text:
uvádí datum (den) provedení zneškodnění.
 Uvádění údajů do kolonky 17 formuláře
 33. Při plnění ohlašovací povinnosti pěstitel do této kolonky uvádí výměru pozemků, z nichž byl sklizen mák setý nebo konopí. Výměra pozemků se uvádí v hektarech na dvě desetinná místa a v každém samostatném řádku vždy ve vztahu k parcelním číslům uvedeným v kolonce 8 formuláře a registrované odrůdě uvedené v kolonce 7 formuláře téhož řádku.
 Uvádění údajů do kolonky 18 formuláře
 34. Při plnění ohlašovací povinnosti pěstitel do této kolonky uvádí množství sklizené makoviny nebo konopí. Množství sklizené makoviny se uvádí v kilogramech a množství sklizeného konopí se uvádí v tunách na jedno desetinné místo v každém samostatném řádku vždy ve vztahu k parcelním číslům uvedeným v kolonce 8 formuláře a registrované odrůdě uvedené v kolonce 7 formuláře téhož řádku.
 Uvádění údajů do kolonky 19 formuláře
 35. Při plnění ohlašovací povinnosti pěstitel do této kolonky uvádí množství sklizeného semene máku setého nebo semene konopí. Množství sklizeného semene máku setého nebo konopí se uvádí v celých kilogramech.
 Uvádění údajů do kolonky 20 formuláře
 36. Při plnění ohlašovací povinnosti pěstitel do levé části této kolonky uvádí součet údajů uvedených v kolonce 18 daného formuláře - množství sklizené makoviny v kilogramech nebo množství sklizeného konopí v tunách najedno desetinné místo, a do pravé části této kolonky uvádí součet údajů uvedených v kolonce 19 daného formuláře - množství sklizeného semene máku setého nebo semene konopí v celých kilogramech. Tuto kolonku pěstitel vyplňuje v případech, kdy ke splnění ohlašovací povinnosti z důvodu množství údajů nepostačí jeden formulář. V případech, kdy ke splnění ohlašovací povinnosti postačí jeden formulář, pěstitel tuto kolonku nevyplní a požadovaný údaj uvádí do kolonky 21 formuláře.
 37. Při plnění ohlašovací povinnosti podle § 29 písm. c) zákona pěstitel uvádí údaje v této kolonce samostatně vždy ve vztahu ke kolonkám 18 a 19 formuláře.
 Uvádění údajů do kolonky 21 formuláře
 38. Při plnění ohlašovací povinnosti pěstitel do levé části této kolonky uvádí celkové sklizené množství makoviny nebo konopí v tunách na jedno desetinné místo a do pravé části této kolonky množství sklizeného semene máku setého nebo semene konopí v celých kilogramech. V případech, kdy ke splnění ohlašovací povinnosti postačí jeden formulář, uvádí pěstitel do levé části této kolonky součet údajů uvedených v kolonce 18 formuláře v tunách najedno desetinné místo a do pravé části této kolonky součet údajů uvedených v kolonce 19 formuláře v celých kilogramech. V případech, kdy ke splnění ohlašovací povinnosti nepostačí jeden formulář, uvádí pěstitel do této kolonky součet údajů uvedených v kolonkách 20 jednotlivých formulářů na formuláři s posledním pořadovým číslem.
 39. Při plnění ohlašovací povinnosti podle § 29 písm. c) zákona pěstitel uvádí údaje v této kolonce samostatně vždy ve vztahu ke kolonkám 18 a 19 formuláře.
 Způsob uvádění údajů do vybraných kolonek formuláře
 40. Zůstanou-li při plnění ohlašovací povinnosti některé řádky v kolonkách 5, 6, 7, 8, 9, 15, 16, 17, 18 a 19 nevyužity, pěstitel tyto volné řádky v příslušné kolonce přeškrtne souvislou čarou. V případech, kdy má být hlášení zpracováno a předáno v


text:
elektronické podobě, pěstitel volné řádky v příslušných kolonkách vyplní v souladu s pokyny stanovenými celními orgány pro používání programového vybavení.
 NAKLÁDÁNÍ S FORMULÁŘI
 41. Hlášení podle § 29 písm. a) nebo b) zákona se předává ve čtyřech písemných vyhotoveních a hlášení podle § 29 písm. c) zákona ve třech písemných vyhotoveních celnímu úřadu6) nebo se doručí poštou, obsahuje-li předepsané náležitosti a je-li podepsáno osobou pěstující mák setý nebo konopí.
 42. Celní úřad, který přijme hlášení od osoby pěstující mák setý nebo konopí, zaeviduje hlášení ve své evidenci a všechna písemná vyhotovení hlášení potvrdí osobním razítkem a podpisem celníka včetně uvedení evidenčního čísla. Jedno písemné vyhotovení vrátí proti podpisu nebo zašle poštou nejpozději následující pracovní den doporučené do vlastních rukou zpět předávající osobě, je-li tato osoba osobou pěstující mák setý nebo konopí, anebo touto osobou zvolenému zástupci, jedno písemné vyhotovení si ponechá ve své evidenci a zbývající ve stanovených lhůtách odešle subjektům uvedeným v § 43 odst. 3 a 4 zákona.
