text:
vodotečí, vodních ploch a podobně
 - vazby SH s jeho přírodně – krajinným prostředím
 - významných pohledů na SH a výhledů z něho
 3) Při všech přestavbách, nové výstavbě a dalších úpravách a změnách v POP budou respektovány architektonicko – urbanistické vztahy tohoto území k SH. Architektonické řešení novostaveb bude navazovat na charakter dochovaného prostředí a dotvářet jej přiměřenými prostředky soudobé architektonické tvorby.
 4) Hodnoty SH a s ním souvisejícího prostředí je nutno respektovat a pro její ochranu dodržovat zejména při:
 a) pořizování a schvalování všech stupňů a kategorií územně plánovací dokumentace a při zpracování urbanistických studií
 b) zpracování a schvalování předprojektové a projektové dokumentace staveb a jejích úprav
 c) vydávání územních rozhodnutí, stavebních povolení a při všech dalších řízeních vyplývajících ze zákona č. 50/1976 Sb., o územním plánování a stavebním řádu a příslušných převáděcích předpisů, zejména při povolování a provádění:
 - staveb a jejích úprav a při odstraňování staveb
 - úprav komunikačních, vodohospodářských, těžebních, terénních...
 - rozvodu nadzemních sítí
 - zásahů do přírodního prostředí a veřejné zeleně
 - dislokačních změn a změn ve způsobu užívání a obhospodařování nemovitostí
 - a dalších zásahů, které se mohou projevit ve vnějším vzhledu a charakteru POP
 5) Všechny zásahy, opatření a změny, které se buď přímo nebo ve svých důsledcích dotýkají hodnot SH a s ním souvisejícího prostředí (v rozsahu vymezeného body 1 a 2), nebo jejichž provádění je upraveno zásadami obsaženými v bodech 3 – 5, je nutno předem projednat s výkonným orgánem státní památkové péče, kterým je odbor kultury ONV v Havlíčkově Brodě, lze je provádět pouze jeho souhlasem a za podmínek jím stanovených.
 6) Příslušní orgán územního plánování vyznačí hranici POP ve všech kategoriích a stupních územně plánovací dokumentace a ve všech dalších plánech, jimiž se řídí organizace územní a stavební činnosti v něm.
 Vlastnická práva ani dosavadní způsob obhospodařovaní nemovitostí v ochranném pásmu nejsou dotčeny. Při změně vlastníků nebo uživatelů nemovitostí ležících v ochranném pásmu přecházejí podmínky ochrany i na nové uživatele nebo nabyvatele.
 Dohled nad dodržováním podmínek ochrany v ochranném pásmu zajišťuje ONV v Havlíčkově Brodě, odbor kultury, jako výkonný orgán státní památkové péče ve spolupráci s Krajským střediskem státní památkové péče a ochrany přírody v Pardubicích, okresním konzervátorem a OVVS v Havlíčkově Brodě.
 Ochranné pásmo se vymezuje po vyjádření KSSPPOP podle § 17 zákona č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči. Zřízením ochranného pásma kolem nemovité kulturní památky státního hradu Lipnice se sleduje zvýšená ochrana prostředí před případnými nepříznivými vlivy z nejbližšího okolí a rušivými zásahy, zvláště při stavebních změnách v území vymezeném ochranným pásmem. Území ochranného pásma státního hradu Lipnice zahrnuje obec Lipnici nad Sázavou a zasahuje dále do okolí, neboť silueta hradu pohledově ovládá nejen městečko, ale celou krajinu zejména ve východním a západním sektoru.
 U památky se výrazně uplatňuje začlenění nejen do struktury sídla, sevřeného středověkého urbanistického útvaru, ale i do širokého okolí, které si – bohatým členěním mezemi, solitérními stromy, remízky a roztroušenými drobnými osadami a dvorci – dosud zachovalo ráz středověké krajiny.
 Z hlediska historicko – urbanistického je tak prostředí památky svědectvím


text:
nejen prostorového a hmotového uspořádání, ale zároveň hmotným dokladem funkčních a významových vazeb celku, jehož je hrad součástí. Protože SH Lipnice patří bezesporu mezi nejvýznamnější památky, patří k jeho prezentaci nejen úprava památky samé, ale i esteticky vhodná a památkově nerušící úprava prostředí. Zachování okolí SH, co nejméně pozměněné oproti době jeho vzniku, je zejména z památkového, kulturně – výchovného i společenského hlediska velmi žádoucí.
 Proti tomuto rozhodnutí je možno podat do 15 dnů ode dne doručení odvolání k odboru kultury KNV v Hradci Králové prostřednictvím odboru kultury ONV v Havlíčkově Brodě. Odkladný účinek se s ohledem na ustanovení § 55, odst. 2 zákona č. 71/1967 Sb., o správním řízení, vylučuje, protože jakákoliv činnost odporující tomuto rozhodnutí by mohla způsobit nenahraditelné škody na kulturní památce a byla by v rozpor s veřejným zájmem.
 Vedoucí odboru kultury ONV
 Paeddr.. Hůlka Vladimír
 Reagovat na dokument "Ochranné pásmo hradu Lipnice"
 Počet návštěv: 17880

type: other


text:
11 Tcu 201/2003
 Nejvyšší soud České republiky v senátě složeném z předsedy senátu JUDr. Antonína Draštíka a soudců JUDr. Alexandra Sotoláře a JUDr. Stanislava Rizmana ve veřejném zasedání konaném dne 23. října 2003 projednal návrh Ministerstva spravedlnosti České republiky na uznání rozsudku Spolkové republiky Německo a rozhodl t a k t o :
 Podle § 384a odst. 1 tr. ř. v trestní věci odsouzeného J. M., státního občana České republiky, s e u z n á v á na území České republiky rozsudek Zemského soudu v Korneuburgu, Rakousko, ze dne 27. 2. 2003, sp. zn. 502 Hv 10/03y.
 Rozsudkem Zemského soudu v Korneuburgu, Rakousko, ze dne 27. 2. 2003, sp. zn. 502 Hv 10/03y, byl J. M. odsouzen pro trestný čin převaděčství podle § 104 odst. 1 a 3, 1. a 2. případ rakouského cizineckého zákona, k trestu odnětí svobody v trvání jednoho roku a čtyř měsíců. Stalo se tak na základě zjištění, že ve vědomé a úmyslné součinnosti jako spolupachatel spolu s odděleně stíhanou neznámou osobou zvanou A., výdělečně a jako člen zločineckého spolčení ve dnech 17. 12. 2002, 31. 12. 2002 a 24. 1. 2003 v katastru obce F. a H. ve třech případech napomáhal protiprávnímu vstupu celkem 50 cizinců, státních příslušníků Číny, do členského státu Evropské unie tím, že cizince po jejich ilegálním překročení hranic podle dohody nechal nastoupit do jím řízeného osobního motorového vozidla, které poskytl A. a dopravil je, nebo se snažil je dopravit do B., resp. do P., přičemž za každou jízdu obdržel majetkový prospěch ve výši 150, ?EUR a náhradu nákladů za jízdu. Rozsudek nabyl právní moci dne 3. 3. 2003.
 Odsouzený J. M. v současné době vykonává trest odnětí svobody v justičním zařízení S. v Rakousku.
 V přípisu Ministerstva Spravedlnosti Rakouska ze dne 22. 8. 2003 adresovaného ministerstvu spravedlnosti České republiky č. j. 1.52256/3 - IV 1/03 se podává, že trest má být vykonán v plné výši dne 24. 5. 2004.
 J. M. podle protokolu sepsaného před Zemským soudem Korneuburg dne 16. 4. 2003 požádal, aby mohl uložený trest odnětí svobody vykonat v České republice.
 Ministerstvo spravedlnosti České republiky předložilo tuto věc Nejvyššímu soudu České republiky s návrhem, aby podle § 384a odst. 1 tr. ř. rozsudek citovaný ve výroku tohoto rozhodnutí uznal na území České republiky.
 Nejvyšší soud České republiky přezkoumal předloženou trestní věc a shledal, že právní podmínky pro uznání předmětného rozsudku rakouského soudu jsou v této věci splněny tak, jak jsou stanoveny v Úmluvě o předávání odsouzených osob, sjednané dne 21. 3. 1983 ve Štrasburku, uveřejněné pod č. 553/1992 Sb., kterou je Česká republika vázána a jejímž signatářem je i Rakousko, a ve Smlouvě mezi bývalou ČSFR a Rakouskou republikou o vzájemném výkonu soudních rozhodnutí ve věcech trestních ( č. 113/1992 Sb.).
 J. M. je podle výpisu z centrální evidence obyvatel občanem České republiky, který vyjádřil svůj souhlas s předáním k výkonu zbytku trestu do České republiky. Z obsahu cizozemského rozhodnutí vyplývá, že byl odsouzen za čin, který je trestný i podle právního řádu České republiky (trestný čin nedovoleného


text:
25 Cdo 928/2013
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Petra Vojtka a soudců JUDr. Marty Škárové a JUDr. Roberta Waltra v právní věci žalobce T. N., zastoupeného JUDr. Miroslavem Dongresem, advokátem se sídlem v Jablonci nad Nisou, Dolní náměstí 679/5, proti žalovaným 1) M. P., a 2) Allianz pojišťovně, a.s., se sídlem v Praze 8, Ke Štvanici 656/3, IČO 47115971, o náhradu škody a pojistné plnění, vedené u Okresního soudu v Mělníku pod sp. zn. 13 C 171/2007, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 20. 11. 2012, č. j. 23 Co 545/2009-192, takto:
 Nejvyšší soud rozsudkem ze dne 28. 6. 2012, č. j. 25 Cdo 3457/2010-183, zrušil rozsudek Krajského soudu v Praze ze dne 19. 1. 2010, č. j. 23 Co 545/2009-157, kterým byl s výjimkou potvrzujícího výroku změněn rozsudek Okresního soudu v Mělníku ze dne 30. 9. 2009, č. j. 13 C 171/2007-137, tak, že žalovaným byla uložena povinnost zaplatit žalobci na náhradě za ztrátu na výdělku 208.907,- Kč s příslušenstvím a na náhradě za ztížení společenského uplatnění 252.000,- Kč. Dovolací soud dospěl k závěru, že odpovědnost za ztrátu na výdělku nevzniká, jestliže příčinou neschopnosti poškozeného vykonávat soustavnou výdělečnou činnost byla jiná skutečnost, než za jakou odpovídá škůdce. O takový případ by mohlo jít tam, kde poškozený, který pro následky újmy na zdraví nemůže konat dosavadní práci, nenastoupil do jiného zaměstnání odpovídajícího jeho snížené pracovní způsobilosti jen pro nedostatek pracovních příležitostí. K hmotnému zabezpečení osob, které se ocitly bez práce, a tedy i k částečnému odstranění tohoto následku slouží zvláštní předpisy, nikoli odpovědnost za škodu. Je-li škoda způsobena situací na trhu práce, výdělek po skončení pracovní neschopnosti se určuje podle tzv. pravděpodobného výdělku. Také závěr odvolacího soudu o šestinásobném zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění dovolací soud posoudil jako neodůvodněný, zejména proto, že v porovnání s jinými případy pro žádnou z oblastí společenského uplatnění nedošlo k úplné ztrátě možností a příležitostí a že omezení žalobce nejsou a nemusí být trvalá a reálná. Správným nebyl ani postup, kdy odvolací soud násobek mimořádného zvýšení této náhrady nesprávně odvinul od základu 700 bodů, jehož součástí neučinil zvýšení počtu bodů o 50 % podle § 6 odst. 1 písm. c) vyhlášky č. 440/2001 Sb. ve zpracovaném lékařském posudku, a který tak měl činit 1.050 bodů.
 Krajský soud v Praze proto nově rozhodl rozsudkem ze dne 20. 11. 2012, č. j. 23 Co 545/2009-192, tak, že rozsudek soudu prvního stupně potvrdil. Vyšel ze závazného právního názoru dovolacího soudu a jak v otázce náhrady za ztrátu na výdělku, kde nebyla shledána odpovědnost žalovaných za neuspokojivou situaci na trhu práce, tak v otázce náhrady za ztížení společenského uplatnění, která byla mimořádně zvýšena na dvojnásobek, posoudil rozsudek soudu prvního stupně jako věcně správný.
 Proti rozhodnutí odvolacího soudu podal žalobce dovolání, jehož přípustnost dovozuje z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. a které odůvodňuje tím, že odvolací soud shodně se soudem prvního stupně věc nesprávně právně posoudil [§ 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř.] a dopustil


