text: nebo couvání pomocí způsobilé a náležitě poučené osoby. (3) Řidič nesmí otáčet a couvat a) na nepřehledných nebo jinak nebezpečných místech, například v nepřehledné zatáčce a v její těsné blízkosti, před nepřehledným vrcholem stoupání pozemní komunikace, na něm a za ním, b) na křižovatce s řízeným provozem a v její těsné blízkosti, c) na přechodu pro chodce, d) na přejezdu pro cyklisty, e) na železničním přejezdu a v jeho těsné blízkosti, f) v tunelu a v jeho těsné blízkosti, g) na pozemní komunikaci s jednosměrným provozem; smí však couvat, jestliže je to nezbytně nutné, například k zajetí do řady stojících vozidel nebo vyjetí z ní. (1) Řidič smí zastavit a stát jen Zastavení a stání 25 1617 a) vpravo ve směru jízdy co nejblíže k okraji pozemní komunikace a na jednosměrné pozemní komunikaci vpravo i vlevo, b) v jedné řadě a rovnoběžně s okrajem pozemní komunikace; nedojde-li k ohrožení bezpečnosti a plynulosti silničního provozu, smí v obci řidič vozidla o celkové hmotnosti nepřevyšující kg zastavit a stát kolmo, popřípadě šikmo k okraji pozemní komunikace nebo zastavit v druhé řadě. (2) Ve druhé řadě smí při výkonu taxislužby zastavit řidič taxislužby, je však povinen dbát potřebné opatrnosti, aby neohrozil bezpečnost a plynulost provozu na pozemních komunikacích. (3) Při stání musí zůstat volný alespoň jeden jízdní pruh široký nejméně 3 m pro každý směr jízdy; při zastavení musí zůstat volný alespoň jeden jízdní pruh široký nejméně 3 m pro oba směry jízdy. (4) Při zastavení a stání nesmí řidič znemožnit ostatním řidičům vyjetí z řady stojících vozidel. Při zastavení a stání vedle vozidla s označením "Označení vozidla přepravujícího osobu těžce pohybově postiženou" musí ponechat boční odstup nejméně 1,2 m. (5) Zajíždí-li řidič za účelem zastavení nebo stání k okraji pozemní komunikace nebo k chodníku, musí dávat znamení o změně směru jízdy. (6) Řidič vozidla, které zastavilo nebo stálo a opět vyjíždí od okraje pozemní komunikace nebo od chodníku, musí dávat znamení o změně směru jízdy a nesmí ohrozit ostatní účastníky provozu na pozemních komunikacích. Řidiči autobusu hromadné dopravy osob nebo trolejbusu musí v obci řidiči ostatních vozidel umožnit vyjetí ze zastávky nebo ze zastávkového pruhu, a to snížením rychlosti jízdy, popřípadě i zastavením vozidla; řidič autobusu nebo trolejbusu přitom nesmí ohrozit zejména řidiče vozidel jedoucích stejným směrem. 26 (1) Otevírat dveře nebo boční stěny vozidla, jakož i nastupovat do vozidla nebo vystupovat z něho se smí jen tehdy, není-li tím ohrožena bezpečnost nastupujících nebo vystupujících osob ani jiných účastníků provozu na pozemních komunikacích. (2) Řidič, který se hodlá vzdálit od vozidla tak, že nemůže v případě potřeby okamžitě zasáhnout, musí učinit taková opatření, aby vozidlo nemohlo ohrozit bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a nemohla je neoprávněně užít jiná osoba. Je-li vozidlo povinně vybaveno zařízením proti neoprávněnému použití 2) musí je řidič užít. Řidič motorového vozidla nebo jízdní soupravy povinně vybavených zakládacími klíny 2) jich musí užít, je-li třeba zajistit vozidlo nebo soupravu proti pohybu. (3) Řidič motorového vozidla, které je povinně vybaveno přenosným výstražným trojúhelníkem, 2) musí tohoto trojúhelníku užít po dobu


text: nouzového stání, například při přerušení jízdy pro závadu na vozidle nebo nákladu, v důsledku dopravní nehody nebo pro náhlou nevolnost, jestliže takové vozidlo tvoří překážku provozu na pozemních komunikacích. Trojúhelník musí umístit na okraj vozovky tak, aby byl pro přijíždějící řidiče včas a zřetelně viditelný, a to ve vzdálenosti nejméně 50 m, na dálnici nejméně 100 m za vozidlem. V obci může být tato vzdálenost, vyžadují-li to okolnosti, kratší. Je-li motorové vozidlo vybaveno výstražným světelným zařízením 2), musí ho řidič užít nejméně po dobu, než výstražný trojúhelník umístí na vozovce. (1) Řidič nesmí zastavit a stát 27 a) v nepřehledné zatáčce a v její těsné blízkosti, b) před nepřehledným vrcholem stoupání pozemní komunikace, na něm a za ním, c) na přechodu pro chodce nebo na přejezdu pro cyklisty a ve vzdálenosti kratší než 5 m před nimi, 1718 d) na křižovatce a ve vzdálenosti kratší než 5 m před hranicí křižovatky a 5 m za ní; tento zákaz neplatí v obci na křižovatce tvaru "T" na protější straně vyúsťující pozemní komunikace, e) v připojovacím nebo odbočovacím pruhu, f) u zastávky tramvaje, autobusu nebo trolejbusu bez nástupního ostrůvku v úseku, který začíná dopravní značkou "Zastávka autobusu", "Zastávka tramvaje" nebo "Zastávka trolejbusu" a končí ve vzdálenosti 5 m za označníkem zastávky, a tam, kde taková dopravní značka není, ve vzdálenosti kratší než 30 m před a 5 m za označníkem zastávky; je-li prostor zastávky vyznačen vodorovnou dopravní značkou "Zastávka autobusu nebo trolejbusu" nebo "Zastávka tramvaje", platí tento zákaz jen pro vyznačený prostor, g) na železničním přejezdu, v podjezdu a v tunelu a ve vzdálenosti kratší než 15 m před nimi a za nimi, h) v místě, kde by vozidlo zakrývalo svislou dopravní značku nebo vodorovnou dopravní značku "Směrové šipky" nebo "Nápis na vozovce", i) ve vyhrazeném jízdním pruhu, j) v jízdních pruzích vyznačených na vozovce mimo pravého jízdního pruhu, k) ve vzdálenosti kratší než 5 m od začátku a konce vodorovné dopravní značky "Podélná čára souvislá" nebo nástupního ostrůvku tam, kde by mezi touto dopravní značkou nebo nástupním ostrůvkem a vozidlem nezůstal volný alespoň jeden jízdní pruh široký nejméně 3 m, l) na mostě, m) v tunelu; to neplatí v případě nouzového stání na místě označeném dopravní značkou "Nouzové stání"; v případě nouzového stání musí řidič vypnout motor, n) před vjezdem na pozemní komunikaci z polní nebo lesní cesty nebo z místa ležícího mimo pozemní komunikaci, o) na vyhrazeném parkovišti, nejde-li o vozidlo, pro které je parkoviště vyhrazeno; to neplatí, jde-li o zastavení a stání, které nepřekročí dobu tří minut a které neohrozí ani neomezí ostatní účastníky provozu na pozemních komunikacích, popřípadě neomezí řidiče vozidel, pro něž je parkoviště vyhrazeno, p) na tramvajovém pásu, r) na silniční vegetaci, pokud to není povoleno místní úpravou provozu na pozemní komunikaci, s) na jiných místech, kde by tím byla ohrožena bezpečnost provozu na pozemních komunikacích, zejména jízda ostatních vozidel. (2) V době od 5.00 do hodin je zakázáno stání tam, kde by nezůstal mezi vozidlem a nejbližší tramvajovou kolejnicí volný jízdní pruh široký nejméně 3,5

type: other


text: m. (3) Na silnicích I. třídy a za snížené viditelnosti i na silnicích II. a III. třídy 1) je mimo obec zakázáno zastavení a stání jinde než na místech označených dopravní značkou jako parkoviště. (4) Na dopravním okruhu označeném dopravní značkou "Okruh" nebo "Změna směru okruhu" je zakázáno stání. (5) O odstranění vozidla, které neoprávněně stojí na vyhrazeném parkovišti, rozhodne policista nebo strážník obecní policie; vozidlo se odstraní na náklad jeho provozovatele. 1819 Železniční přejezd 28 (1) Před železničním přejezdem si musí řidič počínat zvlášť opatrně, zejména se přesvědčit, zda může železniční přejezd bezpečně přejet. (2) Vozidla se před železničním přejezdem řadí za sebou v pořadí, ve kterém přijela. Nejde-li o souběžnou jízdu nebo o jízdu podle 12 odst. 2, smějí vozidla přejíždět přes železniční přejezd jen v jednom jízdním proudu. (3) Ve vzdálenosti 50 m před železničním přejezdem a při jeho přejíždění smí řidič jet rychlostí nejvýše 30 km/hod. Svítí-li přerušované bílé světlo signálu přejezdového zabezpečovacího zařízení, smí 50 m před železničním přejezdem a při jeho přejíždění jet rychlostí nejvýše 50 km/hod. Při přejíždění železničního přejezdu nesmí řidič zbytečně prodlužovat dobu jeho přejíždění. (4) Dojde-li k zastavení vozidla na železničním přejezdu, musí jeho řidič odstranit vozidlo mimo železniční trať 17), a nemůže-li tak učinit, musí neprodleně učinit vše, aby řidiči kolejových vozidel byli před nebezpečím včas varováni. (5) Před železničním přejezdem, u kterého je umístěna dopravní značka "Stůj, dej přednost v jízdě!", musí řidič zastavit vozidlo na takovém místě, odkud má náležitý rozhled na trať. 29 (1) Řidič nesmí vjíždět na železniční přejezd, a) je-li dávána výstraha dvěma červenými střídavě přerušovanými světly signálu přejezdového zabezpečovacího zařízení, b) je-li dávána výstraha přerušovaným zvukem houkačky nebo zvonku přejezdového zabezpečovacího zařízení, c) sklápějí-li se, jsou-li sklopeny nebo zdvihají-li se závory, d) je-li již vidět nebo slyšet přijíždějící vlak nebo jiné drážní vozidlo nebo je-li slyšet jeho houkání nebo pískání; toto neplatí, svítí-li přerušované bílé světlo signálu přejezdového zabezpečovacího zařízení, e) dává-li znamení k zastavení vozidla zaměstnanec dráhy kroužením červeným nebo žlutým praporkem a za snížené viditelnosti kroužením červeným světlem, f) nedovoluje-li situace za železničním přejezdem jeho bezpečné přejetí a pokračování v jízdě. (2) V případech uvedených v odstavci 1 písm. a), b) a c) smí řidič vjíždět na železniční přejezd pouze tehdy, jestliže před železničním přejezdem dostal od pověřeného zaměstnance provozovatele dráhy 11) k jízdě přes železniční přejezd ústní souhlas. V tomto případě je řidič povinen řídit se při jízdě přes železniční přejezd pokyny pověřeného zaměstnance provozovatele dráhy. Pověřený zaměstnanec provozovatele dráhy je povinen se na požádání řidiče prokázat platným pověřením provozovatele dráhy. 30 Znamení o změně směru jízdy (1) Znamení o změně směru jízdy musí řidič dávat kromě případů uvedených v jednotlivých ustanoveních také vždy při změně směru jízdy, vybočování z něho, nebo jestliže to vyžaduje bezpečnost provozu na pozemních komunikacích. 1920 (2) Znamení o změně směru jízdy musí řidič dávat včas před započetím jízdního úkonu s ohledem na okolnosti provozu na pozemních komunikacích, zejména na řidiče jedoucí za ním a na povahu jízdního úkonu. (3) Znamení o změně směru jízdy