 2) Zákon č. 252/1997 Sb., o zemědělství, ve znění pozdějších předpisů.
 3) Vyhláška č. 463/2002 Sb., kterou se stanoví seznam katastrálních území s přiřazenými průměrnými základními cenami zemědělských pozemků, ve znění pozdějších předpisů.
 4) Zákon č. 219/2003 Sb., o uvádění do oběhu osiva a sadby pěstovaných rostlin a o změně některých zákonů (zákon o oběhu osiva a sadby).
 5) Zákon č. 344/1992 Sb., o katastru nemovitostí České republiky (katastrální zákon), ve znění pozdějších předpisů.
 6) Příloha č. 2 a 3 k zákonu č. 185/2004 Sb., o Celní správě České republiky.

type: other


text:
3 Tdo 1263/2010
 3 Tdo 1263/2010 -22 U S N E S E N Í
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 10. listopadu 2010 o dovolání podaném P. H. , proti usnesení Krajského soudu v Ostravě sp. zn. 4 To 93/2010 ze dne 20. 5. 2010, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Okresního soudu v Novém Jičíně pod sp. zn. 4 T 222/2008, takto:
 Rozsudkem Okresního soudu v Novém Jičíně sp. zn. 4 T 222/2008 ze dne 1. 12. 2009 byl dovolatel uznán vinným trestným činem znásilnění podle § 241 odst. 1 trestního zákona (dále jen tr. zák.), když příslušný skutkový děj je podrobně popsán ve výrokové části citovaného rozsudku. Za uvedený trestný čin byl odsouzen k trestu odnětí svobody v trvání dvou let, který mu byl podmíněně odložen na zkušební dobu čtyř let.
 V předmětné věci podal P. H. odvolání, o kterém rozhodl Krajský soud v Ostravě usnesením sp. zn. 4 To 93/2010 ze dne 20. 5. 2010 tak, že je jako nedůvodné podle § 256 trestního řádu (dále jen tr. ř.) zamítl.
 Proti shora citovanému usnesení odvolacího soudu podal P. H. dovolání, a to jako osoba oprávněná, včas, prostřednictvím svého obhájce a za splnění i všech dalších, pro podání dovolání zákonem vyžadovaných náležitostí, když za dovolací důvod označil ten, který je uveden v ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. V důvodech tohoto svého mimořádného opravného prostředku uvedl, že jeho odsouzení bylo vybudováno na jediném důkazu, a to na výpovědi poškozené. Uvedený postup soudů takto pokládá za chybný, když je v rozporu s dalšími (ve věci) učiněnými skutkovými zjištěními. V tomto směru poukázal na výpovědi dalších (označených) svědků, kteří mu v jejich rámci poskytli alibi a ze kterých tedy plyne, že v době spáchání předmětného trestného činu, nemohl být na místě, kde k němu došlo. Poukázal také na odborná vyjádření z oboru kriminalistické techniky a expertízy. Uzavřel, že předmětného trestného činu se nedopustil, přičemž soudy při svém rozhodování nedostatečně hodnotily princip presumpce neviny a nerespektovaly za daných okolností ani princip in dubio pro reo. Proto také navrhl, aby Nejvyšší soud České republiky (dále jen Nejvyšší soud) zrušil napadené (citované) usnesení Krajského soudu v Ostravě, jakož i (citovaný) rozsudek Okresního soudu v Novém Jičíně a aby tomuto soudu věc vrátil k novému projednání a rozhodnutí.
 K takto podanému dovolání se písemně vyjádřil státní zástupce činný u Nejvyššího státního zastupitelství České republiky (dále jen státní zástupce) s tím, že dovolatel z hlediska uplatněného dovolacího důvodu polemizuje se soudy zjištěným skutkovým stavem a domáhá se zjištění jiných (pro něj příznivějších) skutkových okolností než těch, ze kterých při svém rozhodování vycházely soudy. V rámci svého dovolání se soustředil plně a výlučně na zpochybnění šíře vedeného dokazování a hodnocení provedených důkazů z hlediska ustanovení § 2 odst. 5, 6 tr. ř. Takto vedené námitky však nelze z hlediska uplatněného (a ani jiného) dovolacího důvodu akceptovat. Takové námitky by mohly mít význam pouze tehdy, pokud by na jejich základě bylo možné dospět k závěru, že mezi


text:
zjištěnými skutkovými okolnostmi a právními závěry učiněnými soudy existuje extrémní nesoulad uplatněný nejen formálně, ale především fakticky. To se však nestalo a podle přesvědčení státního zástupce v předmětné věci uvedený extrémní nesoulad ani není dán, když soudy hodnotily ve věci provedené důkazy v souladu s principy formální logiky nejen v jednotlivostech, ale i vzájemných souvislostech. Proto také navrhl, aby Nejvyšší soud takto podané dovolání podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř. odmítl jako dovolání podané z jiného důvodu, než je uveden v § 265b tr. ř.