text:
se zvůle, čímž řízení zatížil vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci [§ 241a odst. 2 písm. a) o.s.ř.]. Brojí zejména proti závěru o nemožnosti získat zaměstnání odpovídající jeho zdravotnímu stavu vzhledem k nedostatku vhodných míst na trhu práce. Soustavně takové místo hledal, byl však vždy odmítnut právě pro své zdravotní omezení. Namítá také, že přiznané odškodnění ztížení společenského uplatnění je absolutně neodpovídající, jako přiměřené by považoval zvýšení na částku 1.000.000,- Kč.
 Nejvyšší soud jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno včas, osobou oprávněnou účastníkem řízení (§ 240 odst. 1 o.s.ř.), zastoupeným advokátem (§ 241 odst. 1 a 4 o.s.ř.), dospěl k závěru, že dovolání směřuje proti rozhodnutí, proti němuž není tento mimořádný opravný prostředek přípustný. Vzhledem k tomu, že dovoláním napadené rozhodnutí bylo vydáno 20. 11. 2012, Nejvyšší soud postupoval podle dosavadních předpisů (tj. podle občanského soudního řádu ve znění účinném do 31. 12. 2012 srov. čl. II bod 7 zákona č. 404/2012 Sb. dále též jen o.s.ř. ).
 Podle § 237 o.s.ř. je dovolání přípustné proti rozsudku odvolacího soudu a proti usnesení odvolacího soudu, jimiž bylo změněno rozhodnutí soudu prvního stupně ve věci samé [písm. a)], jimiž bylo změněno rozhodnutí soudu prvního stupně, kterým soud prvního stupně rozhodl ve věci samé jinak než v dřívějším rozsudku (usnesení) proto, že byl vázán právním názorem odvolacího soudu, který dřívější rozhodnutí zrušil [písm. b)], jimiž bylo potvrzeno rozhodnutí soudu prvního stupně, jestliže dovolání není přípustné podle ustanovení písmena b) a dovolací soud dospěje k závěru, že napadené rozhodnutí má ve věci samé po právní stránce zásadní význam [písm. c)].
 Přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. a), b) o.s.ř. zde nepřichází do úvahy. Zbývá proto posoudit přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř. Toto ustanovení bylo nálezem Ústavního soudu ze dne 21. 2. 2012, sp. zn. Pl. ÚS 29/11, zrušeno uplynutím dne 31. 12. 2012, do té doby však bylo součástí právního řádu, a je tedy pro posouzení přípustnosti dovolání v této věci nadále použitelné (srov. nález Ústavního soudu ze dne 6. 3. 2012, sp. zn. IV. ÚS 1572/11).
 Rozhodnutí odvolacího soudu má po právní stránce zásadní význam zejména tehdy, řeší-li právní otázku, která v rozhodování dovolacího soudu dosud nebyla vyřešena nebo která je soudy rozhodována rozdílně, nebo má-li být dovolacím soudem vyřešená právní otázka posouzena jinak; k okolnostem uplatněným dovolacími důvody podle § 241a odst. 2 písm. a) a § 241a odst. 3 se nepřihlíží (§ 237 odst. 3 o.s.ř.).
 Žalobce jako důvod dovolání uplatňuje i skutečnost, že řízení bylo postiženo vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, ve skutečnosti však polemizuje s právními závěry odvolacího soudu a uplatňuje tak jen důvod podle § 241a odst. 2 písm. b) o.s.ř. [ostatně k dovolacímu důvodu podle § 241a odst. 2 písm. a) o.s.ř. by v řízení, kde je přípustnost dovolání dovozována z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., nemohlo být ve smyslu § 237 odst. 3 o.s.ř. přihlédnuto]. Jestliže však nesouhlasí s posouzením přiměřenosti


text:
přiznaného odškodnění ztížení společenského uplatnění, nemohou uplatněné námitky přípustnost dovolání založit. Ve sporech o náhradu škody představované nemateriální újmou v podobě bolesti a ztížení společenského uplatnění platí, že pro určení výše odškodnění je rozhodující jednak lékařské ohodnocení počtem bodů, z něhož je nutno vycházet, a z hlediska jeho mimořádného zvýšení dále posouzení výjimečných bolestivých stavů či předpokladů, které měl poškozený pro další uplatnění v životě a společnosti a které jsou následkem úrazu omezeny nebo ztraceny. Kromě zvýšení bodového ohodnocení lékařem podle § 6 odst. 1 vyhlášky lze odškodnění dále přiměřeně zvýšit podle § 7 odst. 3 vyhlášky, avšak jen ve zvlášť výjimečných případech hodných mimořádného zřetele, neboť již odškodnění v základní výměře určené na základě celkového bodového ohodnocení stanoveného lékařem představuje samo o sobě náhradu za následky škody na zdraví, které jsou trvalého rázu a mají prokazatelně nepříznivý vliv na uplatnění poškozeného v životě a ve společnosti (srov. stanovisko občanskoprávního a obchodního kolegia Nejvyššího soudu ze dne 12. 1. 2011, Cpjn 203/2010, uveřejněné pod č. 50/2011 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek).
 Ustanovení § 7 odst. 3 vyhlášky, které umožňuje mimořádné zvýšení odškodnění bolesti a ztížení společenského uplatnění, patří k právním normám s relativně neurčitou (abstraktní) hypotézou, tj. k právním normám, jejichž hypotéza není konkrétně stanovena přímo právním předpisem, ale závisí v každém jednotlivém případě na úvaze soudu. Uvedené ustanovení tak přenechává soudu, aby v každém jednotlivém případě sám vymezil hypotézu právní normy ze širokého, předem neomezeného okruhu okolností, a aby sám podle svého uvážení posoudil, zda se jedná o zvlášť výjimečný případ hodný mimořádného zřetele , a v případě kladného závěru jaké zvýšení náhrady je v konkrétní posuzované věci přiměřené . V takových případech, ve kterých právní předpis poskytuje soudu možnost uvážení, může dovolací soud [jde-li o dovolání, jež může být přípustné pouze podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř.] zpochybnit úvahu odvolacího soudu, jen je-li zjevně nepřiměřená (srovnej např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 17. 9. 2009, sp. zn. 22 Cdo 5164/2007, nebo ze dne 23. 9. 2010, sp. zn. 25 Cdo 2046/2009). O takový případ se však v souzené věci nejedná.
 V daném případě právní posouzení zjištěného skutkového stavu (správnost skutkových zjištění dovolacímu přezkumu nepodléhá) odpovídá shora uvedeným právním závěrům vyplývajícím z ustálené judikatury. Odvolací soud (stejně jako soud prvního stupně) po zhodnocení individuálních okolností skutkově jedinečného případu dospěl k závěru, že se v případě žalobce jedná o výjimečný případ hodný mimořádného zřetele, odůvodňující zvýšení náhrady za ztížení společenského uplatnění, a to na celkový trojnásobek základní částky (1.050 bodů po zvýšení znalcem o 50%, tj. 126.000,- Kč základní náhrady, celkový trojnásobek 378.000,- Kč, z toho 126.000,- obdržel žalobce mimosoudně). Vycházel přitom zejména ze zhodnocení, jak se následky poškození zdraví žalobce projevily v jeho životě a nakolik jsou jeho možnosti pro uplatnění v životě a ve společnosti omezeny či ztraceny v porovnání s předchozím rozsahem a kvalitou společenského i jiného uplatnění. Jestliže právní posouzení věci odpovídá shora uvedeným právním principům, respektuje závazný právní názor dovolacího soudu (§ 243d odst. 1 část první věty za středníkem o.s.ř.)


text:
a je srovnatelné i s jinými obdobnými případy popsanými judikaturou dovolacího soudu (např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 26. 1. 2012, sp. zn. 25 Cdo 4764/2010, publikovaný pod C 10773 v Souboru civilních rozhodnutí Nejvyššího soudu, C. H. Beck, či rozsudek téhož soudu ze dne 8. 2. 2012, sp. zn. 25 Cdo 2647/2011, publikovaný tamtéž pod C 10778), nelze v rozsudku odvolacího soudu, spatřovat rozhodnutí, které by mělo zásadní právní význam.
 Zpochybňuje-li pak žalobce skutkové závěry ohledně situace na trhu práce a důvodů, pro které nezískal odpovídající zaměstnání, nelze k tomuto dovolacímu důvodu podle § 241a odst. 3 o.s.ř. (rozhodnutí vychází ze skutkového zjištění, které nemá podle obsahu spisu v podstatné části oporu v provedeném dokazování) v řízení, kde je dovozována přípustnost dovolání podle § 237 odst. 1 písm. c) o.s.ř., ve smyslu § 237 odst. 3 o.s.ř. přihlédnout. Dovolání tedy není ani v tomto ohledu přípustné.
 Nejvyšší soud proto podle § 218 písm. c) ve spojení s § 243b odst. 5 větou první o.s.ř. dovolání jako nepřípustné odmítl.
 O náhradě nákladů dovolacího řízení bylo rozhodnuto podle § 243b odst. 5 věty první, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 3 o.s.ř., neboť dovolání žalobce bylo odmítnuto a žalovaným žádné náklady v dovolacím řízení nevznikly.


text:
123/2000 Sb. - Zákon o zdravotnických prostředcích a o... | Esipa.cz
 123/2000 Sb.Zákon o zdravotnických prostředcích a o změně některých souvisejících zákonů
 Přijato: 15. dubna 2000 Nabývá účinnosti: 1. července 2000
 diagnózy, prevence, monitorování, léčby nebo mírnění nemoci,
 diagnózy, monitorování, léčby, mírnění nebo kompenzace poranění nebo zdravotního postižení,
 vyšetřování, náhrady anebo modifikace anatomické struktury či fyziologického procesu,
 určený k podání léčiva;1) pokud však tento výrobek je uveden na trh tak, že zdravotnický prostředek a léčivo tvoří jediný integrální výrobek určený výlučně k jednorázovému použití v této kombinaci, vztahuje se na něho zvláštní právní předpis.2) Pro požadavky bezpečnosti a účinnosti takového zdravotnického prostředku platí zvláštní právní předpisy,3)
 ČÁST PRVNÍ - O ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDCÍCH
 § 4 - Požadavky na zdravotnické prostředky
 § 10 - Informovaný souhlas
 § 11 - Podmínky provádění klinických zkoušek
 § 12 - Dokumentace klinického hodnocení
 § 13 - Zadavatel
 § 14 - Zkoušející
 § 15 - Způsobilost k provádění klinických hodnocení zdravotnických prostředků
 HLAVA IV - PŘEDEPISOVÁNÍ A VÝDEJ ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDKŮ
 § 17 - Předepisování zdravotnických prostředků
 § 18 - Prodej zdravotnických prostředků
 § 19 - Úkoly v distribuci zdravotnických prostředků
 HLAVA V - INSTALACE, POUŽÍVÁNÍ, ÚDRŽBA, SERVIS A EVIDENCE ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDKŮ
 § 23 - Instalování a používání zdravotnických prostředků
 § 25 - Čištění, dezinfekce a sterilizace zdravotnických prostředků
 § 26 - Údržba zdravotnických prostředků
 § 27 - Periodické bezpečnostně technické kontroly zdravotnických prostředků
 § 28 - Udržování zdravotnických prostředků
 § 30 - Evidence zdravotnických prostředků
 § 31 - Registrace
 § 32 - Ohlašování, evidence, šetření nežádoucích příhod a předcházení nežádoucím příhodám
 HLAVA VII - OPATŘENÍ K ZAJIŠTĚNÍ BEZPEČNOSTI ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDKŮ
 § 36 - Bezpečnostní plán pro zdravotnické prostředky
 HLAVA VIII - VÝKON STÁTNÍ SPRÁVY A DALŠÍCH ČINNOSTÍ V OBLASTI ZDRAVOTNICKÝCH PROSTŘEDKŮ
 § 37 - Orgány státní správy
 § 42 - Předmět a rozsah kontroly v oblasti používání zdravotnických prostředků
 § 46 - Ukládání pokut
 HLAVA XI - USTANOVENÍ SPOLEČNÁ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ
 § 48 - Použití předpisů o správním řízení


