhá èást vìty pøed støedníkem spr. ø. úèinného do 31. 12. 2005. Z § 14 zákona o telekomunikacích navíc vyplývá, 3⁄4e jediným úèastníkem takového správního øízení je 3⁄4adatel o udìlení telekomunikaèní licence; pøípadná vyjádøení dal1ích subjektù by pak nemìla a ani nemohla mít vliv na vydání takové licence. Pøedseda uvedl, 3⁄4e se navíc jednalo pouze o nahrazení stávající licence ve smyslu § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích, tedy o obnovu stávající licence, kdy spoleènost E. P., spol. s r. o. pøedlo3⁄4ila úøadu v1echny potøebné doklady a proto byla jí proto obnovena telekomunikaèní licence. Omezit v roce 2002 obnovené licence pouze na analogový systém NMT a3⁄4 do roku 2011 by bylo podle pøedsedy anachronismem, v rozporu s celoevropským trendem a s mezinárodnì pøijatými dokumenty. K tvrzení o rozporu vydaného rozhodnutí se smìrnicí è. 2002/77/ES pøedseda poznamenal, 3⁄4e smìrnice byla vydána v záøí 2002 s termínem implementace èlenskými státy do èervence 2003; pøedseda v1ak vychází pøi pøezkumu rozhodnutí podle § 65 odst. 3 spr. ø. ze skutkového a právního stavu v dobì vydání napadeného rozhodnutí, pøièem3⁄4 k tomuto dni byla vydaná licence v souladu s právním øádem Èeské


text:
republiky; navíc Èeská republika je1tì nebyla èlenským státem Evropské unie. Pøedseda uzavøel, 3⁄4e jeliko3⁄4 3⁄4alobce nebyl úèastníkem správního øízení o vydání telekomunikaèní licence a nebyl k podání odvolání aktivnì legitimován, je jeho odvolání nepøípustné; pøitom odvolání pøezkoumal i z hlediska, zda neodùvodòuje zmìnu nebo zru1ení rozhodnutí mimo odvolací øízení a dospìl k závìru, 3⁄4e nikoliv. Pøedseda neshledal dùvodným ani úèelným navrhované vydání pøedbì3⁄4ného opatøení, jím3⁄4 by bylo spoleènosti E. P., spol. s r. o. ulo3⁄4eno zdr3⁄4et se jakéhokoliv jednání, vedoucího k uvedení technologie C. do provozu a k zahájení komerèního poskytování telekomunikaèních slu3⁄4eb v kmitoètovém pásmu 450 MHz.
 Rozsudkem Mìstského soudu Praze ze dne 21. 9. 2005, è. j. 10 Ca 190/2004-103, byla zamítnuta 3⁄4aloba proti tomuto rozhodnutí. Podle soudu nebyl 3⁄4alobce 3⁄4adatelem o udìlení telekomunikaèní licence a proto nemohl mít ani postavení úèastníka správního øízení. Soud se ztoto3⁄4nil s názorem, 3⁄4e jediným úèastníkem øízení o udìlení telekomunikaèní licence je 3⁄4adatel o takovou licenci a shledal správným rozhodnutí, podle nìho3⁄4 bylo zamítnuto odvolání jako podané osobou, která k nìmu nebyla aktivnì legitimována. Podle soudu napadené rozhodnutí rovnì3⁄4 dostateènì zdùvodnilo, proè není dán ani dùvod pro pøezkum rozhodnutí mimo odvolací øízení. Podle soudu nemohl být 3⁄4alobce zkrácen na svých právech rozhodnutím 3⁄4alovaného, nebo» se ve vìci udìlení licence osobì zúèastnìné nejednalo o práva nebo povinnosti 3⁄4alobce. S ohledem na konstantní judikaturu se soud dále zabýval i tím, zda je dána 3⁄4alobní legitimace podle § 65 odst. 2 s. ø. s. Vzhledem k interpretaci úèastenství v øízení o udìlení licence podle zákona o telekomunikacích, kde úèastenství v øízení stanoví lex specialis, pøièem3⁄4 mo3⁄4nost odklonu od hmotnìprávního pojetí úèastenství pøedpokládá i § 14 odst. 2 spr. ø., lze podle soudu dovodit, 3⁄4e u 3⁄4alobce nebyla dána 3⁄4alobní legitimace podle § 65 odst. 2 s. ø. s. Soud v1ak závìrem nedospìl k závìru, 3⁄4e by bylo namístì odmítnout 3⁄4alobu jako podanou osobou k tomu zjevnì neoprávnìnou. Ze v1ech uvedených dùvodù soud se shora uvedenou argumentací 3⁄4alobu jako nedùvodnou zamítl.
 Ve vèasné kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel uplatnil dùvody kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ø. s., namítá tedy nesprávnou aplikaci § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích a vady øízení pøed soudem. Stì3⁄4ovatel namítl, 3⁄4e podle informací, které má k dispozici, nepodala spoleènost E. P., spol. s r. o. v roce 2001 výslovnou 3⁄4ádost o udìlení N. L. II, pouze sdìlila úøadu údaje a dolo3⁄4ila doklady, které jsou uvedeny jako nále3⁄4itosti a povinné pøílohy telekomunikaèní licence podle § 18 zákona o telekomunikacích. Podle 3⁄4alobce se úøad v rozhodnutí o udìlení telekomunikaèní licence spoleènosti E. P., spol. s r. o. nezmínil o 3⁄4ádosti o udìlení telekomunikaèní licence. Tato vada øízení mìla podle 3⁄4alobce vliv na zákonnost napadeného rozsudku, nebo» pokud by Mìstský soud v Praze nevycházel z toho, 3⁄4e spoleènost E. P., spol. s r. o. podala 3⁄4ádost o telekomunikaèní licenci, neaplikoval by § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích. K nesprávné aplikaci § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích 3⁄4alobce uvedl, 3⁄4e jediný právní dùvod, z nìho3⁄4 soud odvodil vylouèení


text:
ostatních osob z licenèního øízení, je § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích; toto ustanovení v1ak na posuzovanou vìc nedopadá, nebo» zde nebyla dána 3⁄4ádost spoleènosti E. P., spol. s r. o. o zahájení øízení o udìlení telekomunikaèní licence; to podle stì3⁄4ovatele vyplývá i z § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích. I kdyby v1ak § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích na souzenou vìc dopadal, nelze jej vykládat tak, 3⁄4e jediným úèastníkem licenèního øízení je 3⁄4adatel o licenci. Stì3⁄4ovatel odkázal na zákon o provozování rozhlasového a televizního vysílání, atomový zákon a vodní zákon, které výslovnì stanoví úèastenství v øízení jen pro osobu 3⁄4adatele. Podle stì3⁄4ovatele v1ak nelze v praxi vylouèit pøípady, kdy by úèastníkem licenèního øízení podle zákona o telekomunikacích byla osoba odli1ná od 3⁄4adatele.
 Podle stì3⁄4ovatele se soud mìl zabývat tvrzením, 3⁄4e 3⁄4alobce byl udìlením N. l. II pøímo dotèen na svých právech, nebo» to je nezbytné pro posouzení druhé definice úèastníkù øízení podle § 14 odst. 1 spr. ø. Stì3⁄4ovatel uvedl, 3⁄4e podle § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích museli dr3⁄4itelé povìøení a povolení, resp. licencí sdìlit 3⁄4alovanému údaje, které jsou uvedeny jako nále3⁄4itosti telekomunikaèní licence v § 18 zákona o telekomunikacích. Úøad pak po sdìlení tìchto údajù zpravidla vydával licenèní oprávnìní, která z formálního hlediska vyhovovala nové zákonné úpravì, av1ak obsahovì odpovídala dosavadním oprávnìním. Spoleènosti E. P., spol. s r. o. v1ak 3⁄4alovaný udìlil N. L. II, která se li1ila formálnì i obsahovì, zejména v tom, 3⁄4e zatímco pùvodní licence pøedpokládala zøízení a provozování pouze analogové sítì urèené k pøenosùm hlasu, nikoliv k datovým pøenosùm, N. L. II byla technologicky neutrální v tom smyslu, 3⁄4e umo3⁄4òovala nejen provozování analogové radiotelefonní sítì ve standardu N., nýbr3⁄4 provozování sítì v jakémkoliv mezinárodnì pøijatém standardu. Tímto poskytl úøad spoleènosti E. P., spol. s r. o. podstatnou výhodu, nebo» tato spoleènost získala v rozporu se zákonem technologicky neutrální licenci, která umo3⁄4nila provozování sítì tøetí generace. Tato výhoda byla pøitom poskytnuta na úkor 3⁄4alobce, jen3⁄4 byl v té dobì jediným dr3⁄4itelem licence pro provozování sítì tøetí generace, v èem3⁄4 bylo jeho postavení unikátní a nesoumìøitelné s ostatními. Podle stì3⁄4ovatele se jedná o takovou výhodu, která zpochybòuje smysluplnost a ekonomickou rentabilitu investice do telekomunikaèní licence UMTS jako takové. V poskytnutí neoprávnìné výhody spoleènosti E. P., spol. s r. o. zøídit a provozovat sí» tøetí generace je tøeba spatøovat pøímé dotèená práva 3⁄4alobce na zøizování a provozování mobilní telekomunikaèní sítì ve standardu UMTS: Za pøímé dotèení práv ve smyslu § 14 odst. 1 spr. ø. je podle 3⁄4alobce nutno pova3⁄4ovat i situaci, kdy nehrozí odnìtí práva jako takového. Napøíklad ve stavebních øízeních jsou bì3⁄4nými úèastníky øízení i vlastníci sousedních staveb nebo pozemkù. Stì3⁄4ovatel uvedl, 3⁄4e si neumí pøedstavit pøípad, kdy by vydáním jedné telekomunikaèní licence mohlo být zasa3⁄4eno do práv z jiné telekomunikaèní licence výraznìji ne3⁄4 v souzené vìci.
 Stì3⁄4ovatel dále namítl, 3⁄4e je aktivnì legitimován k podání 3⁄4aloby podle § 65 odst. 2 s. ø. s., nebo» de iure byl úèastníkem øízení o udìlení N. L. II, ale fakticky tímto úèastníkem