 V dané věci z hlediska popisu předmětného skutku, který je obsažen v příslušném výroku rozhodnutí soudu prvního stupně, dovolatel namítl nesprávné a neúplné hodnocení soudy ve věci učiněných skutkových zjištění s tím, že popsaného trestného činu se nedopustil, protože na místě jeho spáchání v kritické době vůbec nebyl, když z předmětného trestného činu byl usvědčen pouze poškozenou. Poukázal na to, že se takto jedná o to, že právní hodnocení důkazů z pohledu jeho viny je postaveno pouze na základě výpovědí poškozené P. K., když další důkazní řízení ve věci konané (prokazující jeho alibi) nebylo ničím zpochybněno. V uvedeném směru však oba soudy, zejména i v důvodech přijatých rozhodnutí vysvětlily, z jakých důkazů vycházely s důrazem na jejich závažnost a přesvědčivost a vysvětlily také, k jakým právním závěrům na jejich podkladě dospěly. Nelze takto přehlédnout zejména opakované a přesvědčivé výpovědi poškozené, která osobu dovolatele (jako pachatele předmětného trestného činu) spolehlivě a jednoznačně identifikovala, a to nejenom na základě jeho vzhledu, ale i s ohledem na jeho hlas. Přitom ze znaleckého posudku z oboru zdravotnictví, odvětví psychiatrie, specializace klinické psychologie, kterým byla testována věrohodnost výpovědí poškozené, vyplývá, že poškozená má plně zachované rozpoznávací schopnosti, stejně jako schopnost zapamatovat si důležité události, vnímat je a také přesně reprodukovat. To s vyloučením jakékoliv tendence účelově označovat nahodile jakoukoli osobu, jako pachatele takto závažného trestného činu. Je přitom osobou zodpovědnou, která by při sebemenších pochybnostech nevystupovala v průběhu celého trestního řízení tak jednoznačně stran označení dovolatele jako pachatele předmětného trestného činu. Soudy také adekvátně reagovaly na znalecký posudek znalců z odvětví klinické psychologie, psychiatrie a sexuologie stran dovolatele s tím, že jednání pachatele bylo netypické, nerozhodné (za své jednání se podle výpovědi poškozené i omlouval), když tyto skutečnosti korespondují se závěry znalců, že v případě dovolatele (jako osoby s normálním sociálním zázemím) šlo o exces z jinak běžné normy chování. Vzhledem k uvedenému pak soudy dovodily, že nelze takto důvodně přihlédnout i k dalším (označeným) svědeckým výpovědím na obhajobu dovolatele či nezjištění profilu DNA, které za daných (popsaných) okolností ani zjištěno být nemohlo. Námitky dovolatele tak ve svém celku nejsou způsobilé být dostatečným podkladem pro rozhodný úsudek spočívající v tom, že soudy obou stupňů zjevně pochybily (extrémně vybočily) při organizaci provádění dokazování a následném hodnocení jednotlivých důkazů. Učiněná skutková zjištění pak mají v provedených důkazech věcné i logické zakotvení a k závěru, že jsou s nimi naopak v extrémním nesouladu, takto dospět nelze. Je tedy namístě uzavřít, že učiněná skutková zjištění co do svého obsahu a rozsahu


text:
Úřední deska - Obecně závazná vyhláška č. 6/2017 o stanovení systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy - Oficiální stránky obce Soběhrdy
 Úřední deska - Obecně závazná vyhláška č. 6/2017 o stanovení systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy
 Dnes je neděle, 27. 5. 2018, 1:20:09
 Obecně závazná vyhláška č. 6/2017 o stanovení systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy
 o stanovení systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy
 Zastupitelstvo obce Soběhrdy se na svém zasedání dne 20. 12. 2017 usneslo vydat v souladu s ust. § 10 písm. d), § 35 a § 84 odst. 2) písm. h) zákona č. 128/2000 Sb., o obcích, ve znění pozdějších předpisů, a s ust. § 17 odst. 2) zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů (zejména zákon 229/2014 Sb.), tuto obecně závaznou vyhlášku o systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy (dále též jen „vyhláška“).
 Tato „vyhláška“ stanovuje systém shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy (dále jen "obec"), přičemž touto obecně závaznou vyhláškou se neřeší nakládání se stavebním odpadem.
 Tato „vyhláška“ v souladu s ust. § 17 odst. 3) zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále též jen „Zákon o odpadech“) - také určuje místa, kam mohou fyzické osoby odkládat komunální odpad.