text:
Legislativa - Společnosti REMA
 ›Legislativa
 Díl 8 zákona se vztahuje od 15. srpna 2018 na elektrozařízení náležejících do skupin uvedených v příloze č. 7 části II. uvedeného zákona
 Podle § 37f odst. 5 se tento díl zákona nevztahuje na
 dopravní prostředky pro přepravu osob nebo zboží, kromě elektrických dvoustopých vozidel, pro která nebylo uděleno schválení typu podle zákona upravujícího podmínky provozu vozidel na pozemních komunikacích,
 zdravotnické prostředky, pokud se očekává, že budou před ukončením životnosti zdrojem nákazy, a aktivní implantabilní zdravotnické prostředky.
 Co jsou velká stacionární průmyslová soustrojí?
 (všechna kritéria musí být naplněna současně)
 Velké sestavy strojů, zařízení a součástek;
 Společně fungující a specifické použití (jako nástroj);
 Zařízení natrvalo na určeném místě nainstalované, odinstalované a používané a udržované odborníky v rámci průmyslového výrobního procesu anebo výzkumné a vývojové instituce.
 European WEEE Register Network (EWRN) doporučuje, aby objem takovéhoto zařízení byl více než 15,62 m3 a zároveň jeho hmotnost převyšovala 2 tuny.
 Co je velká pevná instalace?
 Rozsáhlá kombinace několika typů elektrických zařízení a případně jiných zařízení, která sestavili, nainstalovali a odinstalovali osoby zabezpečující profesionální odbornou činnost;
 Jsou určené pro stálé používání jako součást budovy a nebo konstrukce na dopředu určeném a vyhrazeném místě;
 Je možné nahradit jen stejným specificky navrženým zařízením.
 European WEEE Register Network (EWRN) doporučuje, aby objem takovéto instalace byl více než 32 m3 anebo její hmotnost převyšovala 44 tun anebo bylo nutno pro instalaci použít zvedací a manipulační zařízení (jeřáb) do specifických průmyslových objektů a nebo potřebný příkon elektrické energie větší než 375 kW.
 Co jsou dopravní prostředky pro přepravu osob nebo zboží, kromě elektrických dvoustopých vozidel, pro která nebylo uděleno schválení typu podle zákona upravujícího podmínky provozu vozidel na pozemních komunikacích?
 (kritéria musí být naplněna současně)
 Elektrická vozidla bez ohledu na počet kol, která jsou typově schválena Nařízením EU č. 163/2013 a jsou považována za dopravní prostředky osob anebo zboží;
 Všechna elektrická vozidla, která mají více než dvě kola.
 Výše uvedené podmínky znamenají že např. dětská elektrická autíčka, elektrické koloběžky a jiné nejsou součástí uvedené výjimky. Naopak elektrické invalidní vozíky a skútry, elektrické vysokozdvižné vozíky, čistící vozidla, osobní auta, nákladní auta, autobusy, tramvaje, motorky a vlaky pod uvedenou výjimku spadají.
 Níže naleznete důležité definice – pro účely zákona se rozumí:
 § 37g písm. a)
 „elektrickým nebo elektronickým zařízením (dále jen „elektrozařízení“) – zařízení, jehož funkce závisí na elektrickém proudu nebo na elektromagnetickém poli nebo zařízení k výrobě, přenosu a měření elektrického proudu nebo elektromagnetického pole a které je určeno pro použití při napětí nepřesahujícím 1000 V pro střídavý proud a 1500 V pro stejnosměrný proud,“
 § 37g písm. e)
 „výrobcem – právnická osoba nebo fyzická osoba oprávněná k podnikání, která v České republice
 3. bez ohledu na způsob prodeje, včetně použití prostředků komunikace na dálku31n , v rámci své podnikatelské činnosti uvádí elektrozařízení nabytá z jiného státu na trh a je v České republice usazena, nebo
 4. prodává elektrozařízení prostřednictvím prostředků komunikace na dálku přímo konečným uživatelům do České republiky z jiného státu, kde je usazena,“
 § 37g písm. g)
 „zpětným odběrem elektrozařízení – odebírání použitých


text:
elektrozařízení pocházejících z domácností od konečných uživatelů bez nároku na úplatu v místě zpětného odběru nebo v místě prodeje nebo dodávky nového elektrozařízení posledním prodejcem či v jeho bezprostřední blízkosti,“
 § 37g písm. h)
 „odděleným sběrem elektroodpadu – odebírání použitých elektrozařízení nepocházejících z domácností od konečných uživatelů v místě odděleného sběru,“
 § 37g písm. i)
 „místem zpětného odběru – místo určené výrobcem, ve kterém jsou zpětně odebírána elektrozařízení pocházejících z domácností,“
 § 37g písm. j)
 § 37g písm. o)
 „posledním prodejcem – právnická osoba nebo fyzická osoba oprávněná k podnikání, která bez ohledu na způsob prodeje, včetně použití prostředků komunikace na dálku31n), dodává v rámci své podnikatelské činnosti elektrozařížení konečnému uživateli,“
 c)identifikační číslo osoby, bylo-li přiděleno,
 f) údaj o tom, zda se jedná o výrobce, pověřeného zástupce nebo právnickou osobu podle § 37h odst. 1 písm. c)


text:
V. úplné znění Vnitřního mzdového předpisu UK (neaktuální) - Univerzita Karlova
 Vnitřní mzdový předpis UK - předchozí znění
 V. úplné znění Vnitřního mzdového předpisu UK (neaktuální)
 V. ÚPLNÉ ZNĚNÍ
 VNITŘNÍHO MZDOVÉHO PŘEDPISU
 ZE DNE 6. ČERVNA 2007
 se podle § 9 odst. 1 písm. b) a § 17 odst. 1 písm. c) zákona č. 111/1998 Sb.,
 usnesl na tomto vnitřním mzdovém předpisu Univerzity Karlovy:
 Čl. 1 Rozsah platnosti
 Vnitřní mzdový předpis Univerzity Karlovy (dále jen "mzdový předpis") upravuje poskytování mzdy a odměny za pracovní pohotovost na Univerzitě Karlově (dále jen "univerzita").
 Mzdový předpis se vztahuje na akademické pracovníky a ostatní zaměstnance (dále jen "pracovník"), kteří jsou k univerzitě v pracovním poměru.
 Čl. 2 Mzda
 Mzdou se rozumí peněžitá plnění poskytovaná pracovníkovi za práci. Mzdou se rozumí smluvní mzda, nebo tarifní mzda, osobní příplatek, příplatek za vedení, příplatek za zastupování, příplatek za práci přesčas, příplatek za práci ve svátek, příplatek za noční práci, příplatek za práci o sobotách a nedělích, příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí a odměny.
 Za mzdu se nepovažují plnění poskytovaná podle zvláštních předpisů v souvislosti s pracovním poměrem, zejména náhrady mzdy, odstupné, cestovní náhrady, odměny za pracovní pohotovost a pod.
 Mzda nesmí být nižší než minimální mzda stanovená zvláštním předpisem,1) popřípadě též než nejnižší úroveň zaručené mzdy, vyplývá-li to ze zvláštního předpisu.1a)
 1) § 111 zákona č. 262/2006 Sb., zákoníku práce a nařízení vlády č. 567/2006 Sb.
 1a) § 112 zákoníku práce a nařízení vlády č. 567/2006 Sb.
 Čl. 3 Smluvní mzda
 Pracovníkům, a to zejména akademickým pracovníkům, může rektor, nebo děkan, v rámci své působnosti přiznat smluvní mzdu. Smluvní mzda se přiznává místo všech složek mzdy s výjimkou příplatku za práci přesčas, příplatku za práci o sobotách a nedělích, příplatku za noční práci a odměn. Na stanovení mzdy pracovníkovi, kterému byla stanovena smluvní mzda, se ustanovení čl. 4 až 8, 11, 14 a 19 nevztahují.
 Zásady pro sjednávání smluvních mezd může stanovit opatření rektora, k němuž se vyjadřuje Akademický senát univerzity.
 Čl. 4 Zařazování pracovníků do mzdových tříd
 Podkladem pro zařazení pracovníka do profese, příp. funkce, je popis pracovní činnosti, který musí vycházet z druhu práce sjednané v pracovní smlouvě a z práce, kterou bude pracovník skutečně vykonávat.
 S popisem pracovní činnosti musí být pracovník seznámen před započetím práce a tuto skutečnost musí stvrdit svým podpisem.
 Podkladem pro zpracování popisu pracovní činnosti jsou katalogy prací obsahující příklady pracovních činností s jejich zařazením do příslušné mzdové třídy.
 Pracovní činnosti na univerzitě jsou rozděleny podle kategorií pracovníků do těchto katalogů prací:
 katalog prací pro akademické a vědecké pracovníky, který je uveden v příloze č. 3,
 katalog prací pro hospodářsko - správní, technické a odborné pracovníky, který je uveden v příloze č. 4,
 katalog prací pro dělníky, obslužné pracovníky a obchodně provozní pracovníky, který je uveden v příloze č. 4.
 Pracovní činnosti se v katalogu prací člení podle složitosti, náročnosti a odpovědnosti do osmi mzdových tříd pro akademické pracovníky, vědecké pracovníky a ostatní lektory (dále jen „akademický a vědecký pracovník“) a do deseti mzdových tříd pro hospodářsko -


text:
správní, technické a odborné pracovníky a pro dělníky, obslužné pracovníky a obchodně provozní pracovníky.
 Pracovník bude zařazen na základě dohodnutého druhu práce sjednaného v pracovní smlouvě, včetně popisu pracovní činnosti, do příslušné mzdové třídy.
 Univerzita zařadí akademického nebo vědeckého pracovníka do takové mzdové třídy, aby rozhodující část pracovních činností uvedených v katalogu prací u této třídy byla obsažena v popisu pracovní činnosti pracovníka. Popis pracovní činnosti může zahrnovat jen takové pracovní činnosti, u kterých lze důvodně předpokládat, že je pracovník bude v průběhu doby, na kterou je do mzdové třídy zařazován, schopen vykonávat. Zařazení do mzdové třídy se provádí na dobu nejvýše pěti let, nebo na dobu tří let, jde-li o pracovníka na fakultě nebo další součásti, na které nebylo vydáno opatření podle odstavce 12.
 Univerzita zařadí pracovníka, který není akademickým ani vědeckým pracovníkem, do té mzdové třídy, ve které je v katalogu zařazena nejnáročnější práce, jejíž výkon univerzita na pracovníkovi požaduje. Pokud není tato práce v katalogu uvedena, zařadí univerzita pracovníka do mzdové třídy, ve které jsou v katalogu zahrnuty příklady prací porovnatelné s ní z hlediska složitosti, odpovědnosti, psychické, případně fyzické náročnosti.
 Podmínkou pro zařazení pracovníka do mzdové třídy je splnění příslušných kvalifikačních předpokladů uvedených v katalogu prací. Dosažení kvalifikačních předpokladů potřebných pro zařazení do jiné mzdové třídy nezakládá nárok na zařazení do této třídy.
 Výjimečně může univerzita pracovníka zařadit do mzdové třídy, pro kterou nesplňuje kvalifikační předpoklady, a to nejdéle na dobu dvou let; opakovaně lze takovéto zařazení provést jen v případech hodných zvláštního zřetele.
 Na dobu delší než dva roky může univerzita výjimečně zařadit pracovníka, který není akademickým ani vědeckým pracovníkem, do mzdové třídy, pro kterou nesplňuje kvalifikační předpoklady, jestliže pracovník nesplňuje kvalifikační předpoklad vzdělání o jeden stupeň a dále pokud
 dlouhodobou činností v příslušném oboru prokázal schopnost k výkonu požadovaných prací a dosáhl věku 45 let nebo
 zahájil v době, po kterou byl výjimečně zařazen do mzdové třídy, nebo před tímto výjimečným zařazením, studium, jehož absolvováním si doplní potřebné vzdělání a ve studiu řádně pokračuje anebo
 výkon na něm požadované práce je převážně manuálního nebo provozního charakteru a vyžaduje podle příslušného katalogu jen střední odborné vzdělání, absolvování speciálních kurzů, vyučení v oboru nebo zvláštní zkoušku odborné způsobilosti stanovenou zvláštním předpisem, přičemž pracovník může být zařazen nejvýše do šesté mzdové třídy.
 Konkrétní rozsah pedagogických a vědeckých povinností akademických pracovníků a ostatních lektorů a vědeckých povinností vědeckých pracovníků stanoví děkan fakulty nebo ředitel další součásti, na které jsou zařazeni akademičtí nebo vědečtí pracovníci, svým opatřením, a to dle zaměření pedagogické a vědecké činnosti příslušné fakulty nebo další součásti. Obsah tohoto opatření děkan nebo ředitel předem projedná s rektorem; na fakultě se k tomuto opatření vyjadřuje akademický senát fakulty.
 Čl. 5 Stanovení mzdového tarifu
 Pracovníkovi přísluší mzdový tarif nejméně ve výši dolní hranice a nejvýše horní hranice tarifního rozpětí příslušné mzdové třídy, do které byl zařazen podle čl. 4. Tarifní rozpětí mzdových tříd jsou uvedena v příloze č. 1.
 Při stanovení výše mzdového tarifu v rámci rozpětí příslušné mzdové třídy univerzita přihlédne k délce předchozí odborné praxe pracovníka.