text:
nebyl, èím3⁄4 byl na svých procesních právech zkrácen zpùsobem, který mìl za následek nezákonné rozhodnutí. Stì3⁄4ovatel poukázal na rozhodovací praxi Nejvy11ího správního soudu
 (napø. rozsudek ze dne 5. 12. 2003, è. j. 5 A 14/2002-35, publikovaný pod è. 287/2004 Sb. NSS), podle nìho3⁄4 je rozhodnutí o zamítnutí odvolání jako opo3⁄4dìného podle § 60 spr. ø. rozhodnutím ve smyslu § 65 s. ø. s., tedy 3⁄4e soudní pøezkum nále3⁄4í rozhodnutí i v situaci, kdy 1lo o rozhodnutí o procesním právu a posouzení procení otázky pøípustnosti odvolání. ®alobce v 3⁄4alobì napadá pouze rozhodnutí 3⁄4alovaného o odvolání, nikoliv NMT Licenci II. Tì3⁄4i1tìm napadeného rozhodnutí bylo posoudit, zda byl 3⁄4alobce úèastníkem správního øízení o udìlení telekomunikaèní licence; podle posouzení pøedsedy Èeského telekomunikaèního úøadu 3⁄4alobce tímto úèastníkem nebyl. S ohledem na citované rozhodnutí Nejvy11ího správního soudu pak lze dovodit, 3⁄4e stì3⁄4ovatel je aktivnì legitimován k podání 3⁄4aloby podle § 65 odst. 1 s. ø. s. Ze v1ech uvedených dùvodù stì3⁄4ovatel navrhl, aby byl rozsudek Mìstského soudu v Praze ze dne 21. 9. 2005, è. j. 10 Ca 190/2004-103, zru1en a vìc vrácena tomuto soudu k dal1ímu øízení.
 ®alovaný se ve vyjádøení ke kasaèní stí3⁄4nosti ztoto3⁄4nil s právním názorem soudu prvního stupnì a zopakoval, 3⁄4e napadeným rozhodnutím nebyla pøímo dotèena práva ani oprávnìné zájmy 3⁄4alobce; jeliko3⁄4 3⁄4alobce nebyl úèastníkem øízení o udìlení telekomunikaèní licence, nemohl mít postavení úèastníka øízení. ®alovaný uvedl, 3⁄4e jakýmkoliv jeho regulaèním zásahem, tedy i rozhodnutím o udìlení telekomunikaèní licence, jsou nebo mohou být nepøímo ovlivnìny v1echny subjekty pùsobící na telekomunikaèním trhu, av1ak je pouze na nich, aby dané situaci pøizpùsobily svou podnikatelskou strategii. ®alovaný navrhl zamítnutí kasaèní stí3⁄4nosti.
 Kasaèní stí3⁄4nost je podle § 102 a násl. s. ø. s. pøípustná a stì3⁄4ovatel v ní namítá dùvody podle § 103 odst. 1 písm. a) a d) s. ø. s. a jejím rozsahem a dùvody je Nejvy11í správní soud podle § 109 odst. 2 a 3 s. ø. s. vázán. Nejvy11í správní soud pøitom neshledal vady podle § 109 odst. 3 s. ø. s., k nim3⁄4 by musel pøihlédnout z úøední povinnosti.
 Pøednì je zapotøebí ujasnit, jaký druh 3⁄4alobní legitimace svìdèil 3⁄4alobci v øízení o 3⁄4alobì proti rozhodnutí pøedsedy Èeského telekomunikaèního úøadu. Podle konstantní judikatury Nejvy11ího správního soudu vyjádøené napø. v rozsudku ze dne 5. 12. 2003, è. j. 5 A 14/2002-35, publikovaném pod è. 287/2004 Sb. NSS, plyne, 3⁄4e rozhodnutí podle § 60 správního øádu je rozhodnutím ve smyslu § 65 odst. 1 s. ø. s.; k podání 3⁄4aloby je legitimován úèastník, jeho3⁄4 odvolání (rozklad) správní orgán zamítl. ®alobce byl tedy v souzené vìci aktivnì legitimován podle § 65 odst. 1 s. ø. s. k podání 3⁄4aloby proti rozhodnutí o zamítnutí odvolání; v pøípadì zamítnutí odvolání jako nepøípustného podle § 60 spr. ø. nabývá prvostupòové rozhodnutí právní moci a není pøedmìtem soudního pøezkumu. V pøípadì podání 3⁄4aloby proti zamítnutí odvolání jako nepøípustného podle § 60 spr. ø. má stì3⁄4ovatel k dispozici jednu øádnou a jednu mimoøádnou instanci ve správním soudnictví, je3⁄4 mají posoudit správnost rozhodnutí o zamítnutí odvolání jako nepøípustného; nelze v1ak za


text:
této situace podrobit soudnímu pøezkumu i rozhodnutí správního orgánu prvního stupnì.
 První dùvod kasaèní stí3⁄4nosti je uveden v § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s., podle nìho3⁄4 lze kasaèní stí3⁄4nost podat z dùvodu nezákonnosti spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem v pøedcházejícím øízení. Nesprávné posouzení právní otázky spoèívá v tom, 3⁄4e je na správnì zji1tìný skutkový stav aplikována nesprávná právní norma, popøípadì je aplikována správná právní norma, která je v1ak nesprávnì vylo3⁄4ena.
 ®alobce namítá, 3⁄4e do1lo k nesprávnému posouzení právní otázky úèastenství v øízení o udìlení telekomunikaèní licence. Podle názoru Nejvy11ího správního soudu se pøedseda Èeského telekomunikaèního úøadu ve svém rozhodnutí pøesvìdèivì vypoøádal s tím, proè 3⁄4alobce nebyl úèastníkem správního øízení o udìlení telekomunikaèní licence osobì zúèastnìné; s tímto právním názorem se ztoto3⁄4nil soud prvního stupnì. Podle § 14 odst. 1 spr. ø. je úèastníkem správního øízení ten, o jeho3⁄4 právech, právem chránìných zájmech nebo povinnostech má být v øízení jednáno nebo jeho3⁄4 práva, právem chránìné zájmy nebo povinnosti mohou být rozhodnutím pøímo dotèeny; úèastníkem øízení je i ten, kdo tvrdí, 3⁄4e mù3⁄4e být rozhodnutím ve svých právech, právem chránìných zájmech nebo povinnostech pøímo dotèen, a to a3⁄4 do doby, ne3⁄4 se proká3⁄4e opak. Pøedseda ve svém rozhodnutí vysvìtlil, 3⁄4e podle zákona o telekomunikacích je jediným úèastníkem øízení o udìlení telekomunikaèní licence 3⁄4adatel o tuto licenci, v daném pøípadì tedy osoba zúèastnìná. V souzené vìci po3⁄4ádala osoba zúèastnìná o obnovení telekomunikaèní licence v souladu s § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích v dùsledku zmìny právní úpravy. Podle tohoto ustanovení jsou provozovatelé veøejných telekomunikaèních sítí a poskytovatelé veøejných telekomunikaèních slu3⁄4eb, kteøí provozují telekomunikaèní èinnosti na základì platného povìøení nebo povolení vydaného podle právních pøedpisù platných pøed úèinností tohoto zákona, povinni nejpozdìji do jednoho roku ode dne úèinnosti tohoto zákona sdìlit Úøadu údaje a dolo3⁄4it doklady vy3⁄4adované pro udìlení telekomunikaèní licence v ustanovení § 18 tohoto zákona. Nesplní-li provozovatelé tuto povinnost, pozbude dosavadní povìøení, popøípadì povolení platnosti uplynutím posledního dne lhùty stanovené pro sdìlení údajù a dolo3⁄4ení dokladù. Nesplòuje-li provozovatel na základì sdìlených údajù a pøedlo3⁄4ených dokladù podmínky stanovené v § 18 tohoto zákona, zahájí Úøad øízení o odnìtí povìøení nebo povolení. Podle § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích se telekomunikaèní licence udìlí na základì 3⁄4ádosti právnické osobì, je3⁄4 splní zákonem po3⁄4adované podmínky; úèastníkem takového øízení o udìlení telekomunikaèní licence mohl být pak toliko 3⁄4adatel o takovou licenci, v daném pøípadì tedy spoleènost E. P., spol. s r. o. Pøípadné vyjádøení jiného subjektu uplatnìné v rámci takového licenèního øízení by bylo bez vlivu na prùbìh øízení. Nejvy11í správní soud se ztoto3⁄4nil s názorem Mìstského soudu v Praze, který toto rozhodnutí shledal zákonu odpovídajícím, nebo» se dostateènì vypoøádalo s tím, 3⁄4e 3⁄4alobci v daném správním øízení o udìlení telekomunikaèní licence nesvìdèilo postavení úèastníka øízení; ani podle názoru zdej1ího soudu toti3⁄4 nebylo mo3⁄4né úèastenství 3⁄4alobce v øízení o udìlení telekomunikaèní licence spoleènosti E. P., spol. s r. o. dovodit. Pokud jde na poukaz 3⁄4alobce na to, 3⁄4e nìkteré právní pøedpisy výslovnì upravují úèastenství v øízení pouze pro 3⁄4adatele ,