text:
se dává směrovými světly. Není-li jimi vozidlo vybaveno nebo při jejich poruše, dává se znamení upažením. Paží ohnutou v lokti nahoru se dává znamení o změně směru jízdy na opačnou stranu. Vyžadují-li to okolnosti, zejména není-li znamení dávané směrovými světly nebo paží dostatečně viditelné například pro šířku nákladu nebo za snížené viditelnosti, musí se dávat znamení jiným zřetelným způsobem, například způsobilou a náležitě poučenou osobou. Jinak smí řidič provést zamýšlený jízdní úkon jen tehdy a takovým způsobem, aby nebyli ohroženi ani omezeni ostatní účastníci provozu na pozemních komunikacích. (4) Znamení o změně směru jízdy dávané směrovými světly ponechá řidič jen do doby ukončení změny směru jízdy, vybočení z něho, nebo pokud vozidlo nezaujme místo v jízdním pruhu, do kterého přejíždí. Znamení o změně směru jízdy paží se dává jen před započetím jízdního úkonu. (5) Při vjíždění na kruhový objezd a jízdě po kruhovém objezdu, nepřejíždí-li z jednoho jízdního pruhu do druhého podle 12 odst. 5, řidič nedává znamení o změně směru jízdy; při vyjíždění z kruhového objezdu řidič je povinen dát znamení o změně směru jízdy. 31 Výstražná znamení (1) Je-li to nutné k odvrácení hrozícího nebezpečí, dává řidič zvukové výstražné znamení. Mimo obec může řidič dávat zvukové výstražné znamení i tehdy, je-li to nutné k upozornění řidiče předjížděného vozidla. (2) Místo zvukového výstražného znamení smí řidič dávat světelné výstražné znamení krátkým přerušovaným rozsvícením dálkového světla nebo přepínáním potkávacích a dálkových světel; k upozornění řidiče předjížděného vozidla je smí dávat i v obci. (3) Je-li nutné upozornit ostatní účastníky provozu na pozemních komunikacích na hrozící nebezpečí, zejména v případech, kdy je nutné náhle snížit rychlost jízdy nebo zastavit vozidlo, dává řidič světelné výstražné znamení zapnutím výstražného světelného zařízení. (4) Výstražné znamení se užívá jen po dobu nezbytně nutnou. Osvětlení vozidel 32 (1) Motorové vozidlo musí mít za jízdy rozsvícena obrysová světla a potkávací světla nebo světla pro denní svícení, pokud je jimi vybaveno podle zvláštního právního předpisu 2). Tramvaj musí mít rozsvícena potkávací světla nebo světla pro denní svícení. (2) Vozidlo musí mít za jízdy při snížené viditelnosti rozsvícena obrysová a potkávací nebo dálková světla, pokud je jimi vybaveno podle zvláštního právního předpisu 2). (3) Řidič nesmí užít dálková světla, je-li vozovka dostatečně a souvisle osvětlena nebo mohl-li by být oslněn řidič protijedoucího vozidla, řidič vozidla jedoucího před ním nebo jiný účastník provozu na pozemních komunikacích, strojvedoucí vlaku, řidič jiného drážního vozidla nebo řidič plavidla. Při zastavení vozidla před železničním přejezdem nesmí řidič užít ani potkávací světla, pokud by jimi mohl oslnit řidiče vozidla v protisměru. (4) Přední světla do mlhy smí řidič užít jen za mlhy, sněžení nebo hustého deště. Zadní světla do mlhy musí řidič za mlhy, sněžení nebo hustého deště užít vždy. (5) Činná plocha světel nesmí být zakryta nebo nadměrně znečištěna. 20 Zobrazit více
 Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006 Změny v zákoně jsou od dosavadního textu odlišeny následujícím způsobem: zákon č. 411/2005 Sb. - od 1. července 2006 - v textu vyznačeno tučně Více Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb.


text:
ke dni 1. červenci 2006
 Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006 (změny provedené zákonem č. 411/2005 Sb. jsou v textu vyznačeny tučně) Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách Více SBIÂRKA ZAÂ KONUÊ. RocÏnõÂk 2006 CÏ ESKAÂ REPUBLIKA. CÏ aâstka 152 RozeslaÂna dne 11. rï õâjna 2006 Cena KcÏ 49,50 OBSAH:
 ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU úplné znění účinné od 1. dubna 2012 Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění zákona č. 60/2001 Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: Více 361/2000 Sb. ZÁKON. ze dne 14. září o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Více ČÁST PRVNÍ ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH HLAVA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ. 1 Předmět úpravy
 Zákon č. 361/2000 Sb. ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění pozdějších předpisů (naposledy zák. č. 124/2008 Sb.) podle Více ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění
 www.autoskoly.cz ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění Datum účinnosti: 1.1.2001 Poslední změny provedeny Více Předpis č. 361/2000 Sb.
 Stránka 1 Jste zde: Zákony pro lidi > Sbírka zákonů ČR > Ročník 2000 > Předpis č. 361/2000 Sb. Předpis č. 361/2000 Sb. Zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Ze dne 14.09.2000 Více 361/2000 Sb. ZÁKON ČÁST PRVNÍ. Zákon o provozu na pozemních komunikacích HLAVA I. Úvodní ustanovení. Předmět úpravy
 Změny od 7.11.2014 Změny od 1.1.2015 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) ve znění zákonů č. 60/2001 Sb., Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000
 Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: 436/2003 Sb. Změna: 53/2004 Sb. Změna: 229/2005 Sb. Změna: 76/2006 Sb. Změna: 411/2005 Sb., 226/2006 Sb. Více 361/2000 Sb. ZÁKON o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu)
 změna zákona k 19.1.2013 změna zákona k 1.7.2013 změna k 1. 10. 2013 361/2000 Sb. ZÁKON o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Parlament se usnesl Více Aktualizováno k 1. lednu 2012 (Dle stavu známého k 5. listopadu 2011)
 Aktualizováno k 1. lednu 2012 (Dle stavu známého k 5. listopadu


text:
2011) Zákon je uveden v aktualizovaném znění, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 60/2001 Sb., zákonem č. 478/2001 Sb., zákonem č. Více nastoupení nebo vystoupení přepravovaných osob nebo k neprodlenému naložení nebo
 Zastavení a stání Problematiku zastavení a stání upravuje zákon o silničním provozu v 25 až 27. Obecnou úpravu zákona doplňuje místní úprava prostřednictvím svislých a vodorovných dopravních značek. Místní Více o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Změna: 60/2001 Sb., Změna: 478/2001 Sb., Změna: 62/2002 Sb., Změna: Více SBÍRKA ZÁKONŮ ČESKÉ REPUBLIKY. Profil aktualizovaného znění:
 SBÍRKA ZÁKONŮ ČESKÉ REPUBLIKY Profil aktualizovaného znění: Titul původního předpisu: Zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Citace pův. předpisu: 361/2000 Sb. Částka: 98/2000 Více 361/2000 Sb. ZÁKON. ze dne 14. září o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Více AUTOKLUB ČESKÉ REPUBLIKY
 AUTOKLUB ČESKÉ REPUBLIKY Opletalova 29, 110 00 Praha 1 tel.: 224 212 123, fax: 224 213 133, mobil: 602 363 032 e mail: spicka@autoklub.cz, www.autoklub.cz ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU ZNĚNÍ ÚČINNÉ OD 1. DUBNA Více ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU
 ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU úplné znění účinné od 1. srpna 2011 Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění zákona č. 60/2001 Více Profil aktualizovaného znění: Titul původního předpisu: Zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů
 Profil aktualizovaného znění: Titul původního předpisu: Zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Citace pův. předpisu: 361/2000 Sb. Částka: 98/2000 Sb. Datum přijetí: 14. Více Část první. Zákon o provozu na pozemních. komunikacích ( 1-137)
 361/2000 Sb. znění účinné od 1. 1. 2015 Dnem 19. října 2000 nabývají účinnosti pouze ustanovení části šesté. Všechna ostatní ustanovení nabývají účinnosti dnem 1. ledna 2001. změněno s účinností od poznámka Více ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU
 Změny od 1.1.2016 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) ve znění zákonů č. 60/2001 Sb., č. 478/2001 Sb., č. Více Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ Zákon o provozu na pozemních komunikacích. HLAVA I Úvodní ustanovení.
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) ve znění zákonů č. 60/2001 Sb., č. 478/2001 Sb., č. 62/2002 Sb., č. Více c) řidič nesmí ohrozit nebo omezit, v případě potřeby je řidič povinen i zastavit vozidlo před
 11070001 Povinností přepravované osoby je: a) neohrožovat svým chováním bezpečnost provozu na pozemních komunikacích, zejména neomezovat řidiče v bezpečném ovládání vozidla. b) pomáhat řidiči dle


text:
jeho Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 stav k
 361/2000 Sb. znění účinné od 1. 8. 2011 do 31. 10. 2011 změněno s účinností od poznámka zákonem č. 60/2001 Sb. 19.2.2001 dnem vyhlášení zákonem č. 478/2001 Sb. 5.1.2002 zákonem č. 62/2002 Sb. 1.4.2002 Více 361/2000 Sb. ZÁKON. ze dne 14. září 2000. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU Úplné znění účinné od 1. ledna 2009 Změny účinné od 1. ledna 2009 a provedené zákonem č. 274/2008 Sb. jsou zvýrazněny, a to: 1. nově vložená ustanovení žlutým podtržením, a 2. Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 Znění předpisu od 19. ledna 2013 do Bez omezení 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) ve znění zákonů č. 60/2001 Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 ČÁST PRVNÍ ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: Více Aktualizováno k 19. lednu 2013 (dle stavu známého k 10. srpnu 2012)
 361/2000 Sb. - zákon o silničním provozu - stav k 12. 8.2014 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Více www.autoskoly.cz ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění
 www.autoskoly.cz ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění Datum účinnosti: 1.1.2001 Poslední změny provedeny Více ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU
 ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU úplné znění účinné od 1. května 2014 Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění zákona č. 60/2001 Více Zákon č. 361/2000 Sb.
 Zákon č. 361/2000 Sb. PŘEDSEDA VLÁDY vyhlašuje úplné znění zákona č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), jak vyplývá ze změn provedených Více ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH HLAVA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ
 Zákon č. 361/2000 Sb., o silničním provozu, s účinností k 1. 8. 2011 (změny tučně): ( 40a nabývá účinnosti až k 1. 11. 2011) ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH HLAVA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ 1 Předmět Více Novela zákona č. 361/2000 Sb., o silničním provozu
 Novela zákona č. 361/2000 Sb., o silničním provozu zákonem č. 268/2015 Sb. s účinností od 31. prosince 2015 6 (7) Přesahuje-li počet přepravovaných dětí starších tří let počet sedadel vybavených bezpečnostními Více 361/2000 Sb. ZÁKON. ze dne 14. září 2000. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu) ČÁST PRVNÍ


text:
ZÁKON O SILNIČNÍM PROVOZU úplné znění účinné od 19. ledna 2013 Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu), ve znění zákona č. 60/2001 Více www.autoskoly.cz ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění
 www.autoskoly.cz ZÁKON č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) v aktuálním znění Datum účinnosti: 1.1.2001 Poslední změny provedeny Více e) vozka je řidič, který řídí potahové vozidlo, f) vozidlo je motorové vozidlo, nemotorové vozidlo nebo tramvaj,
 ZÁKON č.361/2000 Sb. ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů jak vyplývá ze změn a doplnění provedených zákonem č.60/2001 Sb., č.478/2001 Sb., č.62/2002 Sb., Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000. o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ ZÁKON Více Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006
 Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006 (změny provedené zákonem č. 411/2005 Sb. jsou v textu vyznačeny tučně) Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách Více 361/2000 Sb. ZÁKON ČÁST PRVNÍ ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH
 Zákon o silničním provozu ve znění účinném od 19. 1. 2013, naposledy novelizován zákonem č. 297/2011 Sb. ze dne 6. září 2011. 1 Předmět úpravy Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 Více 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: 436/2003 Sb. Změna: 53/2004 Sb. Změna: 229/2005 Sb. Změna: 76/2006 Sb. Změna: 411/2005 Sb., 226/2006 Sb. Více Sbírka zákonů ČR Předpis č. 361/2000 Sb.
 Sbírka zákonů ČR Předpis č. 361/2000 Sb. Zákon o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Ze dne 14.09.2000 Částka 98/2000 Účinnost od 01.01.2001 http://www.zakonyprolidi.cz/cs/2000 Více Zákon č. 361/2000 Sb.
 uvod Zákon č. 361/2000 Sb. Zákon je uveden v aktualizovaném znění, jak vyplývá ze změn provedených zákonem č. 60/2001 Sb., zákonem č. 478/2001 Sb., zákonem č. 62/2002 Sb., zákonem č. 311/2002 Sb., zákonem Více Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006
 Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006 Úplné znění zákona č. 361/2000 Sb. ke dni 1. červenci 2006 Změny v zákoně jsou od dosavadního textu odlišeny následujícím způsobem: zákon č. 411/2005 Více novela zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích vejde v platnost dne 1. července 2006.
 Poznámky: Vážení účastníci provozu na pozemních komunikacích, novela zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích vejde v platnost dne 1. července