text:
Podle odstavce 2 postupuje univerzita při prvním zařazení pracovníka do příslušné mzdové třídy. K prvnímu zařazení dochází při
 založení pracovního poměru,
 změně druhu práce sjednaného v pracovní smlouvě,
 změně mzdového předpisu.
 Od tohoto zařazení se dále získaná praxe započítává v plném rozsahu bez ohledu na to, zda pracovník splňuje stanovený stupeň vzdělání.
 Do doby odborné praxe se plně započítávají tyto náhradní doby:
 doba výkonu základní (náhradní) vojenské služby nebo civilní služby v rozsahu stanoveném pro výkon této služby příslušným zákonem platným v době jejího výkonu,
 doba mateřské, další mateřské nebo rodičovské dovolené v rozsahu odpovídajícím délce této dovolené podle příslušného právního předpisu platného v době jejího čerpání, nejvýše však v celkovém rozsahu šesti let,
 doba studia v postgraduálním studiu podle zákona č. 172/1990 Sb., o vysokých školách, nebo v doktorském studijním programu, které bylo řádně ukončeno, nejvýše však tři roky.
 Posouzení druhu praxe a rozhodnutí o rozsahu jejího zápočtu je s výjimkou odstavce 4 plně v kompetenci univerzity.
 Pracovníkům s nerovnoměrně rozvrženou pracovní dobou lze stanovit odměňování hodinovou mzdou. Podmínky pro zařazení pracovníků do této kategorie stanoví zákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce.
 Čl. 6 Příplatek za vedení
 Vedoucímu pracovníkovi univerzity přísluší podle stupně řízení a náročnosti řídící práce příplatek za vedení. Rozpětí příplatků za vedení jsou uvedena v příloze č. 2.
 Konkrétní výši příplatku za vedení stanovuje vedoucímu pracovníkovi osoba oprávněná uzavírat s pracovníkem jménem univerzity pracovní smlouvu.
 Čl. 7 Příplatek za zastupování
 Nárok na příplatek za zastupování vznikne pracovníkovi bez ohledu na jeho pracovní zařazení tehdy, zastupuje-li vedoucího pracovníka na vyšším stupni řízení, pokud zastupování není obsaženo v popisu jeho pracovní činnosti.
 Příplatek za zastupování přísluší pracovníkovi, který byl zastupováním pověřen a který zastupuje vedoucího pracovníka na vyšším stupni řízení po dobu alespoň čtyři týdny, a to zpětně od prvního dne zastupování. Doby kratší než čtyři týdny, po které pracovník zastupoval vedoucího pracovníka, nelze sčítat.
 Výši příplatku za zastupování určuje pracovníkovi univerzita v rámci rozpětí příplatku za vedení stanoveného zastupovanému pracovníkovi.
 Univerzita nemá povinnost určit příplatek za zastupování ve stejné výši, v jaké určila příplatek za vedení zastupovanému vedoucímu pracovníkovi. Pokud je zastupující pracovník vedoucím pracovníkem na stejné nebo vyšší úrovni (příloha č. 2) jako zastupovaný pracovník a je mu vyplácen příplatek za vedení, příplatek za zastupování mu nepřísluší. V případě, že mu univerzita určí příplatek za zastupování vyšší než je jeho příplatek za vedení, má pracovník nárok na ten příplatek, který je vyšší.
 Čl. 8 Osobní příplatek
 Pracovníkovi, který dosahuje velmi dobrých pracovních výsledků, může univerzita přiznat osobní příplatek.
 Pracovníkovi může být přiznán osobní příplatek až do výše 100 % jeho mzdového tarifu.
 Osobní příplatek je přiznáván na dobu nejméně šesti měsíců a nejvýše jednoho roku na základě hodnocení, které provádí příslušný vedoucí pracovník; pracovníkům zařazeným do mzdových tříd AP2, AP3, AP4, VP2 a L2 lze osobní příplatek přiznat na dobu delší, nejvíce však na tři roky.
 V závislosti na plnění podmínek stanovených v odstavci 1 a 2 mohou osoby podle odstavce 3 rozhodnout o zvýšení, snížení nebo odejmutí osobního příplatku bez ohledu na dobu stanovenou v


text:
odstavci 3.
 Na poskytnutí osobního příplatku nemá pracovník nárok.
 Čl. 9 Příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí
 Příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí náleží pracovníkovi, který vykonává pracovní činnosti ve ztíženém pracovním prostředí, ve kterém je výkon práce spojen s mimořádnými obtížemi vyplývajícími z vystavení účinkům ztěžujícího vlivu a z opatření k jejich snížení nebo odstranění.
 Příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí náleží pracovníkovi ve výši a za podmínek stanovených v souladu se zákoníkem práce a zvláštním předpisem2) v kolektivní smlouvě.
 Příplatek za práci ve ztíženém pracovním prostředí lze poskytnout i pracovníkům vykonávajícím činnosti, které jsou z hlediska rizika ohrožení života nebo zdraví pracovníka srovnatelné s činnostmi uvedenými v odstavci 1.
 2) Nařízení vlády č. 567/2006 Sb.
 Čl. 10 Příplatek a náhradní volno za práci přesčas
 Prací přesčas je práce konaná pracovníkem na příkaz univerzity nebo s jejím souhlasem nad stanovenou týdenní pracovní dobu vyplývající z předem stanoveného rozvržení pracovní doby a konaná mimo rámec rozvrhu pracovních směn.
 Za práci přesčas přísluší pracovníkovi vedle dosažené mzdy příplatek ve výši stanovené v souladu se zákoníkem práce v kolektivní smlouvě.
 Univerzita může pracovníkovi po dohodě s ním poskytnout za dobu práce přesčas místo příplatku náhradní volno.
 Podmínky nařizování a rozsah výkonu přesčasové práce se řídí zákoníkem práce.
 Čl. 11 Příplatek, náhradní volno a náhrada mzdy za svátek
 Za dobu práce ve svátek přísluší pracovníkovi dosažená mzda a náhradní volno v rozsahu práce konané ve svátek, které mu bude poskytnuto nejpozději do konce třetího kalendářního měsíce následujícího po výkonu práce ve svátek nebo v jinak dohodnuté době. Za dobu čerpání náhradního volna přísluší pracovníkovi náhrada mzdy ve výši průměrného výdělku. Univerzita se může se pracovníkem dohodnout na poskytnutí příplatku k dosažené mzdě místo náhradního volna, a to ve výši stanovené v souladu se zákoníkem práce v kolektivní smlouvě.
 Pracovníkovi, který nepracoval proto, že svátek připadl na jeho obvyklý pracovní den, přísluší náhrada mzdy ve výši průměrného výdělku, pokud mu mzda ušla v důsledku svátku.
 Čl. 12 Příplatek za noční práci
 Za práci v noci přísluší pracovníkovi mzdové zvýhodnění, a to ve výši a za podmínek stanovených v souladu se zákoníkem práce v kolektivní smlouvě.
 Čl. 13 Příplatek za práci o sobotách a nedělích
 Za práci nařízenou univerzitou o sobotách a nedělích v rámci týdenní pracovní doby se poskytuje příplatek ve výši stanovené v souladu se zákoníkem práce v kolektivní smlouvě.
 Za práci nařízenou univerzitou o sobotách a nedělích nad rámec týdenní pracovní doby přísluší pracovníkovi vedle příplatku, nebo náhradního volna za práci přesčas příplatek ve výši 50 % příslušného mzdového tarifu, nejméně však ve výši podle odstavce 1.
 Čl. 14 Doplatek mzdy při převedení na jinou práci
 Převede-li univerzita pracovníka v dohodě s ním na přechodnou dobu na práci s pracovní činností zařazenou do vyšší mzdové třídy nebo na funkci zařazenou do vyšší mzdové třídy, přísluší pracovníkovi za tuto dobu, nejdéle však za 60 pracovních dnů, doplatek mzdy ve výši rozdílu dolní hranice tarifního rozpětí vyšší mzdové třídy a jeho mzdového tarifu.
 Při přechodném převedení na jinou práci s pracovní


text:
činností zařazenou do nižší mzdové třídy nebo na funkci zařazenou do nižší mzdové třídy se mzdový tarif pracovníka nemění.
 Za převedení na jinou práci se nepovažuje částečný výkon činnosti při dočasné nepřítomnosti jiného pracovníka, kdy pracovník současně vykonává svou činnost.
 V případě převedení pracovníka na jinou práci s pracovní činností zařazenou do nižší mzdové třídy z důvodu
 karanténního opatření nebo
 odvrácení živelné pohromy,
 přísluší pracovníkovi po dobu převedení doplatek ke mzdě nejméně do výše jeho průměrného výdělku; tento doplatek lze však poskytnout po dobu nejvýše dvanácti měsíců.
 Čl. 15 Mzda při odborném školení
 Za dobu účasti na odborném školení a přezkušování nařízené univerzitou jako povinnost vyplývající z výkonu sjednané práce, se pracovníkům poskytuje mzda.
 Čl. 17 Výplata další mzdy
 Univerzita může vyplatit další mzdu pracovníkovi za splnění pracovních úkolů a pracovní výkon v každém pololetí kalendářního roku, pokud v něm, tj. v pololetí kalendářního roku, odpracuje alespoň 65 dnů u univerzity v témže pracovním poměru. Další mzda se může pracovníkovi vyplatit v tom případě, že v prvním pololetí neskončí jeho pracovní poměr 31. květnem nebo před 30. červnem, odpracuje-li pracovník stanovený počet dní až v červnu, ve druhém pololetí 30. listopadem nebo před 31. prosincem, pokud pracovník odpracuje stanovený počet dní až v prosinci. Splnění podmínky trvání téhož pracovního poměru k jednomu zaměstnavateli se nevyžaduje v případě, že dojde ke změně zaměstnavatele a k přechodu práv a povinností z pracovněprávních vztahů na základě zákona.
 Za odpracovaný den se považuje den, v němž pracovník odpracoval převážnou část své směny a dále den, v němž pracovník
 čerpal dovolenou na zotavenou v rozsahu poloviny své směny a větším,
 čerpal náhradní volno za práci přesčas v rozsahu poloviny své směny a větším,
 nemohl konat práci pro překážku na straně univerzity v rozsahu poloviny své směny a větším nebo
 nepracoval proto, že na jeho obvyklý den připadl svátek.
 Pracovník, který je zaměstnán po stanovenou týdenní pracovní dobu a má univerzitou rozvrženou týdenní pracovní dobu nerovnoměrně, se pro účely odstavce 1 posuzuje jako pracovník, který v kalendářním týdnu odpracoval pět pracovních dnů, i když jeho pracovní doba není rozvržena na všechny pracovní dny v týdnu. Ustanovení odstavce 2 platí obdobně.
 Postup stanovený v odstavci 3 nelze uplatnit u pracovníků s kratší než stanovenou týdenní pracovní dobou, jimž univerzita v rámci kratší pracovní doby rozvrhla práci na méně než pět pracovních dnů v týdnu. Těmto pracovníkům se započtou pouze dny, v nichž skutečně pracovali, případně nekonali práci z důvodů stanovených v odstavci 2.
 Výše další mzdy je shodná s výší přiznané smluvní mzdy, nebo je tvořena součtem mzdového tarifu, příplatku za vedení, příplatku za práci ve ztíženém pracovním prostředí a osobního příplatku, a to v těch částkách, na které pracovníkovi naposledy vznikl nárok nebo mu byly univerzitou naposledy určeny (tj. v měsíci květnu, červnu, listopadu, popř. v prosinci), pokud děkan příslušné fakulty, nebo v ostatních případech rektor nestanoví jinak.
 O tom, zda na fakultě bude vyplacena další mzda podle odstavce 1, rozhodne po vyjádření akademického senátu fakulty děkan; v případě dalších součástí a rektorátu rektor.
 Čl. 18


text:
Odměny
 Univerzita může pracovníkovi poskytnout odměnu
 za splnění mimořádného nebo zvlášť významného pracovního úkolu,
 v souladu s kolektivní smlouvou, k ocenění jeho pracovních zásluh při výročí 20 let a každých dalších 10 let trvání pracovního poměru, při dovršení padesáti let věku, při prvním skončení pracovního poměru po přiznání invalidního důchodu nebo po nabytí nároku na starobní důchod,
 za poskytnutí pomoci při předcházení požárům nebo jiným živelním událostem, jejich likvidaci nebo odstraňování jejich následků nebo při jiných mimořádných událostech, při nichž může být ohrožen majetek, zdraví nebo život,
 za práce a činnosti prováděné v doplňkové činnosti,
 za zajištění, respektive získání finančních zdrojů mimo státní příspěvek nebo dotaci,
 za práce a činnosti prováděné při řešení grantů, vědecko-výzkumných úkolů a dalších projektů, včetně zahraničních, v rámci hlavních činností univerzity (čl. 2 odst. 1 až 5 statutu univerzity) a souvisejících prací,
 za významnou a mimořádnou reprezentaci univerzity, fakulty nebo další součásti.
 Čl. 19 Odměna za pracovní pohotovost
 Při pracovní pohotovosti mimo pracoviště mimo pracovní dobu pracovníka poskytne univerzita pracovníkovi za hodinu této pohotovosti odměnu ve výši stanovené v souladu se zákoníkem práce v kolektivní smlouvě.
 Koná-li pracovník v době pracovní pohotovosti práci, odměna za pracovní pohotovost mu nepřísluší.
 Čl. 20 Tvůrčí volno
 Po dobu tvůrčího volna3) přísluší pracovníkovi mzda ve výši přiznané smluvní mzdy, nebo ve výši součtu mzdového tarifu a osobního příplatku tak, jak byly pracovníkovi přiznány před nástupem tvůrčího volna.
 3) § 76 zákona o vysokých školách.
 Čl. 21 Splatnost mzdy
 Mzda je splatná pozadu za měsíční období, a to nejpozději v následujícím měsíčním období.
 Univerzita vyplatí pracovníkovi před nastoupením dovolené mzdu splatnou během dovolené, připadne-li termín výplaty na období dovolené, pokud se s pracovníkem nedohodla jinak. Jestliže to neumožňuje technika výpočtu mzdy, poskytne mu přiměřenou zálohu a zbývající část mzdy mu vyplatí nejpozději v nejbližším pravidelném termínu výplaty mzdy následujícím po dovolené.
 Čl. 22 Srážky ze mzdy
 Srážky ze mzdy lze provést jen v případech stanovených v zákoníku práce.
 Čl. 23 Průměrný výdělek
 Zjišťování a používání průměrného výdělku upravuje zákoník práce.
 Čl. 24 Společná a závěrečná ustanovení
 Kde se v textu předchozích ustanovení užívá výrazu "univerzita", rozumí se tím orgán, který je oprávněn rozhodovat a jednat v pracovněprávních vztazích. V případě pracovníků uvedených v příloze č. 2 písm. a) výši mzdy (čl. 2 odst. 1) stanoví rektor.
 Na fakultě, nebo další součásti, anebo rektorátě univerzita dbá ustanovení § 110 zákoníku práce.
 Tento předpis byl schválen Akademickým senátem univerzity dne 29. ledna 1999.
 Tento předpis nabývá platnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy.4)
 4) § 36 zákona o vysokých školách. Registrace byla provedena dne 30. března 1999.
 Čl. 2 Změny Vnitřního mzdového předpisu ze dne 16. května 2005 (čtvrtá změna)
 Opatření podle čl. 1 bodu 7 děkani fakult a ředitelé dalších součástí poprvé od nabytí účinnosti změny Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (dále jen „předpis“) vydají do 31. prosince 2006. Rektor stanoví termíny jejich projednávání tak, aby návrhy opatření oborově příbuzných fakult a dalších součástí byly projednávány zároveň.
 Rektor, děkani fakult a ředitelé dalších součástí provedou v mezích své