text:
je zapotøebí zdùraznit, 3⁄4e § 14 odst. 2 zákona o telekomunikacích upravuje podmínky pro vydání telekomunikaèní licence 3⁄4adateli o takovou licenci; plyne z nìj-by» ne explicitnì jako u stì3⁄4ovatelem uvádìných právních pøedpisù-3⁄4e z povahy vìci nemù3⁄4e úèastenství v øízení svìdèit jinému subjektu ne3⁄4 právì 3⁄4adateli o licenci; argument 3⁄4alobce poukazující pomocí jazykového výkladu na jiné právní pøedpisy tedy za této situace není právnì relevantní. Nejvy11í správní soud dospìl ze v1ech uvedených dùvodù k závìru, 3⁄4e 3⁄4alovaný i soud prvního stupnì posoudily právní otázku neexistence 3⁄4alobcova úèastenství ve správním øízení v souladu se zákonem a proto není dán dùvod kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s.
 Druhým dùvodem kasaèní stí3⁄4nosti je dùvod podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s., podle nìho3⁄4 je mo3⁄4né podat kasaèní stí3⁄4nost z dùvodu tvrzené nepøezkoumatelnosti spoèívající v nesrozumitelnosti nebo v nedostatku dùvodù rozhodnutí, popøípadì v jiné vadì øízení pøed soudem, mohla-li mít tato vada za následek nezákonné rozhodnutí o vìci samé. Stì3⁄4ovatel je pøesvìdèen, 3⁄4e vada øízení mající vliv na zákonnost rozhodnutí ve vìci samé byla zpùsobena tím, 3⁄4e Mìstský soud v Praze nezohlednil, 3⁄4e øízení o vydání telekomunikaèní licence osobì zúèastnìné nepøedcházel návrh na zahájení takového øízení. Prvostupòové rozhodnutí o vydání telekomunikaèní licence spoleènosti E. P., spol. s r. o. v1ak nebylo pøedmìtem soudního pøezkumu, jím3⁄4 bylo toliko rozhodnutí pøedsedy Èeského telekomunikaèního úøadu o zamítnutí odvolání jako nepøípustného podle § 60 spr. ø.; stì3⁄4ovatel navíc v kasaèní stí3⁄4nosti uvedl, 3⁄4e nebrojí proti rozhodnutí správního orgánu prvního stupnì, nýbr3⁄4 toliko proti rozhodnutí o odvolání. Za této procesní situace tedy nelze souhlasit s tím, 3⁄4e by rozhodnutí soudu prvního stupnì bylo nepøezkoumatelným proto, 3⁄4e nepodrobilo soudnímu pøezkumu 3⁄4alobou nenapadené rozhodnutí správního orgánu prvního stupnì.
 Nad rámec rozhodnutí Nejvy11í správní soud uvádí, 3⁄4e udìlování telekomunikaèní licence probíhalo v souzené vìci v re3⁄4imu pøechodného ustanovení § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích, je3⁄4 pro obnovu licence vy3⁄4adovalo sdìlení údajù úøadu a pøedlo3⁄4ení potøebných podkladù, výslovnì vy3⁄4adována v1ak nebyla 3⁄4ádost v 3⁄4alobcovì formálním pojetí. Úmysl 3⁄4alobce obnovit telekomunikaèní licenci by i v pøípadì nepodání formální 3⁄4ádosti byl nepochybnì zøejmý z jeho jednání v souladu s § 107 odst. 4 zákona o telekomunikacích. V této 3⁄4alobcem tvrzené skuteènosti tedy nemohla být zalo3⁄4ena vada øízení pøed soudem prvního stupnì.
 Nejvy11í správní soud dospìl proto k závìru, 3⁄4e ani dùvod kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. není dán a proto kasaèní stí3⁄4nost jako nedùvodnou zamítl podle § 110 odst. 1 vìty druhé s. ø. s. Pokud jde o 3⁄4alobcem v kasaèní stí3⁄4nosti uplatnìné návrhy na dùkazy listinami, Nejvy11í správní soud nepøikroèil dùvod k jejich provedení, nebo» to neshledal být nezbytným pro posouzení 3⁄4ádné z právních otázek pøedestøených stì3⁄4ovatelem v kasaèní stí3⁄4nosti. Z tohoto dùvodu Nejvy11í správní soud navrhované dùkazy neprovedl a o vìci samé rozhodl tedy v souladu s § 109 odst. 1 s. ø. s. bez naøízení jednání.
 O nákladech øízení o kasaèní stí3⁄4nosti rozhodl soud podle § 60 odst. 1 a 7 s. ø. s., nebo» neúspì1nému


text:
3⁄4alobci náhrada nákladù øízení nepøíslu1í a 3⁄4alovanému v souvislosti s øízením o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce 3⁄4ádné náklady nad rámec jeho úøední èinnosti nevznikly. Osoba zúèastnìná nemá v daném pøípadì podle § 60 odst. 5 s. ø. s. právo na náhradu nákladù øízení o kasaèní stí3⁄4nosti, nebo» jí soudem nebyla ulo3⁄4ena 3⁄4ádná povinnost, v souvislosti s jejím3⁄4 plnìním by jí vznikly náklady a není dán ani dùvod zvlá1tního zøetele hodný pro pøiznání jiných nákladù øízení.
 Po uèe ní : Proti tomuto rozsudku n e j s o u opravné prostøedky pøípustné.


text:
Nejvyšší soud k započtení nejisté nebo neurčité | epravo.cz
 ID: 108665upozornění pro uživatele
 Nejvyšší soud České republiky dne 1. 10. 2018 vydal rozsudek, kterým se vyjádřil k výkladu § 1987 odst. 2 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník („OZ“). Toto ustanovení stanoví, že k započtení není způsobilá pohledávka nejistá nebo neurčitá. Výklad těchto pojmů pak v praxi činil problémy, které tento rozsudek alespoň částečně pomáhá řešit.
 V dané věci, kterou Nejvyšší soud České republiky řešil pod sp. zn. 28 Cdo 5711/2017, šlo o případ vydání bezdůvodného obohacení vzniklého nadužíváním spoluvlastněné nemovitosti bez právního důvodu, a to od 1. 3. 2013 do 31. 12. 2014. Proti tomuto nároku pak žalovaný započetl pohledávku na polovinu nákladů na údržbu a zachování společné věci, jakož i zaplacené daně z nemovitých věcí. Odvolací soud pak tyto pohledávky považoval za nekompenzabilní právě z toho důvodu, že se mu jevily nejisté a neurčité. Nejvyšší soud pak dovolání vyhověl, a to z toho důvodu, že odvolací soud nesprávně aplikoval § 3028 odst. 3 OZ a na zápočtová jednání, jimiž byly započítány pohledávky vzniklé před 1. 1. 2014, aplikoval rekodifikovanou právní úpravu. V rozhodnutí ve věci sp. zn. 32 Cdo 5234/2016 však Nejvyšší soud rozhodl, že pro způsobilost pohledávek k započtení je rozhodná právní úprava, kterou se řídí závazkový právní poměr, z něhož pohledávka vznikla. Už proto tedy bylo dovolání vyhověno, Nejvyšší soud se však vyjádřil i k otázce výkladu „nejisté nebo neurčité“ pohledávky.
 Neboť důvodová zpráva OZ není k výkladu ustanovení § 1987 odst. 2 OZ příliš nápomocná, když pouze odkazuje na „standardní úpravy“, začal Nejvyšší soud svůj výklad exkurzí do různých evropských (i historických) úprav započitatelnosti pohledávky, a to přes Francii, středoevropské země, ale i standardizační snahy jako DFCR. Závěrem této komparace však bylo, že o nějaké standardní úpravě nelze v evropském kontextu hovořit. Smyslem § 1987 odst. 2 OZ, tvrdí Nejvyšší soud, je ochrana věřitele před tím, aby řízení o jím uplatněné pohledávce bylo zdržováno složitým prokazováním protipohledávek dlužníkových. Nejvyšší soud tedy rozhodl, že vlastností, která určuje započitatelnost v kontextu § 1987 odst. 2 OZ je likvidita – lze-li očekávat, že by námitka započtení vznesená dle § 98 věty druhé o.s.ř. s ohledem na obtížnost zjišťování existence a výše započítávané pohledávky nepřiměřeně prodlužovala řízení o pohledávce uplatněné žalobou, je možné konstatovat nekompenzabilitu započítávané pohledávky pro nejistotu a neurčitost.
 Předmětné ustanovení by však nemělo být nástrojem soudů, aby se vyhnuly dokazování a rozhodování o započtení každé pohledávky, která není naprosto nepochybná. Dle Nejvyššího soudu by tak aplikace § 1987 odst. 2 OZ neměla být namístě v případě, kdy je její spornost založena pouze právními argumenty, tedy když není problematické zjišťování skutkových okolností vzniku pohledávky. Dále by zpravidla nemělo ustanovení najít svou aplikaci ani v případě, kdy protipohledávka vyvstává ze stejného právního vztahu jako hlavní pohledávka.
 Tomuto rozhodnutí Nejvyššího soudu se ve svém článku věnuje i doc. Šilhán.[1] Dále rozvíjí koncept likvidity pohledávky, jež vysvětluje jako „snadnou prokazatelnost“, přičemž je třeba přihlédnout i k tomu, zda by jejím započtením nedocházelo k nespravedlivým zásahům do zájmů věřitele hlavní pohledávky.


text:
Určitě však není nutné, aby byla započítávaná pohledávka judikátní, již pravomocně přiznaná orgánem veřejné moci či snad dokonce vykonatelná. Dále náročnost rozděluje na relativní a absolutní – tedy zda je prokázání pohledávky náročné vůči prokazování protipohledávky nebo zda je prokázání pohledávky náročné obecně. Autor pak tvrdí, že by se měla posuzovat především relativní náročnost, ovšem s přihlédnutím též k náročnosti absolutní.
 Osobně s pojetím představeným Nejvyšším soudem souhlasíme a domníváme se, že má racionální podklad. Nad rámec odůvodnění rozsudku se však domníváme, že důležitým aspektem při hodnocení započítávané pohledávky by měl být i druh řízení, ve kterém k zápočtu dochází. Vnímáme totiž velký rozdíl mezi započtením v řízení nalézacím a v řízení exekučním, kdy je započtení uplatňováno jako námitka, že vymáhaná pohledávka již zanikla ve smyslu § 268 odst. 1 písm. g) o.s.ř. V řízení exekučním má věřitel (oprávněný) totiž pohledávku již vykonatelnou, a navíc by oprávněnost pohledávky posuzoval exekuční soud (ačkoliv by třeba v klasickém nalézacím řízení byl věcně příslušný krajský soud), a to bez zaplacení soudního poplatku. Přikláníme se tak spíše k výkladu naznačenému v usnesení Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 3. 4. 2018, sp. zn. 24 Co 1863/2017 a přímo obsaženému v článku doktora Petra[2], že v exekučním řízení by měla být námitka započtení soudem uznána de facto pouze v případech, kdy se započtením oprávněný souhlasí, neboť jakékoliv další dokazování započítávané pohledávky by vzhledem k charakteru exekučního řízení nutně bylo na škodu věřitele, jehož má právě § 1987 odst. 2 OZ chránit.
 Závěrem tak lze říci, že rozsudek Nejvyššího soudu je krok správným směrem a s jeho výkladem ustanovení § 1987 odst. 2 OZ souhlasíme. Stále však čekáme na rozhodnutí Nejvyššího soudu, které by se vyjádřilo ke vztahu tohoto ustanovení a exekučního řízení s tím, že se domníváme, že jsou důvody pro to, aby započtení v takovém řízení bylo posuzováno přísněji.
 [1] ŠILHÁN, Josef. Započtení pohledávky „nejisté nebo neurčité“. Právní rozhledy. 2018, č. 22, s. 763-773.
 [2] PETR, Bohuslav. K problematice námitky započtení pohledávky v řízení o zastavení exekuce. Právní rozhledy. 2018, č. 10, s. 366-367.
 Mgr. Jan Krampera, Lukáš Vacek (Dvořák Hager & Partners)