 Pro účely této „vyhlášky“ se rozumí:
 objemným odpadem - komunální odpad, k jehož shromažďování nelze z důvodu jeho rozměrů, materiálu nebo jeho vlastností použít běžné sběrné nádoby;
 nebezpečným odpadem – odpad vykazující jednu nebo více nebezpečných vlastností uvedených v příloze přímo použitelného předpisu Evropské unie o nebezpečných vlastnostech odpadů;
 zbytkovým odpadem - komunální odpad, který zbude po vytřídění komunálního odpadu na složky uvedené v ust. čl. 3 této vyhlášky;
 pověřenou osobou - oprávněná osoba podle zákona č. 185/2001 Sb., o odpadech a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů, se kterou obec uzavřela smlouvu na sběr, přepravu, využití a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce,
 sběrnou nádobou - typizovaná nádoba z kovu či plastu nebo plastový pytel označený logem pověřené osoby, splňující technické parametry s vnitřním objemem od 50 do 1100 litrů, určená k odkládání jednotlivých složek komunálního odpadu a zbytkového odpadu, v níž jsou komunální odpady skladovány do doby sběru a svozu komunálních odpadů;
 Fyzické osoby jsou povinny komunální odpady vznikající na území obce třídit na následující složky:
 biologicky rozložitelný odpad (rostlinné zbytky z údržby zeleně a zahrad na území obce)
 Fyzické osoby jsou povinny vytříděné složky komunálního odpadu a zbytkový odpad odkládat do sběrných nádob a na místa k tomu obcí určená:
 papír – sběrné nádoby MODRÉ barvy;
 plasty – sběrné nádoby ŽLUTÉ barvy;
 nápojové kartony – sběrné nádoby ORANŽOVÉ barvy;
 sklo – sběrné nádoby ZELENÉ barvy;
 železo


text:
a další kovy – se předává při svozových akcích na místech a v termínech stanovených obcí oznámením obecního úřadu;
 nebezpečný odpad – se předává pověřené osobě na místech a v termínech stanovených obcí oznámením obecního úřadu;
 objemný odpad – velkoobjemový kontejner, který bude přistaven při svozových akcích na místech a v termínech stanovených obcí oznámením obecního úřadu.
 zbytkový odpad – typizované sběrné nádoby či pytle označené logem pověřené osoby
 Biologicky rozložitelný odpad se předává na místo určené obcí za účelem komunitního kompostování či je možné jej kompostovat na vlastním pozemku tak, aby byl zajištěn aerobní mikrobiální rozklad organické hmoty bez vzniku zápachu a emisí metanu.
 Sběrné nádoby na vytříděné složky (papír, sklo, plasty, nápojové kartony) jsou umístěny v obci dle vydaného seznamu lokalit a zároveň jsou občanům k dispozici také nádoby určené pro umístění k rodinným domům.
 Fyzické osoby obdrží od oprávněné osoby sběrné nádoby na zbytkový odpad a nádoby na vytříděné složky tak, aby nedocházelo k jejich přeplňování nebo odkládání odpadů mimo sběrné nádoby. Sběrné nádoby musí být v takovém fyzickém a technickém stavu, aby umožňovaly bezpečné ukládání komunálních odpadů a jejich odvoz oprávněnou osobou.
 Sběrné nádoby a místa určená k odkládání komunálních odpadů se užívají těmito způsoby:
 sběrné nádoby se užívají pouze k účelu, k němuž jsou určeny, a pouze k odkládání odpadu, pro nějž jsou určeny,
 do sběrných nádob je zakázáno ukládat:
 stavební odpad a jiný podobný odpad,
 horký popel,
 tekutiny a zkapalněné odpady
 do sběrných nádob určených k odkládání zbytkového odpadu je kromě materiálu uvedeného pod písm. b) dále zakázáno ukládat:
 objemný odpad, pružiny nebo jiný odpad měnící svůj tvar (zejména větve),
 zbytkový odpad se ukládá do sběrných nádob tak, aby je bylo možno řádně uzavřít a odpad z nich při manipulaci s nimi nevypadával,
 odpad ve sběrných nádobách je zakázáno udupávat nebo zhutňovat.
 Zavedený systém shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území obce Soběhrdy se nevztahuje na odpady stavební a demoliční. Tento odpad nelze ukládat do kontejnerů pro komunální odpad a ani do nádob určených pro zbytkový (komunální) odpad. Likvidaci stavebního a demoličního odpadu si osoba, provádějící činnost, při které tento odpad vznikl, zajišťuje sama na svoje náklady, v souladu se zákonem.
 Sběr zbytkového odpadu zajišťuje pověřená osoba.
 Sběr nebezpečného odpadu, objemného odpadu je zajišťován pověřenou osobou minimálně 2x ročně.