text:
působnosti zařazení všech akademických a vědeckých pracovníků do mzdových tříd stanovených v příloze č. 3 předpisu nejpozději k 1. listopadu 2005, nejde-li o pracovníka, kterému byla přiznána smluvní mzda. Do provedení tohoto nového zařazení zůstávají zařazení pracovníka ve stávající mzdové třídě, výše jeho mzdového tarifu a výše osobního příplatku touto změnou předpisu nedotčeny.
 Pozn.: V čl. 1 bodu 7 čtvrté změny se nově upravilo znění čl. 4 odst. 12 Vnitřního mzdového předpisu.
 Čl. 2 Změny Vnitřního mzdového předpisu ze dne 6. června 2007 (pátá změna)
 Rektor, děkani a ředitelé dalších součástí uvedou v mezích své působnosti mzdové tarify pracovníků do souladu s přílohou č. 1 Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (dále jen „předpis“) nejpozději k 1. prosinci 2007. Do provedení této úpravy zůstává mzdový tarif pracovníka touto změnou předpisu nedotčen.
 Osobní příplatky přiznané před účinností této změny předpisu zůstávají nedotčeny.
 Změna Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (první změna) byla schválena Akademickým senátem univerzity dne 4. června 1999 a nabyla platnosti a účinnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy. Tato registrace byla pod čj. 23 585/99-30 provedena dne 17. června 1999 a současně bylo registrováno 1. úplné znění Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze.
 Změna Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (druhá změna) byla schválena Akademickým senátem univerzity dne 30. listopadu 2001. Tato změna nabyla platnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy, registrována byla pod č.j. 33 117/2001-30 dne 28. prosince 2001 a nabyla účinnosti 1. února 2002.
 Změna Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (třetí změna) byla schválena Akademickým senátem univerzity dne 11. dubna 2003. Tato změna nabyla platnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy, registrována byla pod č.j. 21 721/2003-30 dne 17. června 2003 a nabyla účinnosti 1. července 2003.
 Změna Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (čtvrtá změna) byla schválena Akademickým senátem univerzity dne 1. dubna 2005, změny provedené v rámci registrace byly schváleny dne 13. května 2005. Tato změna nabyla platnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy, registrována byla pod č.j. 18 297/2005-30 dne 16. května 2005 a nabyla účinnosti 1. července 2005.
 Změna Vnitřního mzdového předpisu Univerzity Karlovy v Praze (pátá změna) byla schválena Akademickým senátem univerzity dne 25. května 2007. Tato změna nabyla platnosti dnem registrace Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy, registrována byla pod č.j. 15 302/2007-30 dne 6. června 2007 a nabývá účinnosti 1. července 2007.
 Za správnost V. úplného znění:
 Příloha č. 1 mzdového předpisu
 Tarifní rozpětí mzdových tříd pro akademické a vědecké pracovníky
 Mzdová třída
 Tarifní rozpětí mzdových tříd pro hospodářsko - správní, technické a odborné pracovníky a pro dělníky, obslužné pracovníky a obchodně provozní pracovníky
 min. mzda1
 min. mzda1 +1100
 min. mzda1 +1400
 min. mzda1 +1000
 min. mzda1 +2500
 min. mzda1 +3000
 Příloha č. 2 mzdového předpisu
 prorektor univerzity, děkan fakulty, kvestor
 7000,- až 20000,- Kč měsíčně,
 proděkan fakulty, tajemník fakulty, ředitel další součásti, rektor Arcibiskupského semináře
 5000,- až 15000,- Kč měsíčně,
 vedoucí katedry, ústavu, útvaru, přednosta kliniky, vedoucí koleje, vedoucí menzy, zástupce ředitele další součásti
 3000,- až 10000,-


text:
Kč měsíčně,
 vedoucí oddělení, vedoucí střediska, zástupce vedoucího katedry, zástupce vedoucího ústavu, zástupce vedoucího útvaru, zástupce vedoucího koleje, zástupce vedoucího menzy
 1500 ,- až 6500,- Kč měsíčně,
 pracovník univerzity, který je podle opatření rektora, děkana nebo ředitele další součásti oprávněn organizovat, řídit a kontrolovat práci jiných pracovníků a dávat jim k tomu závazné pokyny
 500,- až 5000,- Kč měsíčně.
 Příloha č. 3 mzdového předpisu
 Katalog prací pro akademické a vědecké pracovníky
 • Mzdová třída: AP4
 Řešení úkolů základního nebo aplikovaného výzkumu anebo vývoje nebo umělecké činnosti s rozhodujícím významem pro rozvoj příslušného vědního nebo uměleckého oboru, jehož výsledky publikuje v mezinárodně významných recenzovaných časopisech nebo mezinárodně významných vědeckých monografiích anebo mezinárodně významných recenzovaných sbornících.
 Vedení nebo tvůrčí koordinace nejnáročnějších mezinárodních nebo klíčových národních výzkumných projektů.
 Působení ve funkci garanta studijního programu nebo člena rady garantů studijního programu anebo člena oborové rady doktorského studijního programu.
 Tvůrčí aplikace výsledků vědecko-výzkumné nebo umělecké činnosti do pedagogické činnosti, zejména do vedení studentů doktorského studijního programu; vedení specializovaných přednášek, seminářů nebo dalších forem výuky v doktorském a magisterském studijním programu.
 Působení v komisích pro státní doktorské zkoušky a pro obhajoby doktorských disertačních prací, členství v komicích pro státní závěrečné zkoušky nebo pro státní rigorózní zkoušky.
 Oponentní posuzování doktorských a habilitačních prací nebo oponentní činnost v rámci habilitačních nebo jmenovacích řízení.
 Expertizní činnost na národní nebo mezinárodní úrovni; recensní a oponentská práce při posuzování zásadních projektů v rámci příslušného oboru.
 magisterské vysokoškolské vzdělání, nejde-li o osobu jmenovanou profesorem v uměleckém oboru
 deset let praxe
 jmenování profesorem nebo dosažení srovnatelného postavení v zahraničí
 • Mzdová třída: AP3
 Řešení úkolů základního nebo aplikovaného výzkumu anebo vývoje nebo umělecké činnosti se zásadním významem pro daný vědní nebo umělecký obor, jehož výsledky publikuje v recenzovaných časopisech nebo ve vědeckých monografiích anebo v recenzovaných sbornících.
 Vedení nebo koordinace náročných výzkumných projektů nebo relativně samostatných částí takových projektů na alespoň národní úrovni.
 Tvůrčí aplikace výsledků vědecko-výzkumné nebo umělecké činnosti do pedagogické činnosti, zejména do vedení studentů doktorského nebo magisterského studijního programu; vedení přednášek a seminářů, zejména v magisterském nebo doktorském studijním programu; vedení a oponování diplomových a doktorských prací.
 Oponentní posuzování doktorských nebo habilitačních prací nebo oponentní činnost v rámci habilitačních řízení.
 Recensní a oponentská činnost na národní úrovni při posuzování projektů v rámci příslušného oboru.
 magisterské vysokoškolské vzdělání, nejde-li o osobu jmenovanou docentem nebo profesorem v uměleckém oboru
 šest let praxe
 jmenování docentem nebo profesorem anebo dosažení srovnatelného postavení v zahraničí
 • Mzdová třída: AP2
 Samostatné řešení složitých výzkumných nebo vývojových anebo uměleckých úkolů, jehož výsledky publikuje v recenzovaných časopisech nebo ve vědeckých monografiích anebo v recenzovaných sbornících.
 Podíl na organizačním zabezpečení výzkumné nebo pedagogické činnosti.
 Podíl na vedení přednášek a realizace dalších forem pedagogické činnosti v bakalářském nebo magisterském studijním programu, a to i v programech celoživotního vzdělávání.
 Kontrola studia, včetně vedení nebo konzultování anebo oponování diplomových, popřípadě bakalářských prací, nejde-li o působení na fakultě nebo další součásti, kde se z důvodu akreditovaných studijních programů obhajoby těchto prací nekonají.
 magisterské vysokoškolské vzdělání
 čtyři roky praxe
 dosažení titulu PhD., ThD. nebo


text:
CSc. nebo jmenování docentem anebo profesorem nebo dosažení srovnatelného postavení v zahraničí
 • Mzdová třída: AP1
 Podíl na řešení dílčích výzkumných nebo vývojových nebo uměleckých úkolů anebo podíl na publikační činnosti pro vzdělávací účely.
 Kontrola studia, vedení cvičení a dalších základních forem výuky, a to i v programech celoživotního vzdělávání; podíl na zajištění dalších forem pedagogické činnosti.
 magisterské vysokoškolské vzdělání nebo dosažení titulu PhD., ThD. nebo CSc. anebo srovnatelného postavení v zahraničí
 • Mzdová třída: L2
 Vedení přednášek a realizace dalších forem pedagogické činnosti v bakalářském nebo magisterském studijním programu, a to i v programech celoživotního vzdělávání.
 Kontrola studia, včetně vedení nebo konzultování anebo oponování bakalářských anebo diplomových prací, nejde-li o působení na fakultě nebo další součásti, kde se z důvodu akreditovaných studijních programů obhajoby těchto prací nekonají.
 magisterské vysokoškolské vzdělání nebo dosažení titulu PhD., ThD. nebo CSc. nebo jmenování docentem anebo profesorem nebo dosažení srovnatelného postavení v zahraničí
 pět let praxe
 • Mzdová třída: L1
 Realizace podpůrných forem pedagogické činnosti v bakalářském nebo magisterském studijním programu nebo v programech celoživotního vzdělávání anebo realizace pedagogické činnosti přímo nesouvisející s hlavním zaměřením studijního programu.
 Kontrola studia.
 magisterské nebo bakalářské vysokoškolské vzdělání
 • Mzdová třída: VP2
 Recensní a oponentská činnost při posuzování projektů v rámci příslušného oboru.
 pět let praxe v oboru
 dosažení titulu PhD., ThD. nebo CSc. nebo jmenování docentem anebo profesorem nebo srovnatelného postavení v zahraničí
 • Mzdová třída: VP1
 Řešení dílčích vědeckých nebo výzkumných anebo vývojových nebo uměleckých úkolů v příslušném oboru, jehož výsledky publikuje.
 Práce ve výzkumném týmu.
 Příloha č. 4 mzdového předpisu
 Katalog prací pro hospodářsko-správní, technické a odborné pracovníky a Katalog prací pro dělníky, obslužné pracovníky a obchodně-provozní pracovníky
 Pro zařazení výše uvedených kategorií pracovníků v souladu s čl. 4 mzdového předpisu, v zájmu spravedlivého odstupňování mezd podle složitosti, odpovědnosti a fyzické a psychické náročnosti vykonávané práce, se na všech fakultách a součástech univerzity používá "Katalog prací podle povolání a stupňů", dále jen "katalog", který byl vydán vydavatelstvím OLIVA Praha v r. 1996. Katalog byl zpracován ve spolupráci s Ministerstvem práce a sociálních věcí České republiky v letech 1993 až 1996.
 Pokud je v katalogu uváděn "stupeň", jedná se v podmínkách univerzity o mzdovou třídu.
 Převodový můstek pro používání stupňů katalogu je následující
 Hospodářsko - správní a organizační pracovníci univerzity, neuvedení v katalogu:
 • 6. mzdová třída
 Zajišťování samostatných odborných knihovnických a informačních činností, které vyžadují spolupráci s dodavateli informačních dokumentů, dalšími knihovnami a informačními středisky. Práce s uživateli - knihovník.
 Příklady činností :
 vstupní zpracování informačních dokumentů, evidence přírůstků,
 evidence a rozdělování periodik,
 výpůjční služba absenční a prezenční,
 registrace uživatelů, upomínky a rezervace,
 provádění meziknihovní výpůjční služby,
 provádění správní agendy knihovny,
 provádění správy a ochrany knihovních fondu, fyzické revize.
 Zajišťování plynulého chodu obchodních stravovacích nebo ubytovacích zařízení. Zajišťování dodávek zboží, vyřizování reklamací. Řízení a kontrola menších provozních jednotek. Zajišťování technického vybavení a údržby. Personální činnost v rozsahu vymezeném univerzitou - vedoucí koleje nebo menšího ubytovacího zařízení, vedoucí menzy nebo menšího stravovacího zařízení, vedoucí výcvikového střediska.
 • 7. mzdová třída
 Zajišťování a vedení specializovaných odborných informačních,