text:
VYHLÁŠKA ze dne 14. února 2008, kterou se mění vyhláška č. 529/2005 Sb., o administrativní bezpečnosti a o registrech utajovaných informací - Sbírka zákonů - Nakladatelství Sagit, a.s.
 Sbírka zákonůPředpis č. 55/2008 Sb., zdroj: SBÍRKA ZÁKONŮ ročník 2008, částka 16, ze dne 25. 2. 2008 55 VYHLÁŠKA ze dne 14. února 2008, kterou se mění vyhláška č. 529/2005 Sb., o administrativní bezpečnosti a o registrech utajovaných informací Národní bezpečnostní úřad stanoví podle § 23 odst. 2 a § 79 odst. 7 zákona č. 412/2005 Sb., o ochraně utajovaných informací a o bezpečnostní způsobilosti, ve znění zákona č. 32/2008 Sb.: Čl. I Vyhláška č. 529/2005 Sb., o administrativní bezpečnosti a o registrech utajovaných informací, se mění takto: 1. V § 1 odst. 1 se na konci textu písmene b) doplňují slova „ , a rozsah podkladových materiálů stupně utajení Vyhrazené k utajované informaci stupně utajení Vyhrazené“. 2. V § 2 se na konci písmene c) tečka nahrazuje čárkou a doplňují se písmena d) a e), která znějí: „d) přenosnou schránkou jakýkoliv druh aktovky, kufříku, kufru, přenosné bezpečnostní schránky nebo kurýrního vaku, který je při přepravě nebo přenášení utajovaného dokumentu zajištěn proti neoprávněné manipulaci s jejím obsahem, například uzamčením mechanickým nebo kódovým zámkem nebo pečetěním, plombováním a opatřen na vhodném místě názvem a adresou orgánu státu, právnické osoby nebo podnikající fyzické osoby a nápisem: „V případě nálezu neotevírejte a předejte neprodleně útvaru Policie ČR nebo Národnímu bezpečnostnímu úřadu!“, e) originálem utajovaného dokumentu výtisk utajovaného dokumentu doručeného nebo výtisk utajovaného dokumentu vzniklého, uvedený v rozdělovníku.“. 3. Pod označení § 7 se vkládá nadpis, který zní: „Evidence utajovaného dokumentu“. 4. V § 7 se odstavec 1 zrušuje. Dosavadní odstavce 2 až 4 se označují jako odstavce 1 až 3. 5. V § 7 odst. 1 se slova „ , a to nejméně v rozsahu sloupců č. 1 až 12 a 14 až 16 jednacího protokolu“ zrušují. 6. V § 7 odst. 3 se na konci písmene c) čárka nahrazuje tečkou a doplňují se slova „Jako jiné evidenční označení lze použít například evidenční označení původce nebo odesílatele,“. 7. Pod označení § 8 se vkládá nadpis, který zní: „Vyhotovení utajovaného dokumentu a jeho náležitosti“. 8. V § 8 se doplňuje odstavec 3, který včetně poznámky pod čarou č. 2a zní: „(3) Čistopis utajovaného dokumentu se vyhotovuje v počtu výtisků uvedeném v rozdělovníku. Ten, kdo vyhotovuje čistopis, neprodleně po jeho schválení, zničí vadné výtisky, výtisky, které nejsou uvedeny v rozdělovníku, a návrhy neschváleného čistopisu tak, aby byla znemožněna jejich rekonstrukce a identifikace utajované informace, kterou obsahovaly. Stejně tak se zničí podkladový materiál po jeho využití, pokud není evidován. Podkladovým materiálem stupně utajení Vyhrazené k čistopisu utajovaného dokumentu stupně utajení Vyhrazené je materiál v listinné i nelistinné podobě obsahující utajovanou informaci stupně utajení Vyhrazené, který není originálem ani čistopisem, je určen pro jeho vyhotovení; například se jedná o materiál, který vzniká při jednání a je podkladem pro výsledný utajovaný dokument nebo oficiální závěr z jednání, nebo kopie utajovaného dokumentu. Pokud se stane podkladový materiál součástí utajovaného dokumentu, musí


text:
být evidován. Při vyhotovení kryptografické písemnosti2a) se podkladový materiál nesmí vytvářet. 2a) § 37 odst. 4 zákona č. 412/2005 Sb.“. 9. § 9 včetně nadpisu a poznámek pod čarou č. 3 a 6 zní: „§ 9 Příprava zásilky k přepravě a přeprava zásilky (1) Při přepravě zásilky držitelem poštovní licence3) se utajovaný dokument přepravuje ve dvou obálkách. Na vnitřní obálku se uvede odesílatel, název a úplná adresa adresáta, stupeň utajení a číslo jednací utajovaného dokumentu nebo jiné evidenční označení. Na vnější obálku se uvede odesílatel a adresát, neuvádí se stupeň utajení ani jeho zkratka v čísle jednacím utajovaného dokumentu, pokud je použito. Když utajovaný dokument nelze vložit do obálky, vloží se do pevných obalů, které se opatří stejnými náležitostmi. (2) V případě přepravy zásilky držitelem poštovní licence3) lze použít formu poštovní služby, při které a) je místo dodání zásilky v České republice, b) držitel poštovní licence písemně potvrzuje odesílateli převzetí zásilky, c) adresát písemně potvrzuje držiteli poštovní licence převzetí zásilky, d) držitel poštovní licence odpovídá za ztrátu, poškození a úbytek obsahu zásilky. (3) Při přepravě zásilky kurýrní službou se utajovaný dokument přepravuje v přenosné schránce, v obálce nebo pevném obalu. Na obálku nebo pevný obal se uvede odesílatel, název a úplná adresa adresáta, stupeň utajení a číslo jednací utajovaného dokumentu nebo jiné evidenční označení. (4) Při přepravě zásilky kurýrní službou kurýr učiní taková opatření, aby se zabránilo přístupu neoprávněné osoby6) k utajované informaci. 3) Zákon č. 29/2000 Sb., o poštovních službách a o změně některých zákonů (zákon o poštovních službách), ve znění zákona č. 517/2002 Sb., zákona č. 225/2003 Sb., zákona č. 501/2004 Sb., zákona č. 95/2005 Sb., zákona č. 413/2005 Sb., zákona č. 444/2005 Sb., zákona č. 264/2006 Sb. a zákona č. 110/2007 Sb. 6) § 2 písm. h) zákona č. 412/2005 Sb.“. 10. Pod označení § 10 se vkládá nadpis, který zní: „Ukládání a zapůjčování vyřízeného utajovaného dokumentu“. 11. V § 13 odst. 3 se slova „§ 7 odst. 2“ nahrazují slovy „§ 7 odst. 1“. 12. V § 19 odst. 1 se poslední věta zrušuje. Čl. II Účinnost Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. března 2008. Ředitel: Ing. Navrátil v. r. E-shopZákon o mezinárodním právu soukromém, komentářPauknerová, Rozehnalová, Zavadilová a kolektiv - Wolters Kluwer, a. s.Komentář renomovaného autorského týmu je věnován novému zákonu o mezinárodním právu soukromém, který nabývá účinnosti dnem 1. 1. 2014.
 Představuje úvod do českého mezinárodního práva soukromého a procesního v širším pohledu. Kromě podrobně komentovaných ustanovení nového zákona, ...Cena: 1 793 KčKOUPITO právu ústavnímProf. nzw. et doc. JUDr. Karel Klíma, CSc. - Wolters Kluwer, a. s.Kniha je výjimečná širokým záběrem, v němž autor zúročil svůj mezinárodní odborný rozhled. Po úvodní části věnované historii ústavnosti, jejím teoretickým otázkám a pojetí jednotlivých institutů – lidu, dělbě moci a náležitostem demokratického právního státu – následuje pojednání o ...Cena: 463 KčKOUPITOsvojení dětí. Úplná adopce v českém právu Mgr. Adam Křístek - Wolters Kluwer, a. s.Monografie „Osvojení dětí. Úplná adopce v českém právu“ se v devíti kapitolách snaží o trochu jiný pohled na tento u nás jinak tradiční


text:
zakonyprolidi_cs_2014_222_v0
 Vyhláška č. 222/2014 Sb.Vyhláška, kterou se mění vyhláška č. 189/2013 Sb., o ochraně dřevin a povolování jejich kácení
 https://www.zakonyprolidi.cz/cs/2014-222
 Částka 94/2014
 Platnost od 21.10.2014
 Účinnost od 01.11.2014
 Vyhlášené znění 21.10.2014
 ze dne 14. října 2014,
 kterou se mění vyhláška č. 189/2013 Sb., o ochraně dřevin a povolování jejich kácení
 Ministerstvo životního prostředí stanoví podle § 79 odst. 4 písm. d) a k provedení § 8 odst. 3 a 5 zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění zákona č. 349/2009 Sb., (dále jen „zákon“):
 Vyhláška č. 189/2013 Sb., o ochraně dřevin a povolování jejich kácení, se mění takto:
 1. V § 1 se písmeno c) včetně poznámek pod čarou č. 1 a 2 zrušuje.
 Dosavadní písmeno d) se označuje jako písmeno c).
 2. V § 1 písm. c) se za slovo „sadech“ vkládá slovo „ , školkách“.
 3. V § 3 písmeno d) zní:
 „d) pro ovocné dřeviny rostoucí na pozemcích v zastavěném území evidovaných v katastru nemovitostí jako druh pozemku zahrada, zastavěná plocha a nádvoří nebo ostatní plocha se způsobem využití pozemku zeleň.“.
 4. V § 4 odst. 1 písm. c) a v § 4 odst. 2 písm. c) se za slova „zejména druhy“ vkládají slova „, popřípadě rody“ a za slova „s uvedením druhového“ se vkládají slova „, popřípadě rodového“.
 5. V § 4 se za odstavec 2 vkládá nový odstavec 3, který zní:
 „(3) Oznámení o kácení dřevin (§ 8 odst. 4 zákona), které bylo provedeno složkami integrovaného záchranného systému z rozhodnutí velitele zásahu při záchranných nebo likvidačních pracích anebo při ochraně obyvatelstva, obsahuje označení místa, kde se dřeviny nacházely (katastrální území a číslo parcely nebo adresu) a jejich množství a druh, popřípadě rod.“.
 Tato vyhláška nabývá účinnosti dnem 1. listopadu 2014.
 189/2013 Sb. Vyhláška o ochraně dřevin a povolování jejich kácení
 114/1992 Sb. Zákon o ochraně přírody a krajiny
 1. 01.11.2014 Aktuální znění (exportováno 19.06.2019 04:05)
 0. 21.10.2014 Vyhlášené znění