text:
2006. V této publikaci Vás chceme seznámit Více 361/2000 Sb. ZÁKON. ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu) ČÁST PRVNÍ
 Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: 436/2003 Sb. Změna: 53/2004 Sb. Změna: 229/2005 Sb. Změna: 76/2006 Sb. Změna: 411/2005 Sb., 226/2006 Sb. Více ČÁST PRVNÍ ZÁKON O PROVOZU NA POZEMNÍCH KOMUNIKACÍCH HLAVA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ. a) práva a povinnosti účastníků provozu na pozemních komunikacích 1 ),
 361 ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ ZÁKON O PROVOZU Více Změna zákona o silničním provozu č. 361/2000 Sb., s účinností od 1.8.2011
 Změna zákona o silničním provozu č. 361/2000 Sb., s účinností od 1.8.2011 v 2 se doplňuje písmeno mm), které zní: mm) kolonou vozidel se rozumí souvislý proud více vozidel, u kterého nelze předjíždět každé Více Zrušené části jsou rovněž barevně vyznačeny a doplněny poznámkou o zrušení.
 B-28082006-113130-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: B 1 z 7 1) [2 b.] Je jezdec na koni, který se pohybuje po pozemní komunikaci, řidičem a platí pro něj povinnosti a práva účastníků provozu na pozemních Více [2 b.] Zákon o silničním provozu upravuje pravidla provozu: [2 b.] Řidič smí v provozu na pozemních komunikacích užít:
 500420 odd. Vzdělávání - Tramvaje PRAVIDLA SILNIČNÍHO PROVOZU - soubor otázek str. 1 101. Křižovatka je místo: + a) V němž se pozemní komunikace protínají nebo spojují. b) Kde se dva jízdní pruhy sbíhají Více 1) Zákon č. 13/1997 Sb., o pozemních komunikacích, ve znění pozdějších předpisů.
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Sb., 320/2002 Sb. Změna: Více 60a Užívání osobního přepravníku
 60a Užívání osobního přepravníku (1) Na osobním přepravníku se samovyvažovacím zařízením nebo obdobném technickém zařízení (dále jen osobní přepravník ) se lze na chodníku, stezce pro chodce, stezce pro Více Vodorovné dopravní značky. Název, význam a užití
 Příloha č. 8 k vyhlášce č. 294/2015 Sb. Vodorovné dopravní značky 1. Podélné čáry V la Vlb Podélná čára souvislá Značka se pouz1va zejména k oddělení jízdních pruhů s protisměrným provozem, k oddělení Více Příloha č. 2. Vybrané paragrafy ze zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích s komentářem, týkajícím se problematiky dopravní výchovy
 Příloha č. 2 Vybrané paragrafy ze zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích s komentářem, týkajícím se problematiky dopravní výchovy Příloha č. 2: Vybrané paragrafy ze zákona č. 361/200 Více 1) [2 b.] Je cyklista řidičem se všemi právy a povinnostmi účastníka provozu na pozemních komunikacích?
 Úplné znění dotčených ustanovení zákona s vyznačením navrhovaných změn a doplnění 5 Povinnosti řidiče (1) Řidič je kromě povinností uvedených v 4 dále povinen a) užít vozidlo, které splňuje technické podmínky Více Dopravní značky 4. část
 Dopravní značky 4. část


text:
Příkazové značky (1) Příkazové značky jsou a) "Kruhový objezd" (č. C 1), která přikazuje jízdu po křižovatce s kruhovým objezdem ve směru šipek na značce zobrazených; značka je Více Novela zákona 361/2000 Sb.O provozu na pozemních komunikacích) - vybrané změny
 Novela zákona 361/2000 Sb.O provozu na pozemních komunikacích) - vybrané změny 53 (9) Pohybuje-li se chodec mimo obec za snížené viditelnosti po krajnici nebo po okraji vozovky v místě, které není osvětleno Více C ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: C 1 z 6. 1) [2 b.] Je vozka, který řídí potahové vozidlo, řidičem? a) Ano. b) Ne.
 Pokuty a bodové hodnoty dopravních přestupků: Přestupky za 1 bod: Nedovolené užití dálnice nebo silnice pro motorová vozidla nemotorovým vozidlem nebo motorovým vozidlem, jehož konstrukce nebo technický Více 361/2000 Sb. ZÁKON. Strana 1 / 153. ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů. (zákon o silničním provozu)
 361/2000 Sb. ZÁKON ze dne 14. září 2000 o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů (zákon o silničním provozu) Změna: 60/2001 Sb. Změna: 478/2001 Sb. Změna: 62/2002 Sb. Změna: 311/2002 Více Platné znění zákona č. 361/2000 Sb. s vyznačením navrhovaných změn
 V. Platné znění zákona č. 361/2000 Sb. s vyznačením navrhovaných změn Pro účely tohoto zákona 2 Vymezení základních pojmů a) účastník provozu na pozemních komunikacích je každý, kdo se přímým způsobem Více Platné znění zákona č. 361/2000 Sb. s vyznačením navrhovaných změn
 Platné znění zákona č. 361/2000 Sb. s vyznačením navrhovaných změn 1 Předmět úpravy Tento zákon zapracovává příslušné předpisy Evropské unie47) a upravuje a) práva a povinnosti účastníků provozu na pozemních Více C_E-28082006-114438-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: C+E 1 z 7
 C_E-28082006-114438-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: C+E 1 z 7 1) [2 b.] Vozka, který řídí potahové vozidlo, je: a) Řidičem. b) Průvodcem vedených a hnaných zvířat. c) Jezdcem na zvířeti. 2) [2 b.] Řidič Více P A R L A M E N T Č E S K É R E P U B L I K Y. 4. volební období 576/3. Pozměňovací návrhy
 P A R L A M E N T Č E S K É R E P U B L I K Y P o s l a n e c k á s n ě m o v n a 2004 4. volební období 576/3 Pozměňovací návrhy vládnímu návrhu zákona, kterým se mění zákon č. 361/2000 Sb., o provozu Více Věstník dopravy. 06050401 Provozovatel vozidla je: a) Každá fyzická osoba, která je držitelem řidičského oprávnění, ale není vlastníkem vozidla.
 Věstník dopravy Znění k datu 19.6.2006 06050398 Mohou účastníci provozu na pozemních komunikacích používat tzv. aktivní antiradary, tj. technické prostředky, které znemožňují nebo ovlivňují funkci technických Více C ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: C 1 z 7
 C-28082006-114337-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: C 1 z 7 1) [2 b.] Nesmět omezit znamená povinnost řidiče počínat si tak, aby: a) Druhý řidič nemusel náhle snížit rychlost jízdy nebo zastavit. b) Jinému Více Dopravní značky 7. část
 Dopravní značky 7. část Vodorovné dopravní


text:
značky Umístění a provedení vodorovných dopravních značek (1) Vodorovné dopravní značky jsou vyznačeny na pozemní komunikaci. (2) Vodorovné dopravní značky jsou Více 3) [2 b.] Řidič při vjíždění na pozemní komunikaci z místa ležícího mimo pozemní komunikaci musí:
 B-28082006-113149-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: B 1 z 7 1) [2 b.] Zákon o silničním provozu upravuje pravidla provozu: a) Na všech pozemních komunikacích a též na polích, loukách a v lesích. b) Jen Více Výňatky ze zákona 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích.
 Výňatky ze zákona 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích. Vypracováno se zvláštním zřetelem na práva a povinnosti cyklistů. HLAVA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ 1 Předmět úpravy Zákon upravuje práva a povinnosti Více Vážení účastníci silničního provozu,
 Vážení účastníci silničního provozu, Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích (o silničním provozu), byl od roku 2001, kdy nabyl účinnosti, novelizován těmito zákony: č. 60/2001 Sb., Více SVISLÉ DOPRAVNÍ ZNAČKY
 1. Výstražné dopravní značky SVISLÉ DOPRAVNÍ ZNAČKY Příloha č. 3 k vyhlášce č. 30/2001 Sb. A 1a Zatáčka vpravo A 1b Zatáčka vlevo A 2a Dvojitá zatáčka, první vpravo A 2b Dvojitá zatáčka, první vlevo A Více HLAVA II PROVOZ NA POZEMNĺCH KOMUNIKACĺCH. Díl 1 Účastníci provozu na pozemních komunikacích
 HLAVA II PROVOZ NA POZEMNĺCH KOMUNIKACĺCH Díl 1 Účastníci provozu na pozemních komunikacích 3 Základní podmínky účasti na provozu na pozemních komunikacích (1) Provozu na pozemních komunikacích se nesmí Více Přestupky - zákon č. 361/2000 Sb., o silničním provozu:
 Přestupky - zákon č. 361/2000 Sb., o silničním provozu: Novela zákona o silničním provozu zákonem č. 133/2011 Sb., zavedla s účinností od 1. 8. 2011 mimo jiné i nové 125c, 125d a 125e pod názvem Správní Více Vážení účastníci silničního provozu,
 Vážení účastníci silničního provozu, Zákon č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích (o silničním provozu), byl od roku 2001, kdy nabyl účinnosti, novelizován těmito zákony: č. 60/2001 Sb., Více 06050280 Tato dopravní značka: a) Zakazuje vjezd potahových vozidel. b) Zakazuje vjezd nemotorových vozidel. c) Zakazuje vjezd zemědělských strojů.
 06050280 Tato dopravní značka: a) Zakazuje vjezd potahových vozidel. b) Zakazuje vjezd nemotorových vozidel. c) Zakazuje vjezd zemědělských strojů. 06050289 Do úseku pozemní komunikace označeného vyobrazenou Více 3) [2 b.] Řidič při vjíždění na pozemní komunikaci z místa ležícího mimo pozemní komunikaci musí:
 D-28082006-114939-00001 ZKUŠEBNÍ TEST PRO SKUPINU: D 1 z 7 1) [2 b.] Zákon o silničním provozu upravuje pravidla provozu: a) Na všech pozemních komunikacích a též na polích, loukách a v lesích. b) Jen Více http://www.guard7.cz/lexikon/lexikon-bozp/sektory-bozp/doprava
 SEZNAM PŘÍLOH Příloha č. 1 Příloha č. 2 Příloha č. 3 Příloha č. 4 Základní pojmy z pravidel silničního provozu Dotazník Doplňující dotazník k cyklovýletům na Praze-západ Informační leták pro rodiče Příloha Více 2017 © DocPlayer.cz Ochrana osobních údajů | Podmínky obsluhování | Kontaktní formulář