text:
knihovnických a bibliografických činností, které mimo jiné vyžadují znalost cizích jazyků a jsou převážně spojené s použitím automatizovaných systému. Práce s uživateli na úrovni referenčních služeb - knihovník bibliograf.
 akvizice všech druhů informačních pramenů, analýza tuzemských i zahraničních zdrojů,
 výměna informačních pramenů,
 budování specializovaných kartoték i databází různého druhu,
 správa a redakce katalogů, správa souboru autorit,
 vedení správy a ochrany knihovního fondu, fyzická a obsahová prověrka, aktualizace a revize knihovního fondu,
 zpracování informačních dokumentů (česká i cizojazyčná jmenná katalogizace všech druhů dokumentů),
 vedení a správa výpůjčního protokolu,
 mezinárodní meziknihovní výpůjční služba,
 poskytování elektronických služeb (např. elektronického zasílání plných textů dokumentů - electronic document delivery),
 poskytování bibliografických a referenčních služeb,
 správa a organizace a řízení dílčích knihoven,
 Komplexní organizace a řízení provozu stravovacích nebo ubytovacích zařízení. Komplexní zajišťování dodávek zboží a materiálu, samostatné vyřizování reklamací. Zajištění technického, materiálního a personálního vybavení rozsáhlých provozních jednotek a areálů. Řízení komplexní údržby - vedoucí správy kolejí nebo velkého ubytovacího zařízení, vedoucí menzy nebo velkokapacitního stravovacího zařízení.
 • 8. mzdová třída
 Komplexní zajišťování specializovaných knihovnicko-informačních agend, řízení knihoven. Zajišťování a vedení specializovaných činností, které vyžadují znalost informačních technologií. Zpracování koncepcí a plánu vývoje knihovních fondů, jejich profilace a koordinace. Zajišťování spolupráce na národní i mezinárodní úrovni. Účast v rezortních, národních i mezinárodních programech pro rozvoj knihoven - vedoucí knihovník, ředitel knihovny.
 tvorba a správa prostředku a nástrojů věcného pořádání informací,
 profilované budování specializovaných fondů,
 obsahová analýza dokumentů, česká i cizojazyčná věcná katalogizace tradičních i speciálních druhů dokumentů,
 náročná bibliografická - informační, konzultační a poradenská činnost,
 specializované práce s elektronickými informačními zdroji v počítačových sítích,
 poskytování komplexní rešeršní služby,
 provozování elektronických informačních zdrojů v lokálním či síťovém režimu,
 tvorba a správa vlastních databází,
 analýza a výběr databází v národních a mezinárodních systémech,
 tvorba dokumentů různých forem prezentace v elektronické podobě,
 zabezpečení základní výchovy uživatelů pro práci s informacemi, příp. specializovaného vzdělávání,
 komplexní správa a údržba souborného automatizovaného knihovního katalogu,
 řízení a koordinace činnosti knihovny,
 řešení složitých koncepčních a specializovaných systémových prací,
 zpracování programu národní a mezinárodní spolupráce.
 Zajišťování komplexní ekonomiky organizační složky, financování, účetnictví, zpracování daňových a odvodových podkladů, zajišťování rozboru hospodaření organizační složky. Sestavování rozpočtu, nákladových analýz a cenových kalkulací. Organizování vnitřního ekonomického kontrolního systému. Zodpovědnost za výsledky hospodaření a doplňkové činnosti - ekonom fakulty, ekonom součásti (s rozpočtem neinvestičních výdajů do 80 mil. ročně).
 • 9. mzdová třída
 Zajišťování komplexní ekonomiky rozsáhlé organizační složky, řízení financování, účetnictví, PaM, zpracování a příprava daňových a odvodových podkladů. Zajišťování a řízení rozboru hospodaření. Řízení sestavování rozpočtu, nákladových analýz a cenových kalkulací. Řízení komplexní ekonomické kontroly. Řízení ekonomiky doplňkové činnosti - ekonom fakulty, ekonom součásti (s rozpočtem neinvestičních výdajů nad 80 mil. ročně).
 Tajemník fakulty, tajemník součásti - charakteristika funkce a rozsah činností vyplývají ze statutu fakulty nebo vnitřního předpisu součásti.
 Ředitel součásti - charakteristika funkce a rozsah činností vyplývají z vnitřního předpisu součásti.
 Zajišťování a organizace vnitřního kontrolního systému univerzity. Usměrňování kontrolních činností v celé organizaci včetně organizačních složek. Plánování kontrolních akcí. Zpracovávání metodiky a postupu kontrolní činnosti. Zajišťování součinnosti s orgány vnější kontroly. Projednávání výsledku kontrol


text:
s vedoucími pracovníky univerzity i organizačních složek - hlavní kontrolor.
 Komplexní řízení ekonomiky univerzity - koordinace ekonomických činností organizačních složek. Koordinace jednotlivých úseků informační soustavy (účetnictví, kalkulace, statistiky a rozpočetnictví) a jejich vztahu k finančnímu a dalším systémům univerzity. Řízení a tvorba metodiky v oblasti účetnictví, statistiky, výkaznictví, správy majetku a financování organizace. Koordinace a řízení rozboru hospodaření. Stanovování finanční strategie univerzity. Projednávání podkladu v ekonomické komisi akademického senátu univerzity pro stanovení způsobu rozdělení dotací ze státního rozpočtu na fakulty a součásti univerzity.
 Koordinace daňové agendy s účetními a finančními systémy organizace. Poskytování finančně ekonomických rad ve věcech všech druhů daní, součinnost se správcem daní. Navrhování investiční politiky univerzity ve vazbě na potřeby a zdroje financování. Řízení ekonomiky doplňkové činnosti včetně hmotné zainteresovanosti vedoucích pracovníků na výsledcích. Navrhování zásad mzdové politiky, vytváření mzdových systémů a tvorba a návrhy úprav vnitřního mzdového předpisu. Součinnost při kolektivním vyjednávání - hlavní ekonom.
 • 10. mzdová třída
 Tajemník fakulty, kvestor - charakteristika funkcí a rozsah činnosti vyplývají ze statutu fakulty nebo univerzity.
 vyučen v oboru, středoškolské bez maturity
 středoškolské s maturitou, vyšší odborné
 vyšší odborné, bakalářské vysokoškolské*
 magisterské vysokoškolské**
 * nebo ucelená část vysokoškolského studia podle zákona č. 172/1990 Sb., o vysokých školách
 ** nebo vysokoškolské vzdělání podle zákona č. 172/1990 Sb., o vysokých školách nebo dřívějších právních předpisů
 Poslední změna: 12. březen 2018 13:53


text:
6Ads166/2014
 6 Ads 166/2014-30
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì Mgr. Jany Brothánkové a soudcù JUDr. Zory ©molkové a JUDr. Petra Prùchy, v právní vìci 3⁄4alobkynì: M. K., zastoupené Mgr. Gabrielou Nejedlíkovou, advokátkou, se sídlem Husova 1285/2, Ostrava-Moravská Ostrava, proti 3⁄4alovanému: Èeská správa sociálního zabezpeèení, se sídlem Køí3⁄4ová 25, Praha 5, týkající se øízení o 3⁄4alobì proti rozhodnutí 3⁄4alované ze dne 27. èervna 2011, o invalidní dùchod, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobkynì proti rozsudku Krajského soudu v Ostravì ze dne 12. èervna 2014, è. j. 18 Ad 21/2013-69,
 Rozsudek Krajského soudu v Ostravì ze dne 12. èervna 2014, è. j. 18 Ad 21/2013-69, s e z r u 1 u j e a vìc s e v r a c í tomuto soudu k dal1ímu øízení.
 [1] ®alobkynì se 3⁄4alobou podanou Krajskému soudu v Ostravì domáhala zru1ení rozhodnutí 3⁄4alované ze dne 27. èervna 2011, è. j. X1. Tímto rozhodnutím 3⁄4alovaná potvrdila rozhodnutí správního orgánu I. stupnì ze dne 5. dubna 2011, è. j. X, kterým byla zamítnuta 3⁄4ádost 3⁄4alobkynì o invalidní dùchod z dùvodu nesplnìní podmínek pro jeho pøiznání podle § 38 zákona è. 155/1995 S., o dùchodovém poji1tìní, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (dále jen zákon o dùchodovém poji1tìní ), nebo» 3⁄4alobkynì není invalidní.
 [2] ®alobkynì namítala nesprávnì zji1tìný skutkový stav, nebo» z posudku, který je podkladem rozhodnutí 3⁄4alované, nevyplývá, proè posudkový lékaø pova3⁄4uje za rozhodující pøíèinu jejího dlouhodobì nepøíznivého zdravotního stavu séronegativní revmatoidní artritidu lehkého stupnì. Podle 3⁄4alobkynì takový závìr neodpovídá ani jejímu zdravotnímu stavu, ani lékaøským zprávám. ®alobkynì trpí pøes ve1kerou podstoupenou léèbu velkými bolestmi, které ji znemo3⁄4òují vykonávat by» i bì3⁄4né domácí práce. Zdravotní stav 3⁄4alobkynì má zhor1ující tendenci a zpùsobil pokles její pracovní schopnosti o více ne3⁄4 stanovených 15%. ®alobkynì je proto invalidní a rozhodnutí 3⁄4alovaného je tak nesprávné.
 [3] Krajský soud v Ostravì 3⁄4alobu zamítl. Zdravotní stav 3⁄4alobkynì posoudila na 3⁄4ádost krajského soudu posudková komise Ministerstva práce a sociálních vìcí Èeské republiky (dále posudková komise ), která-i po doplnìní posudku na základì námitek 3⁄4alobkynì dospìla ke stejnému závìru, jako posudkový lékaø Okresní správy sociálního zabezpeèení a posudkový lékaø Èeské správy sociálního zabezpeèení, tedy, 3⁄4e zdravotní stav 3⁄4alobkynì je dlouhodobì nepøíznivý a rozhodující pøíèinou tohoto nepøíznivého zdravotního stavu je onemocnìní séronegativní revmatoidní artritidou. Toto onemocnìní hodnotila posudková komise shodnì jako posudkoví lékaøi v pøedchozích posudcích podle kapitoly XIII., polo3⁄4ky 2a, oddílu A pøílohy k vyhlá1ce è. 359/2009 Sb., a pokles pracovní schopnosti stanovila pøi horní hranici procentního rozmezí u tohoto posti3⁄4ení na 15%, i s pøihlédnutím k dal1ím onemocnìním 3⁄4alobkynì. ®alobkynì tak není invalidní v 3⁄4ádném stupni. Krajský soud hodnotil tento posudek jako správný, úplný a pøesvìdèivý, odpovídající na v1echny námitky 3⁄4alobkynì, a proto 3⁄4alobu zamítl jako nedùvodnou.
 [4] ®alobkynì (dále té3⁄4 stì3⁄4ovatelka ) podala kasaèní stí3⁄4nost z dùvodù uvedených v § 103 odst. 1 písm. a), b) a d) zákona è. 150/2002 Sb., (dále jen s. ø. s. ). Uvedla, 3⁄4e nesouhlasí s hodnocením svého onemocnìní séronegativní revmatoidní artritida v lehké formì, jak je uvedeno v kapitole XIII., polo3⁄4ka 2a, oddíl