text:
Zákon 254/2008 Sb. - , kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu úplné a aktualní znění | Nové ASPI | Wolters Kluwer ČR, a. s.
 Čl.I-Čl.XXXIII 254/2008 Sb. ZÁKON
 Čl.I ČÁST PRVNÍ Změna zákona o dohledu v oblasti kapitálového trhu
 Čl.II ČÁST DRUHÁ Změna zákona o bankách
 Čl.III ČÁST TŘETÍ Změna zákona o penzijním připojištění se státním příspěvkem
 Čl.V ČÁST PÁTÁ Změna zákona č. 159/2000 Sb.
 Čl.VI ČÁST ŠESTÁ Změna zákona o svobodném přístupu k informacím
 Čl.VIII ČÁST OSMÁ Změna zákona o České konsolidační agentuře
 Čl.IX ČÁST DEVÁTÁ Změna zákona o nakládání se surovými diamanty
 Čl.X ČÁST DESÁTÁ Změna zákona, kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o podnikání na kapitálovém trhu, zákona
 Čl.XI ČÁST JEDENÁCTÁ Změna zákona č. 284/2004 Sb.
 Čl.XII-Čl.XIII ČÁST DVANÁCTÁ zrušena
 Čl.XIV ČÁST TŘINÁCTÁ Změna zákona o advokacii
 Čl.XV ČÁST ČTRNÁCTÁ Změna zákona č. 344/2005 Sb.
 Čl.XVI ČÁST PATNÁCTÁ Změna zákona, kterým se mění zákon o územních finančních orgánech
 Čl.XVII ČÁST ŠESTNÁCTÁ Změna zákona, kterým se mění zákon o podnikání na kapitálovém trhu
 Čl.XVIII ČÁST SEDMNÁCTÁ Změna zákona o změně zákonů v souvislosti se sjednocením dohledu nad finančním trhem
 Čl.XIX ČÁST OSMNÁCTÁ Změna zákona o spořitelních a úvěrních družstvech
 Čl.XX ČÁST DEVATENÁCTÁ Změna zákona, kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o provádění mezinárodních sankcí
 Čl.XXI-Čl.XXII ČÁST DVACÁTÁ zrušena
 Čl.XXI zrušen
 Čl.XXIII-Čl.XXIV ČÁST DVACÁTÁ PRVNÍ zrušena
 Čl.XXV ČÁST DVACÁTÁ DRUHÁ Změna zákona o České národní bance
 Čl.XXVI-Čl.XXVII ČÁST DVACÁTÁ TŘETÍ Změna živnostenského zákona
 Čl.XXVI Zákon č. 455/1991 Sb.
 Čl.XXVIII ČÁST DVACÁTÁ ČTVRTÁ Změna zákona o správních poplatcích
 Čl.XXIX ČÁST DVACÁTÁ PÁTÁ Změna zákona o daňovém poradenství a Komoře daňových poradců České republiky
 Čl.XXX ČÁST DVACÁTÁ ŠESTÁ Změna exekučního řádu
 Čl.XXXI ČÁST DVACÁTÁ SEDMÁ Změna zákona o auditorech
 Čl.XXXII ČÁST DVACÁTÁ OSMÁ Změna notářského řádu
 Čl.XXXIII ČÁST DVACÁTÁ DEVÁTÁ ÚČINNOST
 254/2008 Sb. změna některých zákonů souvisejících se zákonem č. 253/2008 Sb.
 Znění do: poslední znění 31.12.2016 17.10.2016 31.12.2010 31.12.2009 31.10.2009
 vs.: poslední znění 31.12.2016 17.10.2016 31.12.2010 31.12.2009 31.10.2009
 Znění: poslední stav textu 31.12.2016 - 186/2016 Sb. 17.10.2016 - 323/2016 Sb. 31.12.2010 - 281/2009 Sb. 31.12.2009 - 278/2009 Sb. 31.10.2009 - 285/2009 Sb.
 Zákon č. 254/2008 Sb., , kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu, Předsedy vlády.
 80/2008 Sbírky zákonů na straně 3713.
 kterým se mění některé zákony v souvislosti s přijetím zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu
 1. V § 1 odst. 3 písm. k) se slova „(nákup devizových prostředků)“ zrušují.
 2. V § 25a odst. 4 písmeno f) zní:
 „f) boje proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo provádění mezinárodních sankcí za účelem udržování mezinárodního míru a bezpečnosti, ochrany základních lidských práv a boje proti terorismu,“.
 3. V § 37 odst. 1 se věta druhá zrušuje.
 4. V § 38 odst. 2 se věta třetí nahrazuje větou „Porušením povinnosti dodržet


text:
bankovní tajemství rovněž není sdělení údajů o klientovi a jeho obchodech při podání trestního oznámení nebo při plnění oznamovací povinnosti podle zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo podle zákona o provádění mezinárodních sankcí.“.
 5. V § 38 odst. 3 písmeno e) zní:
 „e) Ministerstva financí za podmínek, které stanoví zákon o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo zákon o provádění mezinárodních sankcí,“.
 6. § 44a se zrušuje.
 V § 11 odst. 4 zákona č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím, ve znění zákona č. 159/2000 Sb. a zákona č. 61/2006 Sb., písmeno e) zní:
 „e) činnosti Ministerstva financí podle zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo podle zákona o provádění mezinárodních sankcí.“.
 Změna zákona o nakládání se surovými diamanty
 Změna zákona č. 344/2005 Sb.
 Změna zákona, kterým se mění zákon o územních finančních orgánech
 Změna zákona, kterým se mění zákon o podnikání na kapitálovém trhu
 1. V § 25a odst. 4 písm. f) se za slovo „činnosti“ vkládají slova „a financování terorismu“.
 2. V § 25b odst. 2 větě poslední se slova „zvláštního zákona19)“ nahrazují slovy „zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo zákona o provádění mezinárodních sankcí“.
 3. V § 25b odst. 3 písmeno d) zní:
 „d) příslušného orgánu podle zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu nebo zákona o provádění mezinárodních sankcí,“.
 1. § 21 zní:
 2. V § 22 písm. b) se slovo „padělaných“ nahrazuje slovem „podezřelých“.
 3. V § 41 se odstavec 6 zrušuje.
 4. § 46d včetně nadpisu zní:
 1. V § 3 odst. 3 písm. a) se za slova „provozovatelů platebních systémů11b),“ vkládají slova „činnost osob provádějících nebo zprostředkovávajících převody peněžních prostředků11c), činnost osob podnikajících na základě registrace ke směnárenské činnosti11d), činnost osob podnikajících na základě devizové licence11d),“.
 „11c) § 2a zákona č. 124/2002 Sb., ve znění zákona č. 253/2008 Sb.
 11d) Zákon č. 219/1995 Sb., devizový zákon, ve znění pozdějších předpisů.“.
 2. V § 11 odst. 8 větě druhé se slova „odst. 12“ nahrazují slovy „odst. 11“.
 3. V § 31 odst. 4 se za slova „bez dokladu nabytí,“ vkládají slova „kulturních památek nebo předmětů kulturní hodnoty,“ a za slova „identifikovat jeho účastníky“ se vkládají slova „podle zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.
 4. V § 31 se odstavec 5 zrušuje.
 5. V § 31 odst. 6 se věta první včetně poznámky pod čarou č. 31b zrušuje.
 6. V § 31 odst. 6 se slova „podle odstavců 4, 5 a 6“ nahrazují slovy „odstavců 4 a 5“.
 7. V § 31 odst. 12 se slova „odstavce 12“ nahrazují slovy „odstavce 11“.
 8. V § 31 odst. 13 se slova „odstavců 12 a 13“ nahrazují slovy „odstavců 11 a 12“.
 9. V § 62 odst. 1 písm. m) se slova „odst. 7“ nahrazují slovy „odst. 6“ a slova „odst. 4, 5, 6“


text:
se nahrazují slovy „odst. 4 a 5“.
 10. V § 62 odst. 1 písm. n) se slova „odst. 8“ nahrazují slovy „odst. 7“.
 11. V § 62 odst. 1 písm. o) se slova „odst. 9“ nahrazují slovy „odst. 8“.
 12. V § 62 odst. 1 písm. p) se slova „odst. 10“ nahrazují slovy „odst. 9“.
 13. V § 62 odst. 1 písm. q) se slova „odst. 12“ nahrazují slovy „odst. 11“.
 14. V § 62 odst. 1 písm. r) se slova „odst. 13“ nahrazují slovy „odst. 12“.
 15. V § 62 odst. 1 písm. s) se slova „odst. 15“ nahrazují slovy „odst. 14“.
 16. V § 62 odst. 1 písm. t) se slova „odst. 16“ nahrazují slovy „odst. 15“.
 17. V § 62 odst. 1 písm. u) se slova „odst. 17“ nahrazují slovy „odst. 16“.
 „c) Provedení identifikace a sepsání
 veřejné listiny o identifikaci9a) Kč 200
 9a) Zákon č. 253/2008 Sb., o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu.“.
 1. V § 6 odst. 8 větě druhé se za slova „Této povinnosti“ vkládají slova „ , a to i pro účely trestního řízení,“.
 2. V § 6 odst. 8 větě poslední se slova „zvláštního právního předpisu o boji proti legalizaci výnosů z trestné činnosti nebo zvláštního právního předpisu o provádění mezinárodních sankcí za účelem udržování mezinárodního míru a bezpečnosti, ochrany základních lidských práv a boje proti terorismu“ nahrazují slovy „zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu a zákona o provádění mezinárodních sankcí“.
 3. V § 12 odst. 1 úvodní části ustanovení se za slova „tohoto zákona“ vkládají slova „nebo zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.
 4. V § 12 odst. 1 písm. b) se slovo „Kčs“ nahrazuje slovem „Kč“.
 1. V § 7 odst. 5 větě první se slovo „a“ nahrazuje čárkou a na konci věty se doplňují slova „a nad dodržováním povinností stanovených exekutorovi zákonem o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.
 2. V § 31 odst. 7 větě druhé se slova „zvláštního právního předpisu o boji proti legalizaci výnosů z trestné činnosti nebo zvláštního právního předpisu o provádění mezinárodních sankcí za účelem udržování mezinárodního míru a bezpečnosti, ochrany základních lidských práv a boje proti terorismu“ nahrazují slovy „zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu a zákona o provádění mezinárodních sankcí“.
 3. V § 116 odst. 2 úvodní části ustanovení se slova „zákonem nebo stavovským předpisem nebo“ nahrazují slovy „zákonem, stavovským předpisem nebo zákonem o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu anebo“.
 1. V § 15 odst. 1 větě poslední se slova „zvláštního právního předpisu o boji proti legalizaci výnosů z trestné činnosti nebo zvláštního právního předpisu o provádění mezinárodních sankcí za účelem udržování mezinárodního míru a bezpečnosti, ochrany základních lidských práv a boje proti terorismu“ nahrazují slovy „zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu a zákona o provádění mezinárodních