text:
5 Afs 107/2006 — Nejvyšší správní soud — Iudictum.cz
 5 Afs 107/2006 - Daň z převodu nemovitostí: převod nemovitosti ve společném jmění manželů; osoba poplatníka
 17. 05. 2007, Nejvyšší správní soud
 I. Ustanovení § 8 odst. 2 zákona č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí, neupravuje rozdělení majetku, který náleží do společného jmění manželů, ani nevymezuje velikosti jednotlivých podílů manželů ve společném jmění za jeho trvání; pouze určuje způsob stanovení základu daně při převodu takového majetku (zde nemovitost náležející do společného jmění manželů). Aplikace § 8 odst. 2 tohoto zákona nemá charakter protiústavního zásahu do majetkové a dispoziční sféry stěžovatele.
 II. Skutečnost, že se žalobce uzavřením kupní smlouvy dostal do postavení poplatníka daně, tedy postavení „nevýhodnějšího“ oproti jiným subjektům, kterým byla nemovitost např. vyvlastněna (zde je poplatníkem nabyvatel), nelze považovat za nerovnost. Nelze totiž odhlédnout od toho, že na rozdíl od těchto jiných subjektů měl žalobce „výhodu“ ve výši ceny, kterou si svobodně bez omezení mohl sjednat [§ 10 odst. 1 písm. a) zákona č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí], což v případě již zmiňovaného vyvlastnění, popř. jiného převodu, na základě úředního rozhodnutí zákon neumožňuje [§ 10 odst. 1 písm. b) téhož zákona]. Stanovil-li zákonodárce břemeno daňové povinnosti pro odlišné skutkové případy odlišně, je takový postup v daném případě zcela ospravedlnitelný a nelze v něm spatřovat výraz nerovnosti.
 (Podle rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 17.05.2007, čj. 5 Afs 107/2006)
 Nejvyšší správní soud rozhodl v senátu složeném z předsedy JUDr. Václava Novotného a soudkyň JUDr. Lenky Matyášové a JUDr. Ludmily Valentové v právní věci žalobce Ing. M. B., zast. advokátem JUDr. Vladimírem Doležalem, se sídlem AK Dobrovského 10, Praha 7, proti žalovanému Finančnímu ředitelství pro hlavní město Prahu, se sídlem Štěpánská 28, Praha 1, v řízení o kasační stížnosti žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 16. 9. 2005 č. j. 9 Ca 54/2004 - 44,
 Kasační stížností se stěžovatel domáhá zrušení shora uvedeného rozsudku Městského soudu v Praze (dále „městský soud“), kterým byla zamítnuta jeho žaloba proti rozhodnutí žalovaného ve věci vyměření daně z převodu nemovitostí. Stěžovatel nerozporuje skutková zjištění, tedy to, že na základě kupní smlouvy prodal společně s manželkou nemovitost za dohodnutou kupní cenu 7 000 000 Kč. Poukazuje, shodně jako v podané žalobě, na skutečnosti, kterými byl v podstatě donucen nemovitost prodat, nechtěl-li čekat až na vyvlastnění nemovitosti v souvislosti s výstavbou tramvajové trati B., proti které mimo jiné od počátku protestoval. Vycházeje z přesvědčení, že uzavření kupní smlouvy bylo vynuceno výstavbou tramvajové tratě, má stěžovatel za to, že v případě nedobrovolné změny, o kterou se u něj jedná, myšleno, že vlastník nepřistoupí za žádných podmínek „dobrovolně“ k uzavření kupní smlouvy a ke změně vlastnického práva dojde na základě úředního rozhodnutí, je poplatníkem daně z převodu nemovitostí kupující. Stěžovatel má za to, že v jeho případě byla svoboda jeho vůle omezena na minimum, a že se prakticky jednalo o vyvlastnění. Stěžovatel rovněž poukazuje na skutečnost, že pro dotčený případ předchozí právní


text:
úprava ukládala povinnost uhradit daň z převodu nemovitostí kupujícímu. Stěžovatel dále nesouhlasí s výší daně, tak jak byla stanovena. Uvádí, že základním znakem společného jmění manželů je neurčitost velikosti jednotlivých podílů po dobu jeho existence. Rozdělování existujícího společného jmění manželů je dle jeho názoru neudržitelná konstrukce. Dle jeho názoru je nepochybné, že částka 175 000 Kč, která byla každému z manželů vyměřena, je dispozicí přesahující obvyklé hospodaření; k této dispozici neměl stěžovatel souhlas svého manžela. Stěžovatel je přesvědčen, že pokud mu byla uložena povinnost hradit daň z převodu nemovitostí, jak shora uvedeno, bylo porušeno právo rovnosti uvedené v čl. 1 Listiny, případně právo rovnosti účastníků zakotvené v čl. 37 Listiny. Stěžovatel navrhuje, aby Nejvyšší správní soud napadený rozsudek Městského soudu v Praze zrušil. Žalovaný v písemném vyjádření konstatuje, že daň z převodu nemovitostí byla v daném případě vyměřena ve věci rozhodnutí katastrálního úřadu č. j. V - 18948/2002, kterým byl povolen vklad vlastnického práva do katastru nemovitostí s právními účinky ke dni 22. 5. 2002 na základě kupní smlouvy, kterou prodávající manželé ing. M. B. a ing. J. B. převedli předmětné nemovitosti na kupujícího, tj. D. p. m. P., a. s. za dohodnutou cenu 7 000 000 Kč; přitom cena zjištěná dle zvláštního právního předpisu činila ke dni jejich převodu 5 707 280 Kč. Žalovaný se ztotožňuje se závěrem soudu v tom, že okolnosti uzavření předmětné kupní smlouvy, pokud tato byla platně uzavřena a platně vložena do katastru, nemohou mít na vyměření daňové povinnosti z úplatného převodu žádný vliv. Jedná-li se o převod nebo přechod vlastnictví k nemovitosti z bezpodílového vlastnictví, resp. společného jmění manželů, považuje se v souladu s ust. § 8 odst. 2 zákona č. 357/1992 Sb., o dani dědické, dani darovací a dani z převodu nemovitostí (dále „zákon o trojdani“) každý z manželů za samostatného poplatníka a jejich podíly jsou stejné. Žalovaný nesouhlasí s tvrzením stěžovatele o vynucení daného převodu; stěžovatel měl možnost rozhodnout se, zda předmětné nemovitosti převede na nabyvatele kupní smlouvou za výhodnější cenu sjednanou, jejíž rozdíl oproti ceně zjištěné, za kterou by se pravděpodobně uskutečnil převod v případě jejich vyvlastnění, alespoň částečně kompenzoval újmu, která stěžovateli byla způsobena. Tato forma převodu, kterou si stěžovatel sám zvolil, je ovšem v souladu se zákonem spojena s vyměřením daně převodci, nikoli nabyvateli, jak by tomu bylo v případě vyvlastnění. Žalovaný je přesvědčen, že daň z převodu nemovitostí byla stěžovateli vyměřena v souladu s právními předpisy nebylo porušeno ústavní právo rovnosti, kterého se stěžovatel dovolává. Vzhledem k výše uvedenému žalovaný navrhuje, aby Nejvyšší správní soud kasační stížnost zamítl.
 Nejvyšší správní soud přezkoumal kasační stížností napadený rozsudek městského soudu v rozsahu námitek uplatněných ve smyslu ust. § 103 odst. 1 písm. a) zákona č. 150/2002 Sb., (s. ř. s.), ve znění pozdějších předpisů a dospěl k závěru, že kasační stížnost není důvodná.
 V souzené věci není sporu o skutkové stránce věci. Jednalo se o úplatný převod, který byl ve smyslu ust. § 9 cit. zákona jednoznačně předmětem daně z převodu nemovitostí. Okolnosti, které stěžovatel stran samotného uzavření kupní smlouvy,


text:
tedy úplatného převodu, opakovaně uvádí, nemohou tuto skutečnosti nikterak ovlivnit.
 Stěžovatel byl rovněž jednoznačně poplatníkem daně, když dle ust. § 8 odst. 1 písm. a) cit. zákona je poplatníkem daně převodce, nabyvatel je ručitelem. Vzhledem k tomu, že se jednalo o prodej nemovitosti ve společném jmění manželů, bylo na místě aplikovat ust. § 8 odst. 2 cit. zákona, podle kterého v takovém případě je každý z manželů samostatným poplatníkem a jejich podíly jsou stejné. Žalovaný tak postupoval zcela v souladu se zákonem, stanovil-li každému z manželů daň ze základu 3 500 000 Kč.
 Stěžovatel si nesprávně vykládá uvedené ustanovení, dovozuje-li že nepřípustně upravuje rozdělení majetku, který náleží do společného jmění manželů, resp. vymezuje velikosti jednotlivých podílů manželů v SJM za jeho trvání. Uvedené ustanovení pouze určuje způsob stanovení základu daně při převodu takového majetku (zde nemovitost náležející do společného jmění manželů). Nejvyšší správní soud proto nesdílí závěr stěžovatele o nezákonnosti tohoto ustanovení, neboť se zde nejedná o protiústavní zásah do majetkové a dispoziční sféry stěžovatele.
 Rozhodl-li se stěžovatel sám pro uzavření kupní smlouvy za cenu, kterou si mohl rovněž sám určit, musí současně nést daňové důsledky svého rozhodnutí. Stěžovatel předmětnou kupní smlouvu uzavřel svobodně, vážně, přitom se nejednalo o smlouvu uzavřenou za nápadně nevýhodných podmínek nebo v tísni. Zcela nepřípadné jsou proto závěry stěžovatele stran důvodnosti aplikace ust. § 8 odst 1 písm. b) cit. zákona i v jeho případě (tedy, že poplatníkem daně má být nabyvatel), když se nacházel v obdobném postavení jako by se jednalo o vyvlastnění. Stěžovateli po právu svědčilo postavení poplatníka daně dle ust. § 8 odst. 1 písm. a), resp. § 8 odst. 2 cit. zákona.
 Jakkoli stěžovatel namítá porušení čl. 1, resp. čl. 37 Listiny základních práv a svobod, zůstává tato námitka pouze v obecné poloze; stěžovatel neuvádí jakých procesních či jiných pochybení se žalovaný, resp. soud dopustil, z jakých skutečností dovozuje své nerovné postavení ve vztahu k ostatním subjektům. Skutečnost, že se stěžovatel uzavřením kupní smlouvy dostal do postavení poplatníka daně, tedy postavení „nevýhodnějšího“ oproti jiným subjektům, kterým byla nemovitost např. vyvlastněna, nelze považovat za nerovnost. Nelze totiž odhlédnout od druhé stránky věci, tedy od toho, že na rozdíl od těchto jiných subjektů měl stěžovatel „výhodu“ ve výši ceny, kterou si svobodně bez omezení mohl sjednat (§ 10 odst. 1 písm. a/ zákona). Stěžovatel si mohl sjednat, to ostatně i učinil, cenu vyšší než je cena zjištěná podle zvláštního předpisu, což v případě již zmiňovaného vyvlastnění, popř. jiného převodu na základě úředního rozhodnutí zákon neumožňuje (§ 10 odst. 1 písm. b/ zákona). Stanovil-li zákonodárce břemeno daňové povinnosti pro odlišné skutkové případy odlišně, je takový postup v daném případě zcela ospravedlnitelný a nelze v něm spatřovat výraz nerovnosti.
 Nejvyšší správní soud neshledal námitky stěžovatele stran nesprávného právního posouzení, kterého se měl žalovaný, resp. městský soud dopustit důvodnými.
 Nejvyšší správní soud dospěl k závěru, že kasační stížností napadený rozsudek Městského soudu v Praze byl vydán v souladu se zákonem, netrpí ani jinými vadami, k nimž by byl povinen Nejvyšší správní soud přihlédnout ex offo, proto