text:
A pøílohy k vyhlá1ce è. 359/2009 Sb., a má za to, 3⁄4e nemoc se u ní projevuje minimálnì ve støednì tì3⁄4ké formì, jak je uvedeno v polo3⁄4ce 2c uvedené kapitoly. Posudková komise rozhodovala v nesprávném odborném slo3⁄4ení a v dùsledku toho nemohla posoudit její zdravotní stav správnì a úplnì. V komisi nebyl pøítomen lékaø z oboru ortopedie, aè 3⁄4alobkynì trpí ortopedickými potí3⁄4emi, které proto nebyly posouzeny správnì a objektivnì. V komisi nebyl pøítomen ani lékaø z oboru psychiatrie a nebylo tak dostateènì zohlednìno psychiatrické onemocnìní 3⁄4alobkynì, komplikované dìdièným zatí3⁄4ením. Posudková komise a posudkoví lékaøi 3⁄4alované nesprávnì aplikovali ustanovení § 3 vyhlá1ky è. 349/2009 Sb., a nenavý1ili procentní hodnocení zdravotního posti3⁄4ení 3⁄4alobkynì v dùsledku kombinace nìkolika nemocí. Posudek posudkové komise a jeho doplnìní nepøedstavují v tomto pøípadì úplné a pøesvìdèivé posouzení zdravotního stavu 3⁄4alobkynì, a proto nejsou dostateèným podkladem pro rozhodnutí. ®alobkynì navrhla zru1ení napadeného rozsudku Krajského soudu v Ostravì a vrácení mu vìci k dal1ímu øízení.
 [6] Nejvy11í správní soud pøezkoumal napadený rozsudek Krajského soudu v Ostravì v mezích øádnì uplatnìných kasaèní dùvodù a v rozsahu kasaèní stí3⁄4nosti podle ustanovení § 109 odst. 3 a 4 s. ø. s.
 [7] Nejvy11í správní soud pøednì uvádí, 3⁄4e posuzovaná vìc úzce souvisí s otázkou hodnocení zdravotního stavu stì3⁄4ovatelky, nebo» stì3⁄4ovatelkou uplatnìné námitky se týkají výluènì úplnosti a pøesvìdèivosti lékaøských posudkù, z nich3⁄4 krajský soud i správní orgány vycházely. Pøesto3⁄4e pokraèování stì3⁄4ovatelka kasaèní stí3⁄4nost výslovnì podøazuje pod dùvody podle § 103 odst. 1 písm. a), b) a d) s. ø. s., ze stabilní judikatury zdej1ího soudu vyplývá, 3⁄4e je lze v souhrnu podøadit pouze pod písm. d) pøedmìtného ustanovení. Platí toti3⁄4, 3⁄4e neúplné a nepøesvìdèivé posouzení rozhodujícího zdravotního posti3⁄4ení v dlouhodobì nepøíznivém zdravotním stavu, jím3⁄4 stì3⁄4ovatelka trpìla ke dni vydání pøezkoumávaného rozhodnutí, je tøeba pova3⁄4ovat za vadu øízení, která mohla mít za následek nesprávné stanovení míry poklesu schopnosti soustavné výdìleèné èinnosti stì3⁄4ovatelky k uvedenému dni a v jeho dùsledku nesprávné posouzení zákonných podmínek plné invalidity ve smyslu § 39 odst. 1 zákona o dùchodovém poji1tìní jako základního pøedpokladu pro posouzení dal1ího trvání nároku na dávku dùchodového poji1tìní, jí3⁄4 se stì3⁄4ovatelka domáhá. Jde tedy o jinou vadu ve smyslu § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. (rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 25. 9. 2003, è. j. 4 Ads 13/2003-54, è. 511/2005 Sb. NSS). Stì3⁄4ovatelka namítá pouze nesprávné posouzení svého zdravotního stavu, jedná se tedy o námitku ve smyslu § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. V dané vìci se naopak nemù3⁄4e jednat o namítané pochybení spadající pod ustanovení § 103 odst. 1 písm. b) s. ø. s., nebo» rozhodnutí 3⁄4alované vychází z posudku lékaøe ÈSSZ. Na takové rozhodnutí proto nelze nahlí3⁄4et jako by nemìlo oporu ve spisu (k tomu srov. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 23. 9. 2003, è. j. 5 Ads 33/2003-41, a ze dne 28. 5. 2014, è. j. 3 Ads 88/2013-73). Stejnì tak je vylouèen kasaèní dùvod dle § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s., nebo» stì3⁄4ovatelka nesprávné posouzení právní otázky vùbec netvrdí.


text:
[8] Krajský soud pøi pøezkoumání rozhodnutí 3⁄4alované vycházel v souladu s §75 odst. 1 s. ø. s. ze skutkového a právního stavu, který tu byl v dobì rozhodování správního orgánu, tedy ke dni 27. 6. 2011.
 [9] Právní úprava posuzování invalidity a podmínek nároku na invalidní dùchod je obsa3⁄4ena v ustanovení § 39 zákona o dùchodovém poji1tìní, které ve znìní platném a úèinném po 31. 12. 2009 upravuje tøi stupnì invalidity. Jestli3⁄4e pracovní schopnost poji1tìnce poklesla nejménì o 35 %, av1ak nejvíce o 49 %, jedná se o invaliditu prvního stupnì. Pokud se jedná o pokles pracovní schopnosti nejménì o 50 %, av1ak nejvíce o 69 %, jedná se o invaliditu druhého stupnì, a koneènì v pøípadì poklesu nejménì o 70 % se jedná o invaliditu tøetího stupnì. Pøi urèování poklesu pracovní schopnosti se mj. bere v úvahu, zda jde o zdravotní posti3⁄4ení trvale ovlivòující pracovní schopnost, zda se jedná o tzv. stabilizovaný zdravotní stav a zda a jak je poji1tìnec na své zdravotní posti3⁄4ení adaptován.
 [10] Správní rozhodnutí o nároku na invalidní dùchod je závislé pøedev1ím na odborném lékaøském posouzení. Podle právní úpravy platné a úèinné po 31. 12. 2009 platí, 3⁄4e zdravotní stav a pracovní schopnost obèanù pro úèely pøezkumného øízení soudního ve vìcech dùchodového poji1tìní a pro úèely odvolacího øízení správního (tzn. námitkového øízení) posuzuje Ministerstvo práce a sociálních vìcí, pokud napadené rozhodnutí bylo vydáno na základì posudku okresní správy sociálního zabezpeèení; za tím úèelem zøizuje jako své orgány posudkové komise (§ 4 odst. 2 zákona è. 582/1991 Sb., o organizaci a provádìní sociálního zabezpeèení, v platném znìní).
 [11] Pøi pøezkumu takového rozhodnutí soud neposuzuje vìcnou správnost posudku, nebo» k tomu nemá potøebné odborné znalosti. Posudek posudkové komise soud hodnotí jako ka3⁄4dý jiný dùkaz podle zásad upravených v § 77 odst. 2 s. ø. s., av1ak s ohledem na mimoøádný význam v tomto øízení bývá tento posudek dùkazem rozhodujícím v pøípadech, kdy z hlediska své celistvosti a pøesvìdèivosti nevzbuzuje 3⁄4ádných pochyb, a nejsou-li tu ani 3⁄4ádné jiné skuteènosti nebo dùkazy, kterými by správnost posudku mohla být zpochybnìna. Po3⁄4adavek úplnosti a pøesvìdèivosti kladený na tyto posudky spoèívá pak v tom, aby se komise vypoøádala se v1emi rozhodujícími skuteènostmi, pøedev1ím s tìmi, které posuzovaný namítá, a aby své posudkové závìry nále3⁄4itì odùvodnila. Jeliko3⁄4 3⁄4alovaná rozhoduje o nároku na invalidní dùchod, pøípadnì o zmìnì tohoto nároku èi jeho odnìtí v dvouinstanèním øízení, jsou zejména na její rozhodnutí v námitkovém øízení kladeny nároky na jasnost, srozumitelnost a úplnost odùvodnìní (viz rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 7. 9. 2011, è. j. 6 Ads 99/2011-43, nebo rozsudek ze dne 19. èervna 2013, è. j. 3 Ads 70/2012-14).
 [12] Nále3⁄4itosti posudku upravuje s úèinností od 1. 1. 2010 v ustanovení § 7 vyhlá1ka è. 359/2009 Sb. Posudek o invaliditì musí obsahovat mimo formálních nále3⁄4itostí rovnì3⁄4 úèel posouzení a datum posouzení zdravotního stavu a pracovní schopnosti poji1tìnce, výèet rozhodujících podkladù o zdravotním stavu poji1tìnce, z nich3⁄4 orgán sociálního zabezpeèení vycházel pøi posouzení zdravotního stavu a pracovní schopnosti poji1tìnce, skutková zji1tìní, ke kterým orgán sociálního


text:
zabezpeèení dospìl pøi posuzování zdravotního stavu a pracovní schopnosti poji1tìnce, výsledek posouzení zdravotního stavu a míru poklesu pracovní schopnosti se stanovením, zda se jedná o dlouhodobì nepøíznivý zdravotní stav, procentní míru poklesu pracovní schopnosti, stupeò invalidity, den vzniku invalidity, resp. den zmìny stupnì invalidity nebo den zániku invalidity. Obligatorní nále3⁄4itostí posudku je rovnì3⁄4 odùvodnìní výsledku posouzení zdravotního stavu a míry poklesu pracovní schopnosti.
 [13] Stì3⁄4ovatelka namítá, 3⁄4e krajský soud vycházel z posudku posudkové komise, v nìm3⁄4 její zdravotní stav nebyl zhodnocen urèitì a pøesvìdèivì, a to ani posudkovou komisí, ani posudkovými lékaøi OSSZ a ÈSSZ, a to zejména z dùvodu, 3⁄4e v posudkové komisi nebyl pøítomen lékaø ortoped a psychiatr, aè 3⁄4alobkynì trpí onemocnìním spadajícím do tìchto oborù, a nedo1lo ani k navý1ení procentního hodnocení poklesu její pracovní schopnosti v dùsledku kombinace nìkolika nemocí podle § 3 vyhlá1ky è. 359/2009 Sb.
 [14] Podle ustanovení § 16b odstavec 1 zákona è. 582/1991 Sb., o organizaci a provádìní sociálního zabezpeèení, [p]osudkové komise ministerstva jsou nejménì tøíèlenné. Pøedsedou posudkové komise mù3⁄4e být jen lékaø. Pøedseda posudkové komise a tajemník posudkové komise jsou v3⁄4dy zamìstnanci zaøazení k výkonu práce v ministerstvu; tajemník je èlenem posudkové komise. Dal1ími èleny posudkové komise jsou odborní lékaøi jednotlivých klinických oborù. Podle odstavce 3 tého3⁄4 ustanovení, posudkový lékaø, který je pøedsedou posudkové komise ministerstva, øídí jednání této komise, urèuje její konkrétní slo3⁄4ení a rozhoduje o zaøazení jednotlivých pøípadù na poøad jednání komise. Obsazení posudkové komise lékaøem urèité odbornosti pro jednotlivá onemocnìní nepøedepisuje 3⁄4ádný právní pøedpis (srov. napø. rozsudek Krajského soudu v Ústí nad Labem, poboèka Liberec, ze dne 18. 4. 2013, è. j. 60 Ad 2/2013-52, dostupný na www.nssoud.cz). Komise v1ak musí být schopna splnit úèel svého zøízení, vyplývající z § 4 odst. 2 zákona è. 582/1991 Sb., tedy posoudit zdravotní stav a pracovní schopnost obèanù pro úèely pøezkumného øízení soudního ve vìcech dùchodového poji1tìní a pro úèely odvolacího øízení správního, pokud napadené rozhodnutí bylo vydáno na základì posudku okresní správy sociálního zabezpeèení.
 [15] V posuzovaném pøípadì byly splnìny zákonem stanovené podmínky na slo3⁄4ení posudkové komise, nebo» komise byla tøíèlenná, jejím pøedsedou byl posudkový lékaø, a dal1ím lékaøem pøedsedou vybraný lékaø s odborností interní lékaøství a námitka stì3⁄4ovatelky nesprávného slo3⁄4ení komise tak není dùvodná. V doplnìní posudku posudková komise k námitce nesprávného slo3⁄4ení komise navíc srozumitelnì a logicky vysvìtlila, 3⁄4e v posudkové komisi byl lékaø z oboru interní lékaøství a nikoliv z oboru ortopedie a psychiatrie, proto3⁄4e rozhodující onemocnìní 3⁄4alobkynì je séronegativní revmatoidní artritida a podle vyhl. è. 185/2009 Sb., pøílohy 1, èást 1, polo3⁄4ka 41 je revmatologie souèástí základního kmene interního lékaøství. Naopak, onemocnìní gonarthrosa (obor ortopedie) a depresivní neurotitidou (obor psychiatrie) jsou onemocnìní posudkovì nevýznamná, co3⁄4 vyplývá z nálezù lékaøù odpovídající odbornosti (ortoped, psychiatr), ze kterých komise vycházela. Z uvedeného vyplývá, 3⁄4e slo3⁄4ení posudkové komise bylo v tomto pøípadì zvoleno zcela logicky. pokraèování
 [16] Je v1ak nutné zdùraznit, 3⁄4e námitka nesprávného odborného slo3⁄4ení posudkové komise mù3⁄4e být dùvodná pouze z pohledu splnìní úèelu komise, tedy zda posudek, vypracovaný komisí v tomto slo3⁄4ení, je úplný, pøesvìdèivý a správný.