 Sběr železa a dalších kovů je zajišťován obcí minimálně 1x ročně přímo od nemovitostí. V průběhu roku je možné drobný železný odpad z domácností odkládat do sběrných nádob umístěných v obci. Větší železné předměty a kovy je možné ukládat po dohodě s obcí na určené místo v areálu ČOV v Soběhrdech.
 Sběr komunálních odpadů se provádí podle obcí odsouhlaseného harmonogramu.
 Zrušuje se obecně závazná vyhláška obce č. 4/2017 o stanovení systému shromažďování, sběru, přepravy, třídění, využívání a odstraňování komunálních odpadů vznikajících na území Obce Soběhrdy.
 Tato „vyhláška“ nabývá účinnosti dnem 1. 1. 2018.
 ........................ ..........................
 Pavel Bartík, MBA Jan Šíma
 OZV 6/2017 - vyvěšená


text:
32 Cdo 2074/2015
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Miroslava Galluse a soudců JUDr. Pavla Příhody a JUDr. Hany Gajdziokové v právní věci žalobkyně Saft Ferak a.s. , se sídlem v Raškovicích č.p. 247, PSČ 739 04, identifikační číslo osoby 27094308 , zastoupené JUDr. Kateřinou Martínkovou, advokátkou se sídlem v Ostravě - Moravské Ostravě, Sokolská třída 966/22 , proti žalovaným 1) J. M. , a 2) Ing. L. S , zastoupenému JUDr. Jiřím Rakem, advokátem se sídlem v Kopřivnici, Štefánikova 58/31, o obnovu řízení, vedené u Okresního soudu v Novém Jičíně pod sp. zn. 24 C 144/2011, o dovolání žalovaného 2) proti usnesení Krajského soudu v Ostravě ze dne 14. ledna 2014, č. j. 8 Co 11/2014-93, takto:
 Žalovaný 2) podal dovolání proti v záhlaví označenému usnesení, jímž Krajský soud v Ostravě potvrdil usnesení ze dne 1. listopadu 2013, č. j. 24 C 144/2011-85, kterým Okresní soud v Novém Jičíně zamítl žádost žalovaného 2) o ustanovení zástupce z řad advokátů i jeho návrh na přiznání osvobození od soudních poplatků.
 Tomuto požadavku na vymezení přípustnosti dovolání však dovolatel nedostál, neboť žádnou právní otázku, na jejímž řešení napadené rozhodnutí závisí a jež by dosud nebyla Nejvyšším soudem řešena (nebo na kterou se vztahují další kritéria přípustnosti dovolání vymezená ustanovením § 237 o. s. ř.), k posouzení neotvírá. Přípustnost dovolání nemohou založit ani výhrady dovolatele týkající se doručování rozhodnutí soudu, neboť dovolatel ani jejich prostřednictvím neformuluje žádnou právní otázku ve smyslu § 237 o. s. ř. Dovolatel patrně přehlédl, že správnost skutkového stavu věci zjištěného v řízení před soudy nižších stupňů v dovolacím řízení probíhajícím v procesním režimu účinném od 1. ledna 2013 v žádném ohledu zpochybnit nelze. Dovolací přezkum je ustanovením § 241a odst. 1 o. s. ř. vyhrazen výlučně otázkám právním, ke zpochybnění skutkových zjištění odvolacího soudu nemá tudíž dovolatel k dispozici způsobilý dovolací důvod; tím spíše pak skutkové námitky nemohou založit přípustnost dovolání (srov. například usnesení Nejvyššího soudu ze dne 23. července 2014, sp. zn. 29 Cdo 2125/2014, a ze dne 30. října 2014, sp. zn. 29 Cdo 4097/2014).
 Vytýká-li dovolatel odvolacímu soudu (a shodně i soudu prvního stupně), že věc posoudil nesprávně, dospěl-li k závěru o nesplnění jedné ze dvou podmínek pro osvobození od soudních poplatků, dovodil-li, že jde ze strany žalovaného 2) o zřejmě bezúspěšné uplatňování práva, nijak nevymezuje, v čem spočívá nesprávnost tohoto právního posouzení.
 Vytýkané nedostatky dovolání nelze již odstranit, neboť lhůta pro podání dovolání, během níž tak bylo možno učinit (srov. ustanovení § 241b odst. 3 větu první o. s. ř.), dovolateli uplynula. Jde přitom o takové vady, jež brání pokračování v dovolacím řízení, neboť v důsledku absence uvedených náležitostí nelze posoudit přípustnost a důvodnost dovolání.


text:
Zákon č. 75/1997 Sb.Zákon o sociálním příspěvku k vyrovnání zvýšení cen tepelné energie
 § 1 - Sociální příspěvek k vyrovnání zvýšení cen tepelné energie
 Podmínky nároku na příspěvek (§ 2 - § 13)
 o sociálním příspěvku k vyrovnání zvýšení cen tepelné energie
 Ke zmírnění sociálních důsledků zvýšení cen tepelné energie dodávané k vytápění bytů poskytuje stát jako zvláštní sociální dávku sociální příspěvek k vyrovnání zvýšení cen tepelné energie (dále jen "příspěvek").