text:
sankcí“.
 2. V § 21 odst. 1 úvodní části ustanovení se slovo „nebo“ nahrazuje čárkou a za slovo „směrnicí“ se vkládají slova „nebo zákonem o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.
 3. V § 21 odst. 3 úvodní části ustanovení se slovo „nebo“ nahrazuje čárkou a za slovo „směrnicemi“ se vkládají slova „nebo zákonem o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.
 4. V § 33 odst. 3 se slova „předpisů a“ nahrazují slovem „předpisů,“ a za slovo „směrnic“ se vkládají slova „nebo zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu“.


text:
Ústavodárné NS RČS 1946-1948, 75. schůze, část 1/2 (14. 10. 1947)
 Nacházíte se: Digitální knihovna › Ústavodárné NS RČS 1946-1948 › Stenoprotokoly › 75. schůze › Úterý 14. října 1947
 Úterý 14. října 1947
 (Začátek schůze ve 14 hod. 32 min.)
 Předseda Jos. David.
 Místopředsedové Hodinová-Spurná, Petr, dr Ševčík, Tymeš.
 Zapisovatelé dr Špánik, Štětka.
 216 poslanců podle presenční listiny.
 Z kanceláře NS: gen. tajemník NS dr Madar; zástupci gen. tajemníka NS dr Záděra, dr Ramajzl.
 75. schůze ústavodárného Národního shromáždění republiky Československé,
 svolané na úterý dne 14. října 1947 na 14. hod.
 1. Zpráva výborov zahraničného, právneho a rozpočtového o vládnom návrhu ústavného zákona (tlač 696) o mierovej smluve medzi Mocnosťami spojenými a sdruženými a Maďarskom (tlač 832).
 2. Zpráva výboru právního o vládním návrhu zákona (tisk 827) o opatřeních k provedení mírových smluv s Bulharskem, Finskem, Italií, Maďarskem a Rumunskem (tisk 831).
 3. Zpráva výboru právního k vládnímu návrhu zákona (tisk 735) o novém sňatku žen, jejichž manželství zaniklo nebo bylo prohlášeno za neplatné (tisk 817).
 4. Zpráva výboru rozpočtového k vládnímu návrhu zákona (tisk 806) o použivatelnosti předpisů z doby nesvobody pro obor přímých daní (tisk 818).
 5. Zpráva výboru imunitního o žádosti okr. lidového soudu v Ružomberku za souhlas s trest. stíháním posl. Daxnera (tisk 821).
 6. Zpráva výboru imunitního o žádosti kraj. soudu odd. X. v Olomouci za souhlas s trest. stíháním posl. Zuzaňáka (tisk 822).
 Předseda (zvoní): Zahajuji 75. schůzi ústavodárného Národního shromáždění.
 Dovolenou podle § 1, odst. 4 jedn. řádu dal jsem na dnešní schůzi posl. inž. dr Sochorcovi, na dnešní a zítřejší schůze posl. dr Bellušovi, dr Štefánikovi, dr Bunžovi, Pleslovi, na tento týden posl. inž. dr Bendovi.
 Přistoupíme k projednávání prvého odstavce pořadu, jímž je
 1. Zpráva výborov zahraničného, právneho a rozpočtového o vládnom návrhu ústavného zákona (tlač 696) o mierovej smluve medzi Mocnosťami spojenými a sdruženými a Maďarskem (tlač 832).
 Zpravodajem za výbor zahraniční je za p. posl. dr Hodžu p. posl. dr Špánik, jemuž uděluji slovo.
 Zpravodajca posl. dr Špánik: Pán predseda, slávna snemovňa!
 Zahraničný výbor prerokoval predložený vládny návrh ústavného zákona o mierovej smluve medzi Mocnosťami spojenými a sdruženými a Maďarskom a bez zmien ho jednomysežne schválil a doporučuje ho ústavodarnému Národnému shromaždeniu k schváleniu. (Souhlas.)
 Předseda (zvoní): Zpravodajem za výbor právní je p. posl. Doležel. Dávám mu slovo.
 Zpravodaj posl. Doležel: Pane předsedo, slavná sněmovno, paní a pánové!
 Dne 10. února 1947 byly v Paříži podepsány mírové smlouvy s bývalými satelity Osy, mezi nimi i mírová smlouva s Maďarskem, na níž Československá republika byla nejvíce a přímo interesována. Jak známo, uplatnila republika Československá mírové požadavky k mírové smlouvě s Maďarskem již v memorandu, předloženém Radě zahraničních ministrů v květnu r. 1946 a později znovu ve formě připomínek k návrhu mírové smlouvy na pařížské konferenci. Československo domáhalo se svou delegací splnění pěti hlavních věcí: 1. Vyslovení naprosté anulity vídeňské arbitráže, 2. úpravy hranic u Bratislavy, 3. zákazu revisionistické propagandy, 4. uznání národního státu Čechů a Slováků odsunem maďarského obyvatelstva z Československa a 5. společně s Jugoslavií vydání předmětů kulturního


text:
majetku, který v době od r. 1848 až do r. 1919 v důsledku maďarské nadvlády přešel do držení maďarského státu nebo do držení maďarských veřejných institucí.
 Těmto požadavkům Československa bylo vyhověno až na návrh na odsun 200.000 Maďarů z Československa. I když delegace, které se postavily proti tomuto návrhu, uznaly naše právo na národní stát a zástupcové všech velmocí jasně vyslovili zásadu, že po zkušenostech z druhé světové války nelze už otázku národnostních skupin řešit přiznáním menšinových práv, přece jen jsme se musili spokojiti s tím, že mírovou smlouvou bylo Maďarsku toliko uloženo, aby zahájilo s Československem jednání o vyřešení problému maďarského obyvatelstva, které nebude přesídleno podle úmluvy o výměně obyvatelstva ze dne 27. února 1946. A teprve nedosáhne-li se dohody o této otázce do 6 měsíců po účinnosti mírové smlouvy, bude Československo oprávněno požádati Radu zahraničních ministrů o konečné vyřešení tohoto problému.
 Naproti tomu se nám podařilo domoci se menší změny hranic československo-maďarských, které proti stavu z počátku r. 1938 se mění potud, že Maďarsko postupuje Československu 3 obce, a to Horvátjárfalu (Jarovce), Oroszvár (Rusovce) a Dunacsún (Čunovo) na pravém břehu Dunaje při Bratislavě. Jde o území, jehož hlavní město Slovenska nezbytně potřebuje pro svůj hospodářský rozvoj.
 V ostatních směrech obsahuje mírová smlouva s Maďarskem obdobná ustanovení jako ostatní mírové smlouvy s bývalými satelity Osy, které již byly schváleny v poslední schůzi ústavodárného Národního shromáždění. (Předsednictví převzal místopředseda Tymeš.)
 Mírová smlouva s Maďarskem byla již ratifikována Svazem sovětských socialistických republik, Spojenými státy americkými i Velkou Britannií a jejich ratifikační listiny byly složeny v Moskvě dne 15. září t. r. Tím mírová smlouva s Maďarskem nabyla mezinárodní účinnosti. Československá republika bude mírovou smlouvu ratifikovati neprodleně, jakmile ústavodárné Národní shromáždění projeví souhlas s touto smlouvou v předepsané formě. Poněvadž mírovou smlouvou s Maďarskem získává republika Československá od Maďarska předmostí u Bratislavy a mění se jí tedy státní území, je třeba, aby Národní shromáždění dalo podle § 64, odst. 1, bod 1 úst. listiny souhlas ke smlouvě ústavním zákonem.
 Právní výbor projednal ve své schůzi dne 8. října 1947 vládní návrh ústavního zákona o mírové smlouvě mezi Mocnostmi spojenými a sdruženými a Maďarskem, kterým ústavodárné Národní shromáždění souhlasí s touto smlouvou a přiznává změně státního území a státních hranic podle této smlouvy vnitrostátní účinnost ode dne mezinárodní státní účinnosti. Právní výbor schválil beze změny a jednomyslně vládní návrh tohoto ústavního zákona a doporučuje ústavodárnému Národnímu shromáždění jeho schválení. (Potlesk.)
 Místopředseda Tymeš (zvoní): Zpravodajem za výbor rozpočtový je za p. posl. dr Zibrína p. posl. Levkanič. Dávám mu. slovo.
 Zpravodajca posl. Levkanič: Rozpočtový výbor prerokoval ve schôdzi dňa 8. októbra 1947 predložený vládny návrh ústavného zákona (tlač 696) a schválil jednomysežne znenie vládneho návrhu ústavného zákona beze zmeny.
 Místopředseda Tymeš (zvoní): Ke slovu není nikdo přihlášen, rozprava se nekoná.
 Zpravodajca posl. dr Špánik: Nie sú.
 Zpravodaj posl. Doležel: Není změn.
 Zpravodajca posl. Levkanič: Nie.
 Místopředseda Tymeš: Přistoupíme k hlasování.
 Osnova má 3 paragrafy, nadpis a úvodní formuli.
 Nebude-li námitek, budeme hlasovati o celé osnově najednou podle zprávy výborové. (Námitky nebyly.)
 Poněvadž ústavní zákon