text:
kasační stížnost postupem podle ust. § 110 odst. 1 s. ř. s. zamítl.
 O nákladech řízení rozhodl Nejvyšší správní soud dle ust. § 60 odst. 1 ve spojení s ust. § 120 s. ř. s. Stěžovatel neměl ve věci úspěch, proto nemá právo na náhradu nákladů řízení; žalovaný, který byl ve věci úspěšný, náklady řízení neuplatnil, resp. neprokázal, že mu tyto vznikly.
 JUDr. Václav Novotný předseda senátu
 Zdroj: Rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 17. 5. 2007, sp. zn. 5 Afs 107/2006, dostupné na www.nssoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
Nemorální etika? Advokátní mlčenlivost u mylných odsouzení a srovnání úpravy v USA a ČR | Právní prostor
 Trestní právo | Mgr. Adam Benkovič | 27.04.2016
 Nemorální etika? Advokátní mlčenlivost u mylných odsouzení a srovnání úpravy v USA a ČR
 Je správné pomoci člověku, který je odsouzen na doživotí za zločiny, které nespáchal? Měl by advokát respektovat pravidla profesní etiky a být mlčenlivý o informacích, které získal v rámci obhajoby klienta? Když se tato dvě zadání střetnou, vyvstávají některá z nejnáročnějších etických a morálních dilemat advokáta. Tělo článku sestává ze čtyř částí, z nichž první uvádí modelový příklad a rozbor jednotlivých hledisek a argumentů, druhá příklady známých zahraničních kauz a zbývající dvě srovnávají relevantní právní úpravu mlčenlivosti v prostředí USA a ČR.
 Mgr. Adam Benkovič
 Právnická fakulta MU v Brně
 Modelový příklad a rozbor argumentů
 Představme si případ, kdy se klient svěří advokátovi, který pro něj plní roli obhájce v určitém trestním řízení, se skutečností, že je skutečným pachatelem vraždy, za kterou byl v důsledku justičního omylu odsouzen někdo jiný. Jedná se o poměrně sugestivní situaci, kdy není obtížné představit si újmu, kterou zažívá nevinný odsouzený, a s ní související pochopitelné dilema na straně advokáta: zda a jak pomoci.
 Intuitivní reakce právních laiků by zřejmě byla taková, že informaci je třeba urychleně poskytnout patřičným orgánům a pomoci nevinnému – to je nepochybně to, co nám radí i naše svědomí. Věc však není tak jednoduchá, jak se může prvotně jevit – do úvahy zde vstupuje teorie profesní role, která je reprezentována rovněž patřičnými ustanoveními zákona i dalších předpisů upravujících výkon profese. O stavu de lege lata bude pojednáno v druhé polovině článku, nejprve se však zaměřme na ideje, ze kterých dilema i platná úprava vychází.
 Zájem společnosti na dosažení spravedlnosti, tedy odsouzení pachatele a nikoli nevinného, stejně jako individuální práva a zájmy oběti justičního omylu, jsou evidentní a v tomto případě ústí v potřebu prolomit advokátní mlčenlivost. Jaká hodnota tedy tvoří jejich dialektickou protiváhu? Jde o právo obviněného na účinnou obhajobu jako esenciální předpoklad fungování našeho systému justice jako celku.
 Úkolem advokáta v roli obhájce není prosazovat spravedlnost přímo, alébrž hájit zájmy klienta v mezích zákona a etiky[1],[2]. To plyne z moderního pojetí trestního procesu před soudem jako převážně kontradiktorního hledání pravdy[3],[4]. Obhájce důsledným plněním své role prosazuje klientovo právo na spravedlivý proces[5], čímž zvyšuje naději, že rozhodnutí, které bude konečným produktem celého řízení, bude rovněž spravedlivé.
 Mlčenlivost advokáta je pro efektivní obhajobu nezbytná, neboť jedině vztah důvěry mezi advokátem a klientem zajišťuje, že klient sdělí svému zástupci množství informací adekvátní pro účinné hájení svých zájmů. Společnost samozřejmě usiluje o náležité poznání věci a nemá zájem na obhajobě založené na lži. Bez vědomí mlčenlivosti obhájce by však klient nemohl sdělit informace, jejichž právní význam mnohdy sám není schopen posoudit, neboť advokát by mohl být ohledně těchto skutečností v krajním případě předvolán jako svědek či nucen plnit oznamovací povinnost. Spolupráce s advokátem by se tak právně přiblížila výslechu ze strany vyšetřovatele, což by buď přivedlo mlčenlivé advokáty do pozice spolupachatele, nebo vyústilo v


text:
nahrazení mlčenlivosti obhájce mlčenlivostí klienta. Tak či onak by byl systém obhajoby výrazně narušen.
 Navzdory tomuto hledisku advokátní mlčenlivost není neomezená, neboť se střetává s dalšími zájmy[6]. O konkrétních etických a právních hranicích je vedena složitá diskuze, v níž jsou vyvažovány konkrétní okolnosti případů a systémové argumenty. Tato diskuze je součástí dlouhodobé širší debaty o tom, jak daleko může sahat loajalita advokáta ke klientovi, pakliže (například v podobě mlčenlivosti) ohrožuje náležité zjištění pravdy – faktů o případu – soudem[7],[8],[9].
 Vrátíme-li k modelovému příkladu klienta-pachatele a odsouzeného-nevinného, spektrum možných řešení je široké. Možností, která sama o sobě nezahrnuje rozhodování o mlčenlivosti, je snaha přesvědčit klienta, aby pravdu o činu uvedl sám. Řešením neprávním by byl anonymní „whistleblowing” ze strany advokáta k orgánům činným v trestním řízení, který by sice mohl být porušením mlčenlivosti, ale fakticky by v případě nepřičitatelnosti neohrozil onen systémový význam mlčenlivosti. Fakticky by však nepomohl v případě, kdy by pro objasnění případu bylo rozhodujícím důkazem jedině právě svědectví o neveřejném doznání klienta a nikoli jiné anonymně sdělitelné skutečnosti.
 Pomineme-li výše zmíněné možnosti, samotné spektrum rozhodnutí advokáta o tom, jak naložit s povinností mlčenlivosti, se rozpíná od okamžitého sdělení informace patřičným orgánům po ponechání informace v trvalé tajnosti (i po smrti klienta). Jednu z variant představuje volba zveřejnit informaci po smrti klienta (skutečného pachatele zločinu). Advokát se může pokusit předem získat za tímto účelem souhlas dotyčného, případně následný souhlas dědiců[10].
 Při podobném rozhodování bude advokát nepochybně brát v úvahu kromě vnímání spravedlnosti a profesní role i mnoho dalších faktorů. A to včetně osobních zájmů – porušení mlčenlivosti v rozporu s právem pro něj může znamenat ztrátu možnosti vykonávat své povolání. Do rozhodování se zajisté promítne trest, který je nevinnému uložen. Je možné, že z něj odsouzenému zbývá velmi krátká doba, nebo jde naopak o trest doživotní. Američtí advokáti v podobných případech sdělili, že hranicí, kdy by informaci uvedli bez ohledu na možná rizika, by byl hrozící výkon trestu smrti[11]. Na tom se shoduje i většina teoretiků[12], živá diskuze však panuje ohledně otázky odnětí svobody a nakolik je takový trest fyzickou újmou[13]. Výrazný psychologický vliv na rozhodování advokáta budou mít též profily dotčených osob – je rozdíl mezi vnímáním míry nespravedlnosti a velikosti újmy u zcela mylně obviněné oběti justičního omylu a například u nejasnosti o konkrétním podílu na zločinu u pachatelů, kteří se však na skutku oba prokazatelně vědomě podíleli.
 Velmi podstatná je též skutečnost, že informace, kterou by obhájce případně poskytl v rozporu se zákonem chráněnou mlčenlivostí, nemusí být soudem přijata, neboť může představovat nezákonně opatřený důkaz. Ani radikální rozhodnutí ze strany advokáta tak nemusí mít žádoucí výsledek, což představuje další faktor, který musí advokát v podobné situaci vzít do úvahy.
 Vybrané případy z USA
 Prvním ze dvou vybraných případů je kauza Altona Logana. Ta se začala odvíjet 11. 1. 1982, kdy dva muži přepadli provozovnu restaurace McDonald‘s v Jižním Halstedu v městě Chicago ve státě Illinois. Proti útočníkům zasáhli dva pracovníci ostrahy (pracovali též jako zaměstnanci úřadu šerifa). Útočníci jednoho zastřelili a druhého postřelili brokovnicí, následně z


text:
místa činu utekli i se zbraněmi obou strážců. Za necelý měsíc byl po nesouvisející vraždě policistů zadržen Edgar Hope i se zbraní, která patřila členovi ochranky McDonald‘s, a na základě výpovědi svědků byl identifikován jako jeden z útočníků z restaurace. Brzy byl zadržen také Alton Logan, kterého s případem nespojovaly žádné důkazy kromě toho, že byl rovněž identifikován zaměstnanci McDonald‘s. Ve skutečnosti přitom fyzické důkazy ukazovaly na známého Hopeova komplice Andrewa Wilsona. Když byl Wilson prověřován kvůli vraždě policistů, v bytovém domě jeho bydliště byla nalezena brokovnice, která v balistické zkoušce odpovídala zbrani použité v McDonald‘s. Alton Logan byl přesto i po opakování procesu a použití opravných prostředků odsouzen na doživotí bez možnosti předčasného propuštění[14],[15],[16].
 Již během procesu se Edgar Hope svěřil svému obhájci, že Altona Logana nikdy neviděl a spolupachatelem byla jeho „pravá ruka” Andrew Wilson. Obhájce následně informaci předal Wilsonovým obhájcům Kunzovi a Coventrymu. V rozhovoru s nimi se jejich klient k vraždě v McDonald‘s „s veselím” doznal. Obhájci však i po četných konzultacích dospěli k závěru, že nemohou informaci od svého klienta zveřejnit. Sepsali a uložili tedy přísežné prohlášení a získali od klienta ústní souhlas se zveřejněním po jeho smrti. K výkonu jeho očekávaného trestu smrti za vraždu policistů však nedošlo – vyšlo najevo, že přiznání bylo získáno policistou po mučení elektrošoky, a trest byl změněn na doživotí. Advokáti tak byli nadále vázáni mlčenlivostí. V případu Altona Logana mezitím vycházely najevo další rozpory – byla zpochybněna identifikace pachatele ze strany svědků a jiní svědci přinesli odlišné výpovědi, nic však původní verdikt nezměnilo. Alton Logan tak strávil ve vězení 26 let. Dalšího obnovení řízení se dočkal až v roce 2008 – 19. 11. 2007 totiž Andrew Wilson zemřel přirozenou smrtí ve vězení. Soud následně advokátům umožnil odhalit přísežné prohlášení. V dubnu 2008 byl Alton Logan propuštěn na kauci a v září bylo zastaveno nové stíhání, k čemuž Logan prohlásil: „Všem jsem říkal posledních 26 let, že jsem to neudělal a teď konečně udělali správné rozhodnutí. Jsem šťastný, že mohu konečně pokračovat ve svém životě, zkusit udělat nějaké věci, které bych chtěl.”[17],[18]
 Druhým případem, kde sehrává mlčenlivost spornou úlohu, je kauza Lee Wayna Hunta. Ten byl odsouzen v roce 1986 spolu s Jerrym Cashwellem v samostatných procesech za dvojnásobnou vraždu v Severní Karolíně. Usvědčen byl mimo jiné na základě výpovědi v roce 2006 zesnulého „spolupracujícího obviněného”, který za svoji výpověď získal imunitu, a forenzní analýzy FBI, která spojila projektily na místě činu s náboji, které Huntovi patřily. Když v roce 2002 spoluobviněný Cashwell spáchal ve vězení sebevraždu, přihlásil se Cashwellův obhájce Staples Hughes s informací, kterou mu Cashwell svěřil. 22 let po odsouzení Hunta během procesu oznámil, že mu Cashwell popsal, že byl jediným pachatelem vražd a Hunt na nich neměl podíl. Činu se měl dopustit, neboť si oběti stěžovaly na hlasitý zvuk televize, neměl tak mít souvislost s prodejem drog, jak zněla vyšetřovací verze, které s vraždami spojila dealera marihuany Hunta[19],[20].
 V průběhu let byla zpochybněna rovněž forenzní analýza, neboť současné vědecké poznatky ukázaly na nesprávnost konkrétního v