 (1) Nárok na příspěvek má fyzická osoba (dále jen "osoba"), která je vlastníkem nebo nájemcem bytu nacházejícího se v nemovitosti, jejímuž vlastníku, držiteli nebo správci, který je odběratelem tepelné energie k vytápění domovních objektů nebo ji sám vyrábí, byla na rok 1997
 a) poskytnuta v květnu 1997 poměrná část vypočtené roční výše dotace podle zvláštního předpisu1) nebo
 b) nejpozději v květnu 1997 byla tato dotace poskytnuta jednorázově.
 a) rozhodný příjem rodiny nedosahuje částky součinu životního minima rodiny a koeficientu 1,60,
 b) oprávněná osoba a další osoby společně s ní posuzované (§ 4) jsou na území České republiky hlášeny k trvalému nebo dlouhodobému pobytu podle zvláštních předpisů2) (dále jen "trvalý pobyt"), a
 c) oprávněná osoba a osoby společně s ní posuzované (§ 4) daly písemný souhlas s tím, aby státní orgány, právnické a fyzické osoby sdělily příslušnému orgánu, který o příspěvku rozhoduje nebo jej vyplácí, výši příjmu těchto osob a údaje o přihlášení se k trvalému pobytu.
 (3) Příspěvek náleží za kalendářní měsíc jen jednou. Splňuje-li podmínky nároku na příspěvek v témže bytě více osob, náleží příspěvek jen jednou, a to osobě určené na základě dohody těchto osob. Nedohodnou-li se tyto osoby, určí okresní úřad a v Praze hlavní město Praha (dále jen "okresní úřad"), který o příspěvku rozhoduje, které z těchto osob se příspěvek přizná.
 (2) Rozhodným obdobím, za které se zjišťuje rozhodný příjem, je období kalendářního čtvrtletí předcházejícího kalendářnímu čtvrtletí, v němž vznikl nárok na příspěvek.
 a) příjmy uvedené v § 5 odst. 1, 2, 4 až 6 zákona č. 117/1995 Sb., o státní sociální podpoře, ve znění zákona č. 137/1996 Sb. a zákona č. 242/1997 Sb. (dále jen "zákon o státní sociální podpoře"), a
 (1) Za rodinu se pro účely tohoto zákona považují oprávněná osoba a osoby společně s ní posuzované. Společně posuzovanými osobami jsou osoby, které jsou spolu s oprávněnou osobou hlášeny v bytě uvedeném v § 2 odst. 1 k trvalému pobytu.2)
 (2) K osobě, která koná vojenskou základní nebo náhradní službu v Armádě České republiky nebo civilní službu, a k osobě, která je ve vazbě nebo ve výkonu trestu odnětí svobody, se přihlíží v rozsahu a za podmínek uvedených v § 7 odst. 7 a 8 zákona o státní sociální podpoře.
 (3) Okresní úřad může při rozhodování o příspěvku v případech, kdy některá ze společně posuzovaných osob dlouhodobě a prokazatelně byt neužívá, rozhodnout, že se k ní při posouzení nároku na příspěvek a jeho výši nepřihlíží, i když je v bytě hlášena k trvalému pobytu.2)
 rozumí taková částka stanovená zákonem o životním minimu.3) Závisí-li stanovení částky podle věty první na počtu osob, berou se


text:
v úvahu osoby společně posuzované uvedené v § 4.
 a) na období kalendářního čtvrtletí následujícího po kalendářním čtvrtletí, za něž se zjišťuje rozhodný příjem, byly-li splněny podmínky nároku na příspěvek, nebo
 b) v rámci období kalendářního čtvrtletí uvedeného v písmenu a) na dobu kratší, byly-li splněny podmínky nároku na příspěvek jen po tuto kratší dobu.
 (2) Příspěvek osobám uvedeným v § 2 odst. 1 písm. b) náleží nejdříve od 1. ledna 1998.
 (3) Příspěvek náleží při splnění podmínek nejdéle do 30. června 2000.
 (1) Výše příspěvku činí za kalendářní měsíc rozdíl mezi polovinou částky nákladů na domácnost ve výši stanovené v odstavci 2 a podílem, v jehož čitateli je součin poloviny částky nákladů na domácnost ve výši stanovené v odstavci 2 a rozhodného příjmu v rodině a ve jmenovateli je součin částky životního minima rodiny a koeficientu 1,60.
 (2) Pro výpočet příspěvku podle odstavce 1 se částka nákladů na domácnost započte v době od
 a) 1. července 1997 do 30. června 1998 ve výši 100 %,
 b) 1. července 1998 do 30. června 1999 ve výši 70 %,
 c) 1. července 1999 do 30. června 2000 ve výši 40 %.