text:
vyžaduje ke svému schválení podle § 33 ústavní listiny a § 54, odst. 3 jedn. řádu třípětinové většiny všech poslanců, dám sečísti hlasy.
 Žádám pp. zapisovatele, aby spolu s členy sněmovní kanceláře provedli sčítání hlasů, a to: p. posl. dr Špánik v 1. a 2. úseku, p. posl. Štětka v 3. a 4. úseku, p. posl. Bolen v 5. a 6. úseku, p. posl. dr Bartuška v 7. úseku a na presidiální tribuně.
 Pan posl. dr Bartuška s p. gen. tajemníkem Národního shromáždění zjistí výsledek hlasování.
 Kdo souhlasí s celou osnovou ústavního zákona, to je s jejími 3 paragrafy, dále s nadpisem zákona a s úvodní formulí podle zprávy výborové, nechť pozvedne ruku a ponechá ji zdviženu, dokud nebude provedeno sčítání. (Děje se.)
 (Po sečtení hlasů.)
 Žádám o přečtení výsledku hlasování.
 Gen. tajemník NS dr Madar: Pro osnovu vyslovilo se 183 hlasů.
 Místopředseda Tymeš: Tím ústavodárné Národní shromáždění přijalo tuto osnovu ústavního zákona ve znění zprávy výborové kvalifikovanou většinou třípětinovou z nynějšího počtu všech poslanců.
 Osnova zákona přijata je jako zákon ústavní.
 Tím je vyřízen 1. odstavec pořadu.
 řistoupíme k projednávání druhého odstavce pořadu, jímž je
 2. Zpráva výboru právního k vládnímu návrhu zákona (tisk 827) o opatřeních k provedení mírových smluv s Bulharskem, Finskem, Italií, Maďarskem a Rumunskem (tisk 831).
 Zpravodajem je p. posl. Doležel, dávám mu slovo.
 Zpravodaj posl. Doležel: Paní a pánové!
 Zítřejšího dne, t. j. 15. října 1947, má býti bratislavské předmostí získané mírovou smlouvou s Maďarskem obsazeno a převzato Československou republikou. Je proto účelné, aby již tímto dnem bylo předmostí začleněno do naší organisace veřejné i soudní správy a aby na ně byl rozšířen československý právní řád. Přesné vytyčení nových státních hranic má provésti na místě samém smíšená hraniční komise československo-maďarská, která má svoje hraniční práce ukončiti do dvou měsíců.
 I pro jiná opatření k provedení mírové smlouvy s Maďarskem jsou stanoveny poměrně krátké lhůty. Tak podle čl. 11 mírové smlouvy má Československo do jednoho roku doručiti maďarské vládě seznam předmětů tvořících kulturní dědictví Československa, jejichž vrácení máme právo požadovati
 Podle čl. 24 má naše vláda odevzdati maďarské vládě do 6 měsíců žádosti o vrácení majetku, který byl odvlečen do Maďarska.
 Podle čl. 26 mají býti do jednoho roku podány maďarským úřadům žádosti o obnovení všech práv a zájmů našeho státu a jeho příslušníků v Maďarsku podle stavu z 1. září 1939.
 Podle čl. 27 musí být uplatněny u maďarských úřadů do 6 měsíců nároky na vrácení nebo odškodnění majetku zabaveného našim příslušníkům po 1. září 1939 i z důvodů rasových. Všechny tyto lhůty počaly běžeti ode dne 15. září 1947, kdy si velmoci uložily v Moskvě ratifikační listiny a kdy smlouva mírová nabyla mezinárodní účinnosti. Obdobná ustanovení mají ostatní mírové smlouvy s bývalými satelity Osy.
 Aby bylo možno všechny nároky příslušející našim příslušníkům včas uplatniti vůči Maďarsku a ostatním satelitům Osy, bude třeba poříditi urychleně pokud možno přesné jejich soupisy. Je proto třeba zmocniti vládu, aby provedla tyto soupisy a všechna ostatní opatření s tím souvisící. Tento cíl sleduje vládní návrh zákona o opatřeních


text:
k provedení mírových smluv s Bulharskem, Finskem, ltalii, Maďarskem a Rumunskem. Také tento vládní návrh projednal právní výbor ve své schůzi dne 8. října 1947, schválil jej jednomyslně beze změny a doporučuje ústavodárnému Národnímu shromáždění jeho schválení. (Souhlas.)
 Místopředseda Tymeš (zvoní): Ke slovu není nikdo přihlášen, rozprava odpadá.
 Zpravodaj posl. Doležel: Nejsou.
 Místopředseda Tymeš: Přistoupíme k hlasování. Osnova má 6 paragrafů, nadpis a úvodní formuli.
 Kdo tedy souhlasí s celou osnovou zákona, to je s jejími 6 paragrafy, nadpisem a úvodní formulí podle zprávy výborové, nechť pozvedne ruku. (Děje se.)
 To je většina. Tím ústavodárné Národní shromáždění přijalo tuto osnovu zákona podle zprávy výborové.
 Tím je vyřízen 2. odstavec pořadu.
 Přistoupíme k projednávání třetího odstavce pořadu, jímž je
 75. schůze (obsah, pořad, přílohy)


text:
III. ÚS 2873/13
 III.ÚS 2873/13 ze dne 27. 2. 2014
 Ústavní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy a soudce zpravodaje Jana Filipa a soudců Vladimíra Kůrky a Jana Musila o ústavní stížnosti stěžovatelky Zlatice Bártové, zastoupené JUDr. Josefem Kulhavým, advokátem se sídlem Legerova 1830/44, Praha 2, proti rozsudku Obvodního soudu pro Prahu 1 ze dne 22. prosince 2008 č. j. 19 C 28/2004 (ve znění opravného usnesení z 15. ledna 2009 č. j. 19 C 28/2004-157), rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 5. listopadu 2010 č. j. 14 Co 132/2010-217, 14 Co 133/2010 a usnesení Nejvyššího soudu ze dne 26. června 2013 č. j. 23 Cdo 2962/2011-253, takto:
 I. Obsah napadených rozhodnutí
 1. Ústavní stížností (danou k poštovní přepravě dne 19. 9. 2013) se stěžovatelka domáhala zrušení v záhlaví uvedených rozhodnutí obecných soudů, a to pro tvrzené porušení jejího základního práva na spravedlivý proces a na ochranu majetku (podle čl. 36 odst. 1 a čl. 11 Listiny základních práv a svobod).
 2. Obvodní soud pro Prahu 1 rozhodl napadeným rozsudkem (ve znění opravného usnesení) tak, že žalované pojišťovně uložil zaplatit z titulu pojistného plnění částku 1 413 937 Kč s přísl., ve zbytku do částky 4 940 500 Kč s přísl. žalobu stěžovatelky zamítl, a dále rozhodl o nákladech řízení. Obvodní soud vyšel ze zjištění, že mezi účastníky řízení byla uzavřena pojistná smlouva, jejímž předmětem byly (mj.) obrazy. Do bytu stěžovatelky se vloupal neznámý pachatel a obrazy odcizil. Mezi účastníky bylo sporné výše pojistného plnění. Podle soudu prvního stupně bylo nutno vycházet z ceny obrazů v době krádeže (1999) a soud ustanovil znalce PhDr. Jana Nízkého, podle kterého celková hodnota odcizených obrazů činila 3 060 000 Kč.
 3. Městský soud v Praze k odvolání obou účastníků rozhodl napadeným rozsudkem tak, že rozsudek soudu prvního stupně ve věci samé a ve výroku IV potvrdil, změnil rozsudek soudu prvního stupně v jeho výroku III o náhradě nákladů řízení tak, že žalobkyni (stěžovatelce) uložil povinnost zaplatit žalované na tyto náklady částku 86 987 Kč, a dále rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení. V odůvodnění rozsudku odvolací soud - ohledně výše pojistného plnění - vycházel z premisy, podle níž je relevantní tržní cena odcizených věcí v daném místě v době pojistné události (§ 806 obč. zák., čl. VI. (4), čl. XIII. Všeobecných pojistných podmínek - dále jako "VPP"). Právě tuto cenu zjišťovaly posudky znalců PhDr. Nízkého a revizní posudek Národní galerie v Praze, nikoliv již znalecký posudek JUDr. PhDr. Stacha. Posudek znalce PhDr. Nízkého, který nebyl v rozporu s revizním posudkem, předmětné obrazy ocenil, s výjimkou obrazu od H. M., v cenovém rozpětí uváděném revizním posudkem. Odvolací soud proto vycházel při určení výše pojistného ze znaleckého posudku PhDr. Nízkého. Celkem tento znalec určil cenu odcizených obrazů ke dni pojistné události částkou 3 060 000 Kč. Odvolací soud dále uvedl, že od této částky je nutné odečíst sjednanou spoluúčast žalobkyně ve výši 500 Kč, dále též částku 1 645 563 Kč, vycházející z poskytnuté zálohy 2 000 000 Kč po odečtení částky 354