text:
případu použitého postupu. Advokát Hughes uvedl, že ho myšlenky na tajemství tížily po celé roky a po smrti svého bývalého klienta se mu zdálo „eticky přijatelné” a „morálně nutné” informaci uvést. Bohužel pro Hunta, soudce se s názorem advokáta neztotožnil, jeho svědectví odmítl posoudit jako důkaz a podal podnět profesní asociaci pro disciplinární prohřešek. V disciplinárním řízení sice Hughes nebyl shledán vinným, samotnou problematiku forenzní analýzy však neshledal soud ani žalobce dostatečně podstatnou, Lee Wayne Hunt tedy zůstává ve vězení. Z případu tak vyplynulo, že obecně advokátní mlčenlivost trvá i po smrti klienta. Známý právní etik a zastánce mlčenlivosti Monroe H. Freedman ovšem uvedl, že „pokud není riziko soukromoprávní žaloby proti klientovu majetku a nejsou pozůstalí, kteří by věřili v klientovu nevinu, není ani povinnosti mlčenlivosti”, čímž naznačil kritéria pro výjimku[21],[22],[23].
 Právní úprava v USA
 Nevládní profesní organizace American Bar Association vytvořila soubor modelových profesních norem pro advokáty, který následně přijaly doslovně či s úpravami všechny státy USA s výjimkou Kalifornie[24], čímž nabyl v daných státech právní závaznost. Modelová pravidla upravují mlčenlivost o informacích souvisejících se zastupováním tak, že z ní advokáta vyvazuje jen informovaný souhlas klienta, implikovaný souhlas nutný pro zastupování nebo naplnění některé z výjimek, které umožňují důvěrné informace v nutném rozsahu odhalit[25].
 Výjimky představují:
 předcházení předvídatelné[26] smrti či podstatné tělesné újmě,
 zamezení budoucímu trestnému činu, který předvídatelně vyústí v podstatnou újmu na majetku či finančních zájmech třetí osoby a zároveň k podpoře tohoto skutku klient využil či využívá služby dotčeného advokáta, stejně jako prevence, zmírnění či odstranění škody z takového skutku, pokud již byl vykonán,
 získávání právní rady ohledně dodržování těchto etických pravidel,
 spory s klientem, vlastní obrana advokáta vůči žalobě či obžalobě plynoucí z konání klienta, reakce na obvinění v řízeních týkajících se zastupování klienta,
 zákonné povinnosti a soudní příkazy,
 vybrané případy střetu zájmů.[27]
 Státy Massachusetts a Aljaška přijaly modifikovanou verzi pravidel, která zahrnuje výjimku i pro případy:
 mylné popravy nebo uvěznění třetí osoby.
 Formulace je v obou uvedených případech, stejně jako u výjimek v modelové verzi pravidel, založena na „možnosti” mlčenlivost prolomit, nikoli povinnosti, což vylučuje například soukromoprávní žaloby na advokáty ze strany neprávem odsouzených. Rozhodnutí je tak v diskreci advokáta, přičemž minimální standard pro prolomení mlčenlivosti je u uvedených států stanoven jako mylné uvěznění (nepodmíněný trest odnětí svobody), nikoli pouhé odsouzení[28].
 V případě států, které podobnou modifikaci nepřijaly, probíhá doktrinální diskuze o interpretaci pojmu „podstatná tělesná újma”, konkrétně nakolik může zahrnout dlouholetý trest odnětí svobody[29].
 Právní úprava v ČR
 V etické rovině se mlčenlivostí zabývá etický kodex České advokátní komory i kodexy nadnárodních profesních organizací. Zaměříme-li se pouze na zákonnou úpravu, i český zákon advokátům nařizuje mlčenlivost o skutečnostech, o kterých se dozvěděli v souvislosti se zastupováním klienta. Stejně jako úprava v USA předvídá možnost zproštění mlčenlivosti klientem, které upravuje podrobněji i co do formálních nároků. Souhlas není účinný, pokud byl učiněn v tísni či pod nátlakem. O informovanosti souhlasu se zákon specificky nezmiňuje, ale lze požadavek na ni dovodit z obecných zásad provozování advokacie, zejména povinnosti chránit zájmy klienta. Zákon připouští zproštění mlčenlivosti


text:
právními nástupci klienta[30].
 Zákon výslovně upravuje trvání mlčenlivosti i po vyškrtnutí ze seznamu advokátů. Stanovuje výjimku z mlčenlivosti ve vztahu k zaměstnancům advokáta a dalším osobám podílejícím se na poskytování právních služeb, přičemž na ty zároveň rozšiřuje požadavek mlčenlivosti[31]. Výjimka z mlčenlivosti v nezbytném rozsahu je zákonem stanovena pro případy sporů s klientem, řízení v rámci profesní samosprávy a řízení na ně navazujících[32]. Dovolávat se mlčenlivosti je explicitně vyloučeno v kárném řízení a za souvisejících přesně vymezených okolností vůči představitelům profesní samosprávy a zaměstnancům České advokátní komory (pro tyto osoby je též speciálně upravena mlčenlivost)[33], potažmo (v určitém vybočení z koncepce mlčenlivosti) též při plnění povinností podle zákona o některých opatřeních proti legalizaci výnosů z trestné činnosti a financování terorismu[34]. Velmi omezenou technickou výjimku zákon definuje pro plnění povinností advokáta jako daňového subjektu[35].
 Zásadní je zdůraznění, že mlčenlivostí není dotčena zákonná povinnost překazit spáchání trestného činu[36]. Tato povinnost pokrývá velkou část situací, které jsou v USA řešeny v rámci „prevenčních ustanovení”. Lze tedy konstatovat, že obecně (aniž by to bylo překvapením) česká úprava pamatuje kromě určitých lokálních specifik a víceméně technických ustanovení na podobnou množinu situací. Podobnou, zajisté však nikoli stejnou.
 Z podstatných odlišností spatřuje autor první v restriktivnější formulaci prevenční povinnosti, která se v české úpravě omezuje na překažení trestného činu. V USA se přitom úprava v modelovém kodexu minimálně u rizika smrti či podstatné tělesné újmy zaměřuje právě na újmu jako výsledek – ta nemusí být důsledkem trestné činnosti ani jednání klienta. Lze si představit situaci, kdy jednou z důvěrných informací bude například informace o plánované sebevraždě nebo kupříkladu zdravotní informace o třetí osobě, která je klíčová pro její přežití. Zájem na odtajnění informace je zjevný, za určitých okolností by její neposkytnutí patřičných orgánům mohlo patrně naplnit i skutkovou podstatu omisivního trestného činu, česká úprava mlčenlivosti na to však nepamatuje.
 Druhou situací může být moment, kdy je zproštění mlčenlivosti nutné pro účinné zastupování klienta, klient však aktuálně není schopen souhlas udělit. Česká úprava totiž postrádá zmínku o „implicitním souhlasu”, rozsah oprávnění advokáta je tak nejasný. Třetím problémem, se kterým se, jak bylo uvedeno, zatím převážně nevypořádala ani právní úprava v USA, jsou právě případy justičních omylů.
 Jaké by mohlo být východisko ze tří výše uvedených situací v českém prostředí? V druhém případě by patrně bylo možné situaci upravit předem smluvně, překlenout ji interpretací a za určitých okolností zvážit řešení za pomoci institutu opatrovníka. V prvním a třetím by patrně advokát korektní řešení dle platného práva nenalezl[37]. Lze však tušit, že v případě tak pádných důvodů pro prolomení mlčenlivosti, jaké byly v předcházejícím textu demonstrovány, by vůči advokátovi nebyly uplatněny citelné sankce ať již ze strany profesní samosprávy, nebo soudů – argumenty by bylo možno najít jak v povaze případu, tak v rovině ústavněprávní a lidskoprávní.
 Článek se zabýval mlčenlivostí advokáta, její právní úpravou a zejména specifickým postavením trestního obhájce, který se od klienta dozvěděl o neprávem odsouzené osobě, které by mohl pomoci informací, kterou však od klienta obdržel jako důvěrnou a není ji oprávněn šířit. Na modelovém příkladu


text:
byla rozebrána etická, právní a morální východiska situace a naznačena dlouhodobě probíhající doktrinální debata o problému, která spočívá zejména ve střetu zájmu na nápravě justičního omylu a systémových argumentů zdůrazňujících význam mlčenlivosti pro fungování institutu obhajoby. Popsány byly dvě skutečné relevantní kauzy z prostředí USA, v nichž došlo k prolomení mlčenlivosti až po velmi dlouhé době a z jejichž průběhu je patrná praktická složitost podobných případů. Článek porovnal právní úpravy mlčenlivosti advokáta v USA a v České republice, z čehož vyplynulo, že ačkoli obecně systém mlčenlivosti vychází ze stejných principů, v konečném výsledku existují jisté odlišnosti. Česká úprava je v některých ohledech detailnější, avšak neřeší výjimečné situace zahrnující justiční omyl či ohrožení zdraví plynoucí z jiné příčiny než trestného činu. To lze přičíst jinému a zejména menšímu právnímu prostředí, tudíž velmi nízkému reálnému výskytu podobných situací. V těchto mezních případech by byl tedy advokát patrně nucen vyvažovat mezi porušením svých povinností a vlastním svědomím. Lze však předvídat, že v takto závažných hraničních situacích by v případném kárném řízení či řízení před soudem nebyl za porušení mlčenlivosti citelně sankcionován, neboť by bylo odůvodněno vyššími morálními, stejně jako ústavněprávními a lidskoprávními, principy.
 [1] K tomu § 16 zákona č. 85/1996 Sb., o advokacii, ve znění pozdějších předpisů [cit. 17. 4. 2016] a specifičtěji § 41 odst. 1 zákona č. 141/1961 Sb., trestního řádu, ve znění pozdějších předpisů [cit. 17. 4. 2016].
 [2] Srovnejme § 79 zákona č. 6/2002 Sb., o soudech a soudcích, ve znění pozdějších předpisů [cit. 17. 4. 2016], § 24 zákona č. 283/1993 Sb., o státním zastupitelství, ve znění pozdějších předpisů [cit 17. 4. 2016] a specifičtěji § 2 odst. 2 trestního řádu, op. cit.
 [3] K tomu: FREEDMAN, Monroe H. Professional responsibility of the criminal defense lawyer: the three hardest questions. Michigan Law Review, vol. 64, no. 8, 1966, s. 1470.
 [4] Účel „náležitého zjištění” je zakotven též v §1 odst. 1 trestního řádu, op. cit.
 [5] K tomu SOKOL, Tomáš: „Oba dva, vinný i nevinný, mají právo na zákonný a spravedlivý proces. Tedy proces, v němž budou, mimo jiné, vzaty v úvahu všechny významné okolnosti a důkazy. Mojí povinností, kterou ale pořád vnímám spíš jako životní poslání, je k přispět k tomu, aby proces mého klienta byl přesně takový.” v KRAMER, Jaroslav: „Uznávat chyby u nás není moc v módě.“ Czech and Slovak Leader [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.czechleaders.com/rozhovory/tomas-sokol-2
 [6] Typickou výjimkou umožňující prolomení mlčenlivosti obhájcem bývá situace, kdy jsou důvěrné informace nezbytné k zabránění významné budoucí újmě. To reflektuje i právní úprava, jak bude popsáno dále.
 [7] Silným zastáncem mlčenlivosti byl významný americký právní etik M. Freedman: FREEDMAN, op. cit, s. 1469-1484.
 [8] Srovnejme s dobovou polemikou odmítající „absolutní” pojetí mlčenlivosti: NOONAN, John T. Jr. The purposes of advocacy and the limits of confidentiality. Michigan Law Review, vol. 64, no. 8, 1966, s. 1485-1492.
 [9] Tamtéž, s. 1488: „Nestranné, informované a moudré rozhodnutí předpokládá, že osoba rozhodující o případu byla seznámena s pravdou.” (...) S. 1489: „Loajalita v podobě mlčenlivosti musí být omezena, pokud