 (3) Pokud rozhodný příjem rodiny, z něhož se vychází při stanovení podílu podle odstavce 1, nedosahuje částky životního minima rodiny, započítává se pro stanovení výše příspěvku jako rozhodný příjem rodiny částka odpovídající životnímu minimu této rodiny.
 (4) Nedosahuje-li výše příspěvku částky 50 Kč za kalendářní měsíc, zvyšuje se na tuto částku.
 (2) Příspěvek vyplácí okresní úřad, který je příslušný k rozhodování o příspěvku.
 (1) Nárok na příspěvek nebo jeho část zaniká uplynutím jednoho roku ode dne, za který příspěvek náleží, není-li dále stanoveno jinak.
 (2) Nárok na vrácení, popřípadě náhradu částek vyplacených neprávem nebo ve vyšší výši, než náležely, zaniká uplynutím jednoho roku ode dne, kdy byl příspěvek vyplacen.
 (3) Příspěvek nelze za dobu před 1. červencem 2000 přiznat, nebyl-li nárok na příspěvek uplatněn před 1. říjnem 2000.
 (1) Státní orgány, další právnické a fyzické osoby jsou povinny, je-li splněna podmínka uvedená v § 2 odst. 2 písm. c), na výzvu příslušného okresního úřadu, který o příspěvku rozhoduje, nebo na žádost žadatele o příspěvek sdělit bezplatně údaje rozhodné podle tohoto zákona pro nárok na příspěvek, jeho výši nebo výplatu.
 (2) Finanční úřady poskytující dotace podle zvláštního předpisu1) jsou povinny do 15. července 1997 zaslat okresnímu úřadu seznam nemovitostí s byty nacházejících se v územním obvodu okresu a v Praze na území hlavního města Prahy, jestliže vlastníkům, držitelům nebo správcům těchto nemovitostí byla jako odběratelům nebo výrobcům tepelné energie poskytnuta na rok 1997 způsobem uvedeným v § 2 odst. 1 dotace podle zvláštního předpisu.1)
 (2) Místní příslušnost okresního úřadu se řídí místem, kde je oprávněná osoba hlášena k trvalému pobytu.2)
 a) jméno, příjmení, rodné číslo oprávněné osoby a osob s ní společně posuzovaných podle § 4 a místo trvalého pobytu, k němuž jsou uvedené osoby hlášeny,
 b) souhlas oprávněné osoby a společně s ní posuzovaných osob podle § 2 odst. 2 písm. c),
 c) určení, jakým způsobem má být příspěvek vyplácen


text:
(§ 58 odst. 3 zákona o státní sociální podpoře),
 d) potvrzení o výši příjmu (§ 3) oprávněné osoby a osob společně s ní posuzovaných v rozhodném období.
 (2) Nestanoví-li tento zákon jinak, postupuje se přiměřeně podle zákona o státní sociální podpoře, a to podle
 a) § 5 odst. 7, jde-li o přepočet příjmů ze zahraničí na českou měnu,
 b) § 24 odst. 2, jde-li o vymezení, kdo se považuje za vlastníka bytu,
 c) § 51 odst. 3 a odst. 4 věty první, jde-li o stanovení výše příspěvku, jsou-li splněny podmínky nároku na příspěvek a jeho výši jen po část kalendářního měsíce,
 d) § 49, 52, § 53 odst. 1 a 2, § 54 odst. 2 věty druhé a odst. 4, § 55 a 56, jde-li o změnu nároku na příspěvek, jeho vznik a zánik, změnu jeho výše a přechod nároku na příspěvek,
 e) § 57 odst. 1 věty druhé a třetí a odst. 4, § 58 odst. 3, § 59 a 60, jde-li o výplatu příspěvku,
 f) § 61 odst. 1 a 2, § 62 odst. 1 věty první a odst. 2, jde-li o povinnost oprávněné osoby,
 g) § 63 odst. 3, § 64 a 65, jde-li o povinnosti vyplývající z poskytování příspěvku a jeho kontrolu,
 h) § 68 odst. 3, 4, 6 a 7 a § 68a, jde-li o prokazování skutečností,
 i) § 69 až 73, jde-li o řízení o příspěvku.
 (3) Úkony související s prováděním tohoto zákona jsou osvobozeny od soudních4) a správních5) poplatků.
 1) Nařízení vlády č. 251/1994 Sb., kterým se stanoví podmínky pro poskytování a finanční vypořádání dotace ze státního rozpočtu na tepelnou energii dodávanou k vytápění domovních objektů.
 2) § 4 zákona č. 135/1982 Sb., o hlášení a evidenci pobytu občanů.
 § 7 a § 19 odst. 3 zákona č. 123/1992 Sb., o pobytu cizinců na území České a Slovenské Federativní Republiky, ve znění zákona č. 150/1996 Sb.