text:
437 Kč, představující plnění za odcizenou elektroniku. Odvolací soud proto dospěl k závěru, že žalobkyni náleží plnění ve výši 1 413 937 Kč s příslušenstvím od 8. 12. 2001 a do zbytku, tj. do částky 4 940 500 Kč bylo nutné žalobu zamítnout.
 4. Nejvyšší soud dovolání stěžovatelky odmítl pro neexistenci otázky zásadního právního významu. Uvedl, že účastníci si v čl. VI. 4 VPP sjednali, že "dojde-li k poškození, zničení, odcizení, ztrátě cenností nebo věcí zvláštní hodnoty, je pojistné plnění limitováno obecnou cenou věci v době pojistné události (tj. tržní cena obvyklá v daném místě)". Z ujednání stran tak vyplývá, co rozumí obecnou cenou odcizených věcí, a toto ujednání je pro její stanovení rozhodující. Odvolací soud za základ pro skutkové zjištění ohledně obecné ceny odcizených obrazů vzal znalecký posudek znalce PhDr. Nízkého, v němž bylo při stanovení obecné ceny respektováno ujednání obsažené v čl. VI. 4 VPP; cena přitom vycházela z doby pojistné události a místa, kde se pojistná událost stala. K námitce stěžovatelky, že při posuzování obecné ceny je nutno brát v úvahu i sjednanou pojistnou hodnotu odcizených věcí, uvedl, že tato skutečnost nevyplývá z ujednání obsaženého v čl. VII. 4 VPP. Pro výši pojistného plnění tak není rozhodující pojistná hodnota pojištěných věcí, ale obecná (tržní) cena, když pojistná hodnota představuje velikost možné nejvyšší majetkové újmy, kterou by mohla pojistná událost způsobit a je též určující pro výši pojistného (viz podobně rozsudek Nejvyššího soudu z 26. 10. 2011 sp. zn. 23 Cdo 2717/2010 a rozsudek ze dne 30. 7. 2008 sp. zn. 32 Cdo 4381/2007).
 5. Stěžovatelka v ústavní stížnosti namítá, že rozdíl v ocenění předmětných obrazů u znalců - JUDr. PhDr. Stacha na jedné straně a PhDr. Nízkého na straně druhé - je obrovský, téměř ve výši částky 5 000 000 Kč. Podle stěžovatelky měl soud přisvědčit znaleckému posudku JUDr. PhDr. Stacha, který ocenil její obrazy částkou o 5 000 000 Kč větší. Soudy dostatečně nevyargumentovaly, proč se přiklonily k závěrům znalce PhDr. Nízkého, znalecké posudky adekvátně nevyhodnocovaly.
 6. Ústavní soud posoudil splnění podmínek řízení a shledal, že ústavní stížnost byla podána včas oprávněnou stěžovatelkou coby účastnicí řízení před obecnými soudy, a Ústavní soud je k jejímu projednání příslušný. Stěžovatelka je právně zastoupena v souladu s požadavky § 29 až 31 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"), a ústavní stížnost je přípustná (§ 75 odst. 1 zákona o Ústavním soudu a contrario), neboť stěžovatelka vyčerpala všechny zákonné procesní prostředky k ochraně svého práva.
 8. Co do skutkové roviny řízení před obecnými soudy - která je podstatou ústavní stížnosti - platí jako obecný princip, že z ústavního principu nezávislosti soudů (čl. 82 Ústavy) vyplývá i zásada volného hodnocení důkazů; soud rozhoduje, které skutečnosti jsou k dokazování relevantní a které z navržených (případně i nenavržených) důkazů provede, případně zda a nakolik se jeví nezbytné (žádoucí) dosavadní stav dokazování doplnit, které skutečnosti má za zjištěné a které dokazovat netřeba. Do hodnocení provedených důkazů obecnými soudy není Ústavní soud zásadně oprávněn


text:
zasahovat, a to i kdyby mohl mít za to, že přiléhavější by bylo hodnocení jiné; důvodem k jeho zásahu je až stav, kdy hodnocení důkazů a k tomu přijaté skutkové závěry jsou výrazem zjevného faktického omylu či excesu logického (vnitřního rozporu), a tím vybočují ze zásad spravedlivého procesu. Zásadám spravedlivého procesu odpovídá požadavek, aby soudy učiněná skutková zjištění a přijaté právní závěry byly řádně (dostatečně) a srozumitelně (logicky) odůvodněny. V mezích takto limitovaného přezkumu skutkové roviny věci Ústavní soud v postupu obecných soudů porušení ústavních práv a svobod stěžovatele neshledal.
 9. Z hlediska ústavněprávního je třeba uvést, že soudy opřely svá rozhodnutí o adekvátní důkazy (znalecké posudky), které jim umožnily zjistit skutkový stav věci v rozsahu, který je nezbytný pro jejich rozhodnutí. Úvahy, jimiž se řídily při jejich hodnocením, vyložily dostatečně zevrubně, tedy i v podobě, jež poskytuje potřebný podklad pro kontrolu správnosti na nich založených skutkových závěrů. Jejich reflexí dospěly k přiléhavému skutkovému závěru, prostého zjevného faktického omylu či excesu logického. Současně se uspokojivě vypořádaly s námitkami předkládanými stěžovatelkou v rámci celého řízení. I kdyby však napadené skutkové závěry byly z hlediska jejich správnosti kritizovatelné, ústavněprávní reflex má jen extrémní vybočení ze zákonného rámce provádění a hodnocení důkazů, což v dané věci zjištěno nebylo. Ani pokud jde o právní posouzení skutků nelze soudům nic vytknout. Rozhodnutí postrádají prvky svévole a mezi skutkovými zjištěními a právními závěry, jež z něho soudy vyvodily, nelze spatřovat ani extrémní rozpor ve smyslu ustálené judikatury Ústavního soudu.
 10. Samotná ústavní stížnost je pak především pokračováním v argumentaci stěžovatelky, s níž už se soudy dostatečně vypořádaly, přičemž je namístě pro stručnost odkázat na výše uvedenou reprodukci odůvodnění napadených rozhodnutí, která jsou účastníkům řízení jinak známá. V konkrétnostech Ústavní soud podotýká, že věc rozhodně nestojí tak, že by soudy racionálně neodůvodnily, proč nepřihlédly ke znaleckému posudku JUDr. PhDr. Stacha. Jak odvolací soud, tak i Nejvyšší soud rozumně vysvětlily, proč podle pojistné smlouvy byla relevantní cena obrazů cena obvyklá v daném místě, přičemž znalec JUDr. PhDr. Stach vycházel naopak z cen na trzích světových (a contrario trh v České republice), zatímco PhDr. Nízký ohodnotil obrazy v souladu se smlouvou, tedy cenou na uměleckém trhu v České republice. K tomu odvolací soud přiléhavě dodal, že posouzení PhDr. Nízkého zásadně odpovídalo i reviznímu znaleckému posudku, právě v kontrapozici s posouzením znalce JUDr. PhDr. Stacha. Rozhodně tak přiklonění se obecných soudů ke znaleckému posouzení PhDr. Nízkého nebylo výrazem libovůle či dokonce svévole (apod.), ale naopak projevem racionality.
 11. Na základě výše uvedeného proto Ústavnímu soudu nezbylo, než ústavní stížnost podle § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu jako návrh zjevně neopodstatněný odmítnout, a to mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků.


text:
Lidé mají vědět, kolik berou Mynář a Ovčáček. Hradu to musel vysvětlit soud - Seznam Zprávy
 Foto: PETR TOPIČ / MAFRA / Profimedia, Profimedia.cz
 Kancléř Vratislav Mynář a mluvčí Hradu Jiří Ovčáček.
 28. 5. 13:28
 Nejvyšší správní soud rozhodl, že veřejnost by měla znát plat nebo odměnu předních úředníků Kanceláře prezidenta republiky.
 Kristýna Bašná provozuje od roku 2014 webové stránky, na kterých zveřejňuje platy, odměny a další bonusy nejvyšších tuzemských úředníků.
 Když před více než dvěma roky chtěla získat tyto informace také od Kanceláře prezidenta republiky, narazila.
 Hrad jí odmítl říct, kolik bere kancléř Vratislav Mynář, mluvčí Jiří Ovčáček a další ředitelé odborů nebo sekcí. Bašná proto podala žalobu. Jenže tu pražský městský soud zamítl.
 Zlom přišel až ve středu, kdy uspěla s kasační stížností u Nejvyššího správní soudu.
 Soud odmítl občany, kteří chtějí blíže nahlédnout do majetku hradního kancléře
 15. 6. 2018 11:01
 Soudkyně Miluše Došková v rozsudku detailně vysvětlila, proč má veřejnost znát, jaký plat, odměny nebo jiné finanční požitky pobírají Mynář, Ovčáček a další vrcholní úředníci Kancléře prezidenta republiky.
 „Nejvyšší správní soud považuje nyní projednávaný případ za téměř modelovou či ‚učebnicovou‘ situaci, kdy by mělo převážit právo na poskytnutí informací,“ uvedla soudkyně Došková.
 Advokát Hradu Marek Nespala uvedl, že Kancelář prezidenta republiky nechtěla informace, které Kristýna Bašná požadovala, poskytnut, protože by došlo k významnému zásahu do práva na ochranu soukromého života daných zaměstnanců.
 Kontroly na Hradě padly. Na excesy, jako rudé trenky, jsme ale připraveni, říká Mynář
 20. 5. 18:00
 Ústavní soud v roce 2017 ve svém nálezu však mimo jiné řekl, že platy úředníků či jiných státních funkcionářů lze získat v případě, že žadatel splní čtyři podmínky. Jednou z nich je, že musí prokázat, že plní roli takzvaného společenského hlídacího psa.
 A městský soud v tomto případě žalobu Bašné zamítl a řekl, že Bašná právě podmínku - že plní roli „hlídacího psa“ nesplnila. Neboť jako jediný důvod poskytnutí požadovaných informací uvedla jejich zveřejnění na webových stránkách.
 S tím ale soudkyně Došková nesouhlasila.
 „Takovýto způsob zveřejňování poskytnutých informací, který v sobě zahrnuje taktéž jejich dílčí zpracování a efektivní prezentaci, je svého druhu ukázkovým případem plnění funkce takzvaného ‚společenského hlídacího psa‘,“ uvedla Došková.
 Kancléř Mynář k odtajněnému platu: Zasloužím si ho. A za rudé trenky jsem se potrestal
 V této souvislosti Kristýna Bašná v kasační stížnosti také uvedla, že nechápe, jak může plnit roli „hlídacího psa“, pokud by informace o platech a odměnách Mynáře, Ovčáčka a spol. nechávala pouze pro sebe a neinformovala o nich veřejnost.
 „Ústavní soud chtěl pomyslná ‚vrátka‘ přístupu k informacím o příjemcích veřejných prostředků přivřít - tedy vymezil se proti fakticky automatickému poskytování takových informací -, v žádném případě však je nechtěl zavřít úplně; k tomuto důsledku by však mohl vést městským soudem učiněný výklad,“ doplnila soudkyně Došková.
 Po rozsudku Nejvyššího správního soudu se případem musí znovu zabývat pražský městský soud. Ten se zároveň bude muset řídit tím, co napsala soudkyně Došková.
 Zeman končí na Barrandově, Ovčáček odmítl Soukupa veřejným dopisem
 Mynář nejspíš vyvázne z případu zabijačka. Díky rozsudku, který naštval Ovčáčka
 Koronavirus zůstává