text:
vede k postupu poškozujícímu pravdu nebo znamená křivou přísahu vůči osobě zjišťující skutečnosti.” (překlady autora článku)
 [10] Ten však nemusí být vždy dostačující. V českém prostředí souhlas upravuje § 21 odst. 2 zákona o advokacii, op. cit.
 [11] MINER, Michael. The Greater of Two Evils: When it is OK to Let an Innocent Man Rot in Jail? Chicago Reader, 31. 1. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.chicagoreader.com/chicago/the-greater-of-two-evils/Content?oid=1212988
 [12] „Jako hranici preferuji situaci život-smrt.” (...) „Ta situace je dostatečně vzácná na to, že nepředstavuje systémovou hrozbu. Pokud by byla rozšířena (výjimka z mlčenlivosti - pozn. aut.) na případy uvěznění obecně, skončilo by to pocit bezpečí, který klienti mají, když hovoří otevřeně se svými právníky.” (překlad autora článku) – citace FREEDMAN, Monroe H. v LIPTAK, Adam. When Law Prevents Righting a Wrong. New York Times, 4. 5. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.nytimes.com/2008/05/04/weekinreview/04liptak.html?_r=0
 [13] MOLITERNO, James E. Rectifying Wrongful Convictions: May a Lawyer Reveal Her Client's Confidences to Rectify the Wrongful Conviction of Another? Hastings Constitutional Law Quarterly, vol. 38, no. 4. S. 823-828.
 [14] WINSTON, Harold J. Learning from Alton Logan. DePaul Journal for Social Justice, vol. 2, issue 2, 2009. S. 173-190.
 [15] A killer’s 26-year-old secret may set inmate free. Associated Press, 3. 12. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.nbcnews.com/id/24083675/ns/us_news-crime_and_courts/t/killers--year-old-secret-may-set-inmate-free/#.VxSeGZN97fA
 [16] MOLITERNO, op. cit., s. 816-820.
 [17] Tamtéž, s. 819-820.
 [18] WAHLBERG, Matthew. South Side man finally free after 26 years. Chicago Tribune, 5. 9. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://articles.chicagotribune.com/2008-09-05/news/0809041528_1_mr-logan-finally-chicago-mayor-richard-daley
 [19] MOLITERNO, op. cit., s. 820-821.
 [20] SOLOMON, John. The End of a Failed Technique – but Not of a Prison Sentence. Washington Post, 18. 11. 2007 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z:
 http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/content/article/2007/11/17/AR2007111701641.html
 [21] MOLITERNO, op. cit. s. 821.
 [22] CHOU, Renee. State Supreme Court Won’t Hear Murder Appeal on Bullet Evidence. Capitol Broadcasting Company, 2. 2. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.wral.com/news/local/story/2388477/
 [23] LIPTAK, Adam. When Law Prevents Righting a Wrong. New York Times, 4. 5. 2008 [cit. 18. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.nytimes.com/2008/05/04/weekinreview/04liptak.html
 [24] Model Rules of Professional Conduct. American Bar Association [cit. 19. 4. 2016]. Dostupné z: http://www.americanbar.org/groups/professional_responsibility/publications/model_rules_of_professional_conduct.html
 [25] Model Rules of Professional Conduct. American Bar Association [cit. 19. 4. 2016]. Bod a). Dostupné z: http://www.americanbar.org/groups/professional_responsibility/publications/model_rules_of_professional_conduct/rule_1_6_confidentiality_of_information.html
 [26] V originále „reasonably certain”.
 [27] Model Rules of Professional Conduct, op. cit., bod b).
 [28] MOLITERNO, op. cit., s. 823.
 [29] Tamtéž, s. 823-825.
 [30] § 21 odst. 1 a 2 zákona o advokacii, op. cit.
 [31] Tamtéž, § 21 odst. 3 a odst. 9 písm. a) a § 39.
 [32] Tamtéž, § 21 odst. 4.
 [33] Tamtéž, § 21 odst. 6, 9 písm. b) a 10.
 [34] Tamtéž, § 21 odst. 6 věta druhá.
 [35] Tamtéž, § 21 odst. 5.
 [36] Tamtéž, § 21 odst. 7.
 [37] V prvním případě by za situace hrozícího omisivního trestného činu patrně bylo možné překonat problém interpretací díky argumentaci “a minori ad maius” – pakliže zákon vyžaduje překažení trestného činu, tím spíše nepřipouští jeho spáchání.
 právo obhajoby mlčenlivost advokát morálka


text:
221/2006 Sb. ZÁKON ze dne 25. dubna 2006 ČÁST PRVNÍ. Vymáhání práv z průmyslového vlastnictví - PDF
 Download "221/2006 Sb. ZÁKON ze dne 25. dubna 2006 ČÁST PRVNÍ. Vymáhání práv z průmyslového vlastnictví"
 Bedřich Adam Novotný
 1 221/2006 Sb. ZÁKON ze dne 25. dubna 2006 o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví a o změně zákonů na ochranu průmyslového vlastnictví (zákon o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví) Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ Vymáhání práv z průmyslového vlastnictví 1 Předmět úpravy Tento zákon zapracovává příslušný předpis Evropských společenství 1) a upravuje právní prostředky sloužící k vymáhání práv z průmyslového vlastnictví 2) (dále jen "právo"). 2 Osoby oprávněné vymáhat práva (1) Vymáhat práva podle tohoto zákona je oprávněn vlastník nebo majitel práva podle příslušného zákona na ochranu průmyslového vlastnictví, osoba oprávněná podle zvláštního právního předpisu 2) užívat práva, zejména nabyvatel licence a profesní organizace ochrany práv, která je řádně uznávána v zemi původu jako organizace oprávněná zastupovat vlastníky či majitele práv průmyslového vlastnictví (dále jen "oprávněná osoba"). (2) Nabyvatel licence může vymáhat práva jen se souhlasem vlastníka či majitele práva. Souhlas se nevyžaduje, jestliže ve lhůtě 1 měsíce od doručení oznámení nabyvatele o porušení či ohrožení práva nezahájil vlastník či majitel práva řízení ve věci porušení či ohrožení práva sám. 3 Právo na informace (1) Oprávněná osoba může požadovat vůči třetí osobě, a) která za účelem přímého či nepřímého hospodářského nebo obchodního prospěchu držela zboží porušující právo, nebo b) která za účelem přímého či nepřímého hospodářského nebo obchodního prospěchu užívala služby porušující právo, nebo c) o níž bylo zjištěno, že za účelem přímého či nepřímého hospodářského nebo obchodního prospěchu poskytovala služby užívané při činnostech porušujících právo, anebo d) která byla označena osobou uvedenou v písmeni a), b) nebo c) jako osoba účastnící se výroby, zpracování, skladování nebo distribuce zboží či poskytování služeb, informace o původu a distribučních sítích zboží či služeb, kterými je porušováno právo. (2) Není-li informace podle odstavce 1 poskytnuta dobrovolně v přiměřené lhůtě, může se jí oprávněná osoba domáhat návrhem u soudu v řízení o porušení práva. Soud žalobu zamítne, jestliže by to bylo v nepoměru k závažnosti ohrožení či porušení práva. (3) Informace obsahují a) jméno a příjmení nebo obchodní firmu či název a místo trvalého pobytu nebo sídla výrobce, zpracovatele, skladovatele, distributora, dodavatele a jiného předchozího držitele zboží nebo služby porušující právo, b) údaje o vyrobeném, zpracovaném, dodaném, skladovaném, přijatém nebo objednaném množství a o ceně obdržené za dané zboží či služby.
 2 (4) Ustanovením odstavců 1 a 2 zůstávají nedotčena ustanovení zvláštních právních předpisů upravujících zejména a) právo získat informace v širším rozsahu, b) užití informací v občanském soudním řízení nebo v trestním řízení, c) odpovědnost za zneužití práva na informaci, d) povinnost mlčenlivosti 3), e) právo odmítnout poskytnutí informací, pokud by osoba uvedená v odstavci 1 připustila svou vlastní účast nebo účast osob blízkých na porušování práva, f) ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů 4). Opatření k nápravě 4 (1) Došlo-li k neoprávněnému zásahu do práv, může se oprávněná


text:
osoba domáhat u soudu toho, aby se porušovatel zdržel jednání, jímž dochází k porušení nebo ohrožení práva, a následky ohrožení nebo porušení byly odstraněny, a to zejména a) stažením výrobků z trhu, jejichž výrobou nebo uvedením na trh nebo skladováním došlo k ohrožení nebo porušení práva, b) trvalým odstraněním nebo zničením výrobků, jejichž výrobou nebo uvedením na trh nebo skladováním došlo k ohrožení nebo porušení práva, c) stažením, trvalým odstraněním nebo zničením materiálů, nástrojů a zařízení určených nebo používaných výlučně nebo převážně při činnostech porušujících nebo ohrožujících právo. (2) Soud zničení nenařídí, jestliže by porušení práva mohlo být odstraněno jinak a zničení by bylo nepřiměřené tomuto porušení. Budou-li opatření k nápravě směřovat proti výrobkům, materiálům, nástrojům či zařízením, které nejsou ve vlastnictví porušovatele práva, soud přihlédne k zájmům třetích osob, zejména spotřebitelů a osob jednajících v dobré víře. Odstranění označení nebo padělané ochranné známky z výrobků před jejich uvedením na trh lze připustit jen ve výjimečných případech 5). (3) Oprávněné osoby se mohou u soudu domáhat nároků uvedených v odstavci 1 rovněž vůči každému, jehož prostředky či služby jsou užívány třetími osobami k porušování práv. (4) Soud může na návrh porušovatele práv nařídit namísto opatření uvedených v odstavci 1 zaplacení peněžního vyrovnání oprávněné osobě, a to tehdy, pokud porušovatel nevěděl ani nemohl vědět, jestliže by mu tato opatření způsobila nepřiměřenou újmu a peněžní vyrovnání s oprávněnou osobou se jeví dostatečným. (5) Oprávněné osobě, jejímuž návrhu bylo vyhověno, může soud přiznat v rozsudku právo uveřejnit rozsudek na náklady porušovatele, který ve sporu neuspěl, a podle okolností určit i rozsah, formu a způsob uveřejnění. 5 (1) Oprávněná osoba má právo na náhradu škody, vydání bezdůvodného obohacení, které získal porušovatel v důsledku ohrožení nebo porušení práva, a přiměřené zadostiučinění, byla-li zásahem do práv způsobena nemajetková újma. Přiměřené zadostiučinění může spočívat i v peněžitém plnění. (2) Soud může na návrh stanovit náhradu škody, výši bezdůvodného obohacení, které získal porušovatel v důsledku ohrožení nebo porušení práva, a přiměřené zadostiučinění paušální částkou nejméně ve výši dvojnásobku licenčního poplatku, který by byl obvyklý při získání licence k užívání práva v době neoprávněného zásahu do něj. (3) Soud může na návrh stanovit náhradu škody, výši bezdůvodného obohacení, které získal porušovatel v důsledku ohrožení nebo porušení práva, a přiměřené zadostiučinění, jestliže porušovatel při výkonu činností nevěděl ani nemohl vědět, že svým jednáním porušuje práva, paušální částkou nejméně ve výši licenčního poplatku, který by byl obvyklý při získání licence k užívání práva v době neoprávněného zásahu do něj. (4) Soud přihlédne ke všem odpovídajícím okolnostem, jako jsou například nežádoucí hospodářské důsledky včetně ztráty zisku, které oprávněná osoba utrpěla, k neoprávněným ziskům
 3 porušovatele práv a případně i k jiným než hospodářským hlediskům, jako je například morální újma způsobená oprávněné osobě porušovatelem. ČÁST DRUHÁ ZVLÁŠTNÍ ÚPRAVA PŮSOBNOSTI SOUDU VE VĚCECH PRŮMYSLOVÉHO VLASTNICTVÍ (1) Městský soud v Praze 6 a) rozhoduje jako soud prvního stupně ve sporech o nárocích vycházejících z průmyslového vlastnictví, o nárocích z ohrožení a porušení práv z průmyslového vlastnictví a o nárocích na vydání bezdůvodného obohacení získaného na