text:
Slo3⁄4ení posudkové komise co do odbornosti obsazených lékaøù úzce souvisí s medicínskými závìry o druhu a záva3⁄4nosti onemocnìní posuzovaného a v tomto smìru nemá soud potøebné odborné znalosti. Nesprávné odborné slo3⁄4ení posudkové komise se projeví v pøesvìdèivosti a úplnosti posudku a v tomto smìru podléhá hodnocení soudem (test úplnosti, pøesvìdèivosti a správnosti posudku je obsa3⁄4en v konstantní judikatuøe Nejvy11ího správního soudu-napø. rozsudek ze dne 15. 5. 2013, è. j. 6Ads 11/2013-20, nebo rozsudek ze dne 3. 4. 2013, è. j. 6 Ads 158/2012-24).
 [17] Nejvy11í správní soud se proto zabýval otázkou, zda posudek posudkové komise obstojí v testu úplnosti, pøesvìdèivosti a správnosti. Po3⁄4adavek úplnosti, pøesvìdèivosti a správnosti posudku spoèívá v tom, 3⁄4e se posudková komise musí vypoøádat se v1emi rozhodujícími skuteènostmi, pøedev1ím s tìmi, které posuzovaný namítá, a musí své posudkové závìry nále3⁄4itì odùvodnit. Z posudku musí být zøejmé, 3⁄4e zdravotní stav posuzovaného byl komplexnì posouzen na základì úplné zdravotnické dokumentace i s pøihlédnutím ke v1em jím tvrzeným obtí3⁄4ím, aby nevznikly pochybnosti o úplnosti a správnosti klinické diagnózy. V posudku musí být dále uvedeno, zda zji1tìný zdravotní stav zakládá dlouhodobì nepøíznivý zdravotní stav, a pokud ano, které zdravotní posti3⁄4ení bylo vzato za jeho rozhodující pøíèinu v pøípadì, 3⁄4e pøíèinou dlouhodobì nepøíznivého zdravotního stavu je více zdravotních potí3⁄4í (§ 2 odst. 3 vyhlá1ky è. 359/2009 Sb.), pøièem3⁄4 jednotlivé hodnoty procentní míry poklesu pracovní schopnosti stanovené pro jednotlivá zdravotní posti3⁄4ení se tu nesèítají, ale procentní míra poklesu pracovní schopnosti se stanoví podle tohoto zdravotního posti3⁄4ení se zøetelem k záva3⁄4nosti vlivu ostatních zdravotních posti3⁄4ení na pokles pracovní schopnosti poji1tìnce. Za rozhodující pøíèinu dlouhodobì nepøíznivého zdravotního stavu se pova3⁄4uje takové zdravotní posti3⁄4ení, které má nejvýznamnìj1í dopad na pokles pracovní schopnosti poji1tìnce. Procentní míru poklesu pracovní schopnosti tedy komise vyhodnotí podle charakteru zdravotního posti3⁄4ení na základì vyhlá1ky è. 359/2009 Sb., pøièem3⁄4 zdravotní posti3⁄4ení podøadí podle jeho druhu a intenzity pod pøíslu1nou kapitolu, oddíl a polo3⁄4ku pøílohy k vyhlá1ce è. 359/2009 Sb., a souèasnì odùvodní stanovenou míru poklesu pracovní schopnosti v rámci zde stanoveného rozpìtí, vèetnì pøípadného navý1ení podle § 3 vyhlá1ky è. 359/2009 Sb.
 [18] Nejvy11í správní soud konstatuje, 3⁄4e posudek posudkové komise ze dne 10. 1. 2014, a ve znìní jeho doplnìní ze dne 21. 5. 2014 po3⁄4adavky úplnosti, pøesvìdèivosti a správnosti nesplòuje. Posudková komise vycházela ze ètyø diagnóz stì3⁄4ovatelky, a to séronegativní artritida v.s. reaktivní polymyalgie, depresivnì neurotická symptomatologie, obezita BMI 43,8 a gonarthrosa bill . Posudková komise konstatovala dlouhodobì nepøíznivý zdravotní stav stì3⁄4ovatelky a jako jeho rozhodující pøíèinu s nejvýznamnìj1ím dopadem na pokles pracovní schopnosti uvedla séronegativní revmatoidní artritidu, shodnì s posudkem ÈSSZ vypracovaným pro úèely námitkového øízení i s posudkem OSSZ pro úèely prvostupòového rozhodnutí. Zdravotní posti3⁄4ení stì3⁄4ovatelky hodnotila ve shodì s obìma posudky ÈSSZ i OSSZ podle kapitoly XIII. (posti3⁄4ení svalové a kosterní soustavy), oddíl A (artropatie), polo3⁄4ky 2a [revmatoidní artritida lehké formy, zøídka recidivující, s trvalou lehkou poruchou funkce nìkolika kloubù, HAQ 0-0,5, stavy v remisi, bez výraznìj1ích známek aktivity (DAS 28 men1í ne3⁄4 2,6)], pøílohy k vyhlá1ce è. 359/2009 Sb., poklesem pracovní schopnosti o 15 %, tedy pøi


text:
horní hranici procentního vymezení pro toto posti3⁄4ení, které èiní 10-15%. V posudku ani v doplòujícím posudku k námitkám stì3⁄4ovatelky se v1ak posudková komise MPSV nijak nezabývala diagnózou obezita BMI 43,8. Toto onemocnìní je uvedeno v kapitole IV. (poruchy endokrinní, vý3⁄4ivy a pøemìny látek), polo3⁄4ky 14c (obezita III. stupnì, BMI více jak 40, vzdorující léèbì na odborném pracovi1ti, s podstatným poklesem kardiorespiraèní výkonnosti a sní3⁄4ením hybnosti, podle rozsahu funkèního posti3⁄4ení), pøílohy k vyhlá1ce è. 359/2009 Sb., s procentním vymezením poklesu pracovní schopnosti pro toto posti3⁄4ení 40-60%, tedy výraznì vy11í pokles, ne3⁄4 je uveden u posti3⁄4ení séronegativní revmatoidní artritidu, kterou posudková komise MPSV stanovila jako rozhodující pøíèinu dlouhodobì nepøíznivého zdravotního stavu stì3⁄4ovatelky. Obezita BMI 43,8 je uvedena v diagnostickém souhrnu stì3⁄4ovatelky ji3⁄4 v posudku posudkového lékaøe ÈSSZ z 16. 6. 2011. Toto onemocnìní stì3⁄4ovatelky mù3⁄4e být s ohledem na jeho kvalifikaci ve shora citované pøíloze vyhlá1ky è. 359/2009 Sb., posudkovì významné, nebo» jeho dopad na pracovní schopnost stì3⁄4ovatelky by mohl být rozhodující, kdy3⁄4 podle § 2 odst. 3 vyhlá1ky è. 359/2009 Sb., poslední vìta, [z]a rozhodující pøíèinu dlouhodobì nepøíznivého zdravotního stavu se pova3⁄4uje takové zdravotní posti3⁄4ení, které má nejvýznamnìj1í dopad na pokles pracovní schopnosti poji1tìnce.
 [19] Za této situace krajský soud pochybil, pokud dùkaz posudkem posudkové komise pova3⁄4oval za stì3⁄4ejní a vzal za svùj závìr, 3⁄4e pracovní schopnost stì3⁄4ovatelky poklesla o 15 %, tak3⁄4e stì3⁄4ovatelka není podle § 39 platného zákona o dùchodovém poji1tìní invalidní. Posouzení podøaditelnosti zdravotního stavu stì3⁄4ovatelky pod korespondující ustanovení vyhlá1ky, tzn. zhodnocení zdravotního stavu, urèení rozhodujícího zdravotního posti3⁄4ení a pøepoèet procentní míry poklesu pracovní schopnosti stì3⁄4ovatelky soud neprovádí, proto3⁄4e jde právì o ten typ odborné úvahy, ji3⁄4 soud, který nedisponuje potøebnými medicínskými znalostmi z oboru posudkového lékaøství, neèiní sám, ale vychází z dùkazu posudkem pøíslu1né posudkové komise. Vzhledem k tomu, 3⁄4e posudek posudkové komise MPSV, ze které krajský soud vycházel, se nevypoøádal s onemocnìním stì3⁄4ovatelky obezitou, která je pøitom uvedena v diagnostickém souhrnu posudku a mù3⁄4e mít dopad na míru poklesu pracovní schopnosti, nesplòuje proto podmínky úplnosti a pøesvìdèivosti posudku, je øízení sti3⁄4eno vadou, která mù3⁄4e mít za následek nezákonné rozhodnutí ve vìci samé, a dùvod kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. je dán. Nejvy11í správní soud proto podle ustanovení § 110 odst. 1 vìta první pøed støedníkem s. ø. s. kasaèní stí3⁄4ností napadený rozsudek Krajského soudu v Ostravì zru1il a vìc mu vrátil k dal1ímu øízení. V tomto øízení si krajský soud opatøí posudek, v nìm3⁄4 posudková komise MPSV odstraní shora uvedené nedostatky týkající se povahy a záva3⁄4nosti zdravotního posti3⁄4ení obezitou a zhodnocení jejího vlivu na dlouhodobì nepøíznivý zdravotní stav stì3⁄4ovatelky a pokles její pracovní schopnosti. Krajský soud mù3⁄4e také po3⁄4ádat posudkovou komisi MPSV o doplnìní posudku i v jiném ne3⁄4 naznaèeném smìru.
 [20] O náhradì nákladù øízení o kasaèní stí3⁄4nosti rozhodne podle § 110 odst. 3 s. ø. s. krajský soud v novém rozhodnutí.


text:
KUPNÍ SMLOUVU. ve smyslu ust a násl. zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen smlouva ) - PDF Stažení zdarma
 Download "KUPNÍ SMLOUVU. ve smyslu ust a násl. zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen smlouva )"
 1 Níže uvedeného dne, měsíce a roku tyto smluvní strany AS ZIZLAVSKY v.o.s. sídlem Praha 1, Široká 36/5, PSČ , IČ: zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze, oddíl A, vložka zastoupena: Mgr. Adamem Sigmundem, advokátem trvale bytem Lodecká 1206/2, Praha 1, PSČ: , r.č.: /3954 adresa pro doručování písemností Široká 36/5, Praha 1, PSČ jako insolvenční správce dlužníka. (dále též jen jako prodávající či insolvenční správce ) a, r.č.: trvale bytem (oba dále též jen jako kupující ) uzavírají na základě vzájemné dohody tuto KUPNÍ SMLOUVU ve smyslu ust a násl. zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen smlouva ) I. Úvodní ustanovení 1.1. Krajský soud v Praze (dále jen insolvenční soud ) rozhodl o úpadku dlužníka a současně povolil jako řešení úpadku oddlužení. Insolvenčním správcem byla ustanovena společnost AS ZIZLAVSKY v.o.s., insolvenčního správce se zvláštním povolením, se sídlem Praha 1, Široká 36/5, PSČ Insolvenční soud zveřejnil tuto skutečnost dne v insolvenčním rejstříku, kde je věc vedena pod sp.zn.: KSPH 62 INS 3376 / S rozhodnutím o úpadku jsou spojeny účinky dle zákona, jakož i účinky uvedené v rozhodnutí
 2 insolvenčního soudu. Rozhodnutí o úpadku tvoří přílohu č. 1 a nedílnou součást této smlouvy (usnesení insolvenčního soudu ze dne , č.j.: KSPH 62 INS 3376 / 2016-A-12. Účinky rozhodnutí o úpadku nastaly okamžikem zveřejnění v insolvenčním rejstříku, tj. ke dni (srov. ust. 89 insolvenčního zákona) Usnesením ze dne č.j.:.: KSPH 62 INS 3376 / 2016-B- rozhodl insolvenční soud tak, že schválil oddlužení. Usnesení o schválení způsobu oddlužení tvoří přílohu č. 2 a nedílnou součást této smlouvy Insolvenční správce je ve smyslu ust. 229 insolvenčního zákona osobou s dispozičními oprávněními ve vztahu k majetku spadajícímu do majetkové podstaty. V souladu s ust. 40 insolvenčního zákona pak platí, že insolvenční správce jedná svým jménem na účet dlužníka, pokud na něj přešlo oprávnění nakládat s majetkovou podstatou. II. Předmět převodu 2.1. Prodávající prohlašuje, že sepsal do soupisu majetkové podstaty dlužníka pod položkou č. 1, zveřejněný v insolvenčním rejstříku dne následující nemovitosti: Spoluvlastnický podíl o velikosti 1⁄2 zapsané na LV č. 2728, pro k.ú. Filipov u Čáslavi, obec Čáslav, okres Kutná Hora, vedené u Katastrálního úřadu pro Středočeský kraj, Katastrální pracoviště Kutná Hora (dále souhrnně též jen nemovitosti či předmět převodu ). List vlastnictví č vedený pro k.ú. Filipov u Čáslavi tvoří přílohu č. 3 a nedílnou součást této kupní smlouvy. Soupis majetkové podstaty dlužníka tvoří přílohu č. 4 a nedílnou součást této kupní smlouvy Prodávající prohlašuje, že ohledně nemovitostí není k datu uzavření této smlouvy veden proti prodávajícímu spor o vyloučení nemovitostí z majetkové podstaty dlužníka ve smyslu ust. 225 insolvenčního zákona Ve smyslu ust. 293 odst. 2 v kombinaci s ust. 230 odst. 4 insolvenčního zákona je