text:
úkor toho, komu svědčí práva z průmyslového vlastnictví, a o nárocích podle části první tohoto zákona, b) rozhoduje v České republice jako soud prvního stupně pro ochranné známky Společenství podle čl. 92 Nařízení Rady Evropských společenství č. 40/1994 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, c) rozhoduje v České republice jako soud prvního stupně pro (průmyslové) vzory Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství, d) přezkoumává pravomocná správní rozhodnutí Úřadu průmyslového vlastnictví podle zvláštního právního předpisu 6). (2) Městský soud v Praze v řízeních podle odstavce 1 jedná a rozhoduje ve specializovaných senátech složených z předsedy a dvou soudců. Přechodná ustanovení 7 (1) Řízení ve věcech správního soudnictví, týkajících se průmyslového vlastnictví, v nichž bylo zahájeno řízení před dnem účinnosti tohoto zákona, se dokončí podle dosavadních předpisů. (2) Řízení v I. stupni ve věcech sporů o nárocích vycházejících z průmyslového vlastnictví o nárocích z ohrožení a porušení práv z průmyslového vlastnictví a o nárocích o vydání bezdůvodného obohacení získaného na úkor tohoto, komu svědčí práva z průmyslového vlastnictví, v nichž bylo zahájeno řízení přede dnem účinnosti tohoto zákona, se dokončí podle dosavadních předpisů. ČÁST TŘETÍ Změna zákona o soudech a soudcích 8 Zákon č. 6/2002 Sb., o soudech, soudcích, přísedících a státní správě soudů a o změně některých dalších zákonů (zákon o soudech a soudcích), ve znění zákona č. 151/2002 Sb., zákona č. 228/2002 Sb., zákona č. 349/2002 Sb., zákona č. 192/2003 Sb., zákona č. 441/2003 Sb., zákona č. 626/2004 Sb., zákona č. 349/2005 Sb. a zákona č. 413/2005 Sb., se mění takto: V 39 odstavec 2 včetně poznámky pod čarou č. 1a zní: "(2) Ve věcech průmyslového vlastnictví 1a) je příslušný věcně a místně jako soud prvního stupně Městský soud v Praze. 1a) Zákon č. 221/2006 Sb., o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví a o změně zákonů na ochranu průmyslového vlastnictví (zákon o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví).". ČÁST ČTVRTÁ Změna zákona o vynálezech a zlepšovacích návrzích 9 Zákon č. 527/1990 Sb., o vynálezech a zlepšovacích návrzích, ve znění zákona č. 519/1991 Sb., zákona č. 116/2000 Sb., zákona č. 207/2000 Sb., zákona č. 173/2002 Sb., zákona č. 501/2004
 4 Sb. a zákona č. 59/2005 Sb., se mění takto: 1. V 63 se doplňuje odstavec 3, který včetně poznámky pod čarou č. 5i zní: "(3) Proti pravomocnému rozhodnutí Úřadu je přípustná žaloba proti rozhodnutí podle zvláštního právního předpisu 5i). 5i) Zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů.". 2. V 67 se za slovo "Úřad" vkládá slovo "rozhodnutím". 3. V 75 odst. 1 se za slovo "zákonem" vkládají slova ", s výjimkou práv z patentů a dodatkových ochranných osvědčení". 4. V 75 se odstavce 2 a 3 zrušují a zároveň se zrušuje označení odstavce a se zrušuje. ČÁST PÁTÁ Změna zákona o ochraně topografií polovodičových výrobků 10 Zákon č. 529/1991 Sb., o ochraně topografií polovodičových výrobků, ve znění zákona č. 116/2000 Sb. a zákona č. 501/2004 Sb., se mění takto: 1. V 18 odst. 2 se


text:
slova "pro porušování práv a pro právo na informace" zrušují. zní: 2. V 18 se za odstavec 2 vkládá nový odstavec 3, který včetně poznámky pod čarou č. 3a "(3) Proti pravomocnému rozhodnutí Úřadu je přípustná žaloba proti rozhodnutí podle zvláštního právního předpisu 3a). 3a) Zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů.". Dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 4. ČÁST ŠESTÁ Změna zákona o užitných vzorech 11 Zákon č. 478/1992 Sb., o užitných vzorech, ve znění zákona č. 116/2000 Sb. a zákona č. 501/2004 Sb., se mění takto: 1. V 21 odst. 2 se slova "a pro porušování práv, pro právo na informaci" zrušují. zní: 2. V 21 se za odstavec 2 vkládá nový odstavec 3, který včetně poznámky pod čarou č. 4a "(3) Proti pravomocnému rozhodnutí Úřadu je přípustná žaloba proti rozhodnutí podle zvláštního právního předpisu 4a). 4a) Zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů.". Dosavadní odstavec 3 se označuje jako odstavec 4. ČÁST SEDMÁ Změna zákona o ochraně průmyslových vzorů 12 Zákon č. 207/2000 Sb., o ochraně průmyslových vzorů a o změně zákona č. 527/1990 Sb., o vynálezech, průmyslových vzorech a zlepšovacích návrzích, ve znění pozdějších předpisů, ve znění zákona č. 474/2004 Sb., zákona č. 501/2004 Sb. a zákona č. 59/2005 Sb., se mění takto: se zrušuje.
 5 2. 21 se zrušuje. 3. V 47 se odstavec 4 zrušuje. Dosavadní odstavec 5 se označuje jako odstavec 4. ČÁST OSMÁ Změna zákona o ochraně označení původu a zeměpisných označení 13 Zákon č. 452/2001 Sb., o ochraně označení původu a zeměpisných označení a o změně zákona o ochraně spotřebitele, ve znění zákona č. 131/2003 Sb. a zákona č. 501/2004 Sb., se mění takto: 1. V 13 se stávající text označuje jako odstavec 1 a doplňuje se odstavec 2, který včetně poznámky pod čarou č. 4c zní: "(2) Proti pravomocnému rozhodnutí Úřadu je přípustná žaloba proti rozhodnutí podle zvláštního právního předpisu 4c). 4c) Zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů.". 2. V 24 se odstavce 2 až 4 zrušují a zároveň se zrušuje označení odstavce 1. ČÁST DEVÁTÁ Změna zákona o ochranných známkách 14 Zákon č. 441/2003 Sb., o ochranných známkách a o změně zákona č. 6/2002 Sb., o soudech, soudcích, přísedících a státní správě soudů a o změně některých dalších zákonů (zákon o soudech a soudcích), ve znění pozdějších předpisů, (zákon o ochranných známkách), ve znění zákona č. 501/2004 Sb., se mění takto: 1. V 8 se odstavce 4 až 7 včetně poznámky pod čarou č. 5 zrušují. Dosavadní odstavec 8 se označuje jako odstavec V 18 se odstavec 4 zrušuje. 3. V 51 odst. 2 se slova "v rozsahu stanoveném v 8 odst. 5" nahrazují slovy "v rozsahu stanoveném zákonem č. 221/2006 Sb., o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví a o změně zákonů na ochranu průmyslového vlastnictví (zákon o vymáhání práv z průmyslového vlastnictví)". ČÁST DESÁTÁ ÚČINNOST 15 Tento zákon nabývá účinnosti dnem jeho vyhlášení, s výjimkou 6 a 8, které nabývají účinnosti dnem 1. ledna


text:
v z. Kasal v. r. Klaus v. r. Paroubek v. r. 1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o vymáhání práv duševního vlastnictví. 2) Zákon č. 527/1990 Sb., o vynálezech a zlepšovacích návrzích, ve znění pozdějších předpisů. Zákon č. 529/1991 Sb., o ochraně topografií polovodičových výrobků, ve znění pozdějších předpisů.
 6 Zákon č. 478/1992 Sb., o užitných vzorech, ve znění pozdějších předpisů. Zákon č. 207/2000 Sb., o ochraně průmyslových vzorů a o změně zákona č. 527/1990 Sb., o vynálezech, průmyslových vzorech a zlepšovacích návrzích, ve znění pozdějších předpisů. Zákon č. 452/2001 Sb., o ochraně označení původu a zeměpisných označení a o změně zákona o ochraně spotřebitele, ve znění zákona č. 131/2003 Sb. a zákona č. 501/2004 Sb. Zákon č. 441/2003 Sb., o ochranných známkách a o změně zákona č. 6/2002 Sb., o soudech, soudcích, přísedících a státní správě soudů a o změně některých dalších zákonů (zákon o soudech a soudcích), ve znění pozdějších předpisů, (zákon o ochranných známkách), ve znění zákona č. 501/2004 Sb. 3) Například zákon č. 85/1996 Sb., o advokacii, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 417/2004 Sb., o patentových zástupcích a o změně zákona o opatřeních na ochranu průmyslového vlastnictví. 4) Například zákon č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů. 5) Například 7 zákona č. 64/1986 Sb., o České obchodní inspekci, ve znění pozdějších předpisů. 6) Zákon č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů.


text:
Třikrát a dost. Volby v Krupce se znovu opakovat nebudou, rozhodl soud v Ústí | Hospodářské noviny (IHNED.cz)
 10. 10. 2011 13:03
 Krupka komunální volby soud
 Komunální volby v Krupce na Teplicku se už počtvrté opakovat nebudou. Krajský soud v Ústí nad Labem zamítl návrh na opakování hlasování. Další uplácení voličů už nebylo podle soudu věrohodně prokázáno.
 Krajský soud v Ústí zamítl návrh na neplatnost potřetí opakovaných komunálních voleb v Krupce na Teplicku. Zamítl také návrh na opakování hlasování.
 Soud znovu přepočítal výsledky voleb opakovaných 10. září letošního roku a došel ke stejným výsledkům jako volební komise. Drobné odchylky prý způsobila jen lidská chyba. Manipulace s volebními výsledky se podle soudu neprokázala.
 "Uplácení voličů nebylo prokázáno žádným věrohodným důkazním prostředkem," řekla předsedkyně soudního senátu Markéta Lehká.
 Volební komise se sice drobně upočítaly, pochybení ale podle soudu nemělo vliv na přerozdělení mandátů. Volební sdružení Zdravá Krupka, které stížnost ke Krajskému soudu podalo, podle své členky Miroslavy Bačové ústavní stížnost podávat nebude.
 Zdravá Krupka neměla ve svém návrhu na neplatnost voleb podporu žádného z dalších ve volbách kandidujících uskupení. Osmnáct z 21 zvolených zastupitelů v Krupce se od ní v pátečním prohlášení distancovala, podle členů Zdravé Krupky ale pod nátlakem.
 Na předchozí dva pokusy o ovlivnění voleb si stěžovaly i další strany.
 Ústavní soud odmítl kupčení s hlasy. Volby v Krupce si asi zopakuje celé město - čtěte ZDE
 Za kupčení s hlasy voličů bude vězení. Politici už nechtějí další Krupky - čtěte ZDE
 Tři stovky za hlas. I napotřetí se při volbách v Krupce kupčilo s hlasy - čtěte ZDE
 Řádné komunální volby loni v říjnu provázelo zřejmě nejrozsáhlejší kupčení s hlasy. Podle televizních záznamů se na parkovišti na sídlišti Horní Maršov srotilo několik desítek Romů, kterým neznámí lidé rozdávali vyplněné hlasovací lístky a vozili je do volebních místností.
 Soud původně volby posvětil, po úspěšné ústavní stížnosti ale změnil názor a zneplatnil je. Zneplatnění výsledků následovalo i po druhých volbách, které také provázely různé signály o kupčení.
 Při třetím pokusu 10. září se objevila nahrávka, kterou disponuje nevládní organizace Transparency International; údajný organizátor kupčení na ní údajně vysvětluje figurantovi, že už mu slibovaných 300 korun za hlas dát nemůže, protože už všechny peníze rozdal.
 Za kupčení s hlasy do vězení
 Podle nahrávky byl údajně organizátorem místostarosta Zdeněk Matouš (ČSNS 2005 a NK-Šance pro město), jehož uskupení všechny volby vyhrálo. S nakupováním hlasů bylo jeho jméno spojováno už v předchozích případech. "Ta nařčení jsou nesmyslná, nemám důvod něco takového dělat," komentoval nahrávku Matouš.
 Právě kupčení s hlasy v Krupce vedlo ministerstvo spravedlnosti k vypracování návrhu novely, podle níž bude takové jednání trestné. Za ovlivňování voleb pomocí nakupování hlasů bude hrozit až tříleté vězení. Novelu přijali poslanci i senátoři a čeká jen na podpis prezidenta.
 Nové volby v Krupce: Do zastupitelstva pronikli nacionalisté z Dělnické strany - čtěte ZDE
 Práce není, stovka se mi hodí. Volby v Krupce provází další podezření z korupce - čtěte ZDE
 Obyvatel Krupky: Horní sídliště je jako Chanov, tam stačilo dát pár korun za hlas - čtěte ZDE


text:
Za kupčení s hlasy voličů bude vězení. Politici už nechtějí další Krupky
 Lidem, kteří se snaží ovlivnit volby nakupováním hlasů, bude v budoucnosti hrozit až tříletý pobyt za mřížemi. Senát se v pátek připojil k...
 Volby v Krupce jsou opět u soudu. Překvapivě je napadla ODS
 Volby v Krupce byly kvůli kupčení s hlasy už jednou zrušeny Ústavním soudem. I při opakovaných volbách se měly prodávat hlasy, a to za sto...
 Nové volby v Krupce: Do zastupitelstva pronikli nacionalisté z Dělnické strany
 Aktualizováno Podezření z machinací s hlasy při opakovaných komunálních volbách v Krupce nadále trvá. Opozice už se ale na soud pravděpodobně neobrátí. Podle...
 Ústavní soud odmítl kupčení s hlasy. Volby v Krupce si asi zopakuje celé město
 Vyplácení odměny za hlasy považuje Ústavní soud za nepřípustné. Vůle voliče, který je zkorumpován, není nezávislá, rozhodl soud. Komunální volby...