 3) Zákon č. 463/1991 Sb., o životním minimu, ve znění pozdějších předpisů.
 4) Zákon ČNR č. 549/1991 Sb., o soudních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů.
 5) Zákon ČNR č. 368/1992 Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů.


text:
Všechno špatně. Nejvyšší soud ostře zkritizoval podřízené kvůli osvobození majitelky growshopů | Domácí zprávy
 listopadu 2016 v 05:53
 FacebookTwitterGoogle +Sdílet Všechno špatně. Nejvyšší soud ostře zkritizoval podřízené kvůli osvobození majitelky growshopůRenata Zoubelová s manželemFoto: printscreen FacebookuDrtivé kritice podrobil Nejvyšší soud práci podřízených instancí, které osvobodily provozovatelku dvou growshopů Renatu Zoubelovou. Špatně podle něj zdůvodnily klíčové kroky, opomenuly stěžejní důkazy a řadu těch, které posuzovaly, vyhodnotily chybně. "Svou činností vybočily z ústavně vyžadovaného rámce předvídatelnosti a spravedlivého procesu," píše se dokonce ve čtrnáctistránkovém usnesení na adresu Obvodního soudu pro Prahu 2 a Městského soudu v Praze.Dovolání proti osvobozujícímu rozsudku podal nejvyšší státní zástupce Pavel Zeman. A Nejvyšší soud s jeho argumentací na rozdíl od podřízených instancí souzní. Šéfovi žalobců soud přitakal "Je třeba hned na počátku přisvědčit dovolatelově námitce stran neadekvátního užití ustanovení, o které je opřen zprošťující výrok. Tedy, že nebylo prokázáno, že se stal skutek, pro nějž je obviněná stíhána. Obě napadená rozhodnutí přitom postrádají odůvodnění, v jakém směru nebylo prokázáno žalované jednání obviněné," konstatuje usnesení, s nímž se Zpravodajský web Českého rozhlasu seznámil. Zemanovi v něm Nejvyšší soud přitakává opakovaně. Zoubelová provozovala dva obchody s kuřáckými a pěstebními potřebami v Praze a Jičíně. Policisté k ní dorazili v rámci zátahu proti growshopům v roce 2013 a následně ji obvinili ze šíření toxikomanie. Obvodní soud pro Prahu 2 však podnikatelku osvobodil a jeho verdikt nakonec potvrdil Městský soud v Praze. Čtěte také: Osvobození majitelky growshopů neplatí. Nejvyšší soud ho zrušil a případ vrátil na začátekOba soudy však podle Nejvyššího nehodnotily důkazy správně, odděleně například posuzovaly nabízený sortiment v kamenném a internetovém obchodě. "V daném směru pak dokonce ignorovaly některé důkazy, kterými disponovaly, a to až do té míry - jak opět naznačil dovolatel - že svou činností vybočily z ústavně vyžadovaného rámce předvídatelnosti a spravedlivého procesu," konstatuje Nejvyšší soud. Pominuly důkazyPodřízeným instancím vyčetl zejména pominutí dvou výpovědí, podle jedné z nichž Zoubelová po tom, co soud v září 2013 odsoudil majitele jiného obchodu za prodej sortimentu sloužícímu k pěstování marihuany, začala přesouvat zboží spojené s konopím do online obchodu. Obvodní ani městský soud podle nadřízených dále neanalyzovaly webové stránky Zoubelové obchodů. "Postavit do vzájemných souvislostí pak bude nezbytné zejména seznam a povahu nabízeného zboží s učiněným upozorněním prodejce, že semena jsou prodávána v zapečetěných originálních obalech, přičemž porušením obalu a naklíčením semen se kupující může dopustit trestného činu," konstatuje Nejvyšší soud. Policie zasáhla proti growshopům na základě paragrafu o šíření toxikomanie a výroku Nejvyššího soudu z roku 2012, kdy byli k podmíněnému trestu za šíření toxikomanie odsouzeni majitelé jednoho květinářství. Zásah zdůvodnila i tím, že v Česku od roku 2007 přibývá tzv. vnitřních pěstíren konopí a spolu s tím i kamenných a internetových obchodů, které nabízejí potřebné technologie.Většina pravomocných rozsudků skončila podmíněnými tresty, Zoubelovou však loni v listopadu osvobodil Obvodní soud pro Prahu 2, odvolací Městský soud v Praze pak letos v únoru verdikt potvrdil. Proti pravomocnému verdiktu však podal v dubnu 2016 dovolání Nejvyšší státní zástupce Pavel Zeman. V říjnu pak Nejvyšší soud Zemanovi vyhověl, oba rozsudky zrušil


text: a případ vrátil na začátek.Podobná upozornění se podle něj jeví jako účelová a právě tyto důkazy mohou prokázat Zoubelové povědomí o tom, že její jednání nemuselo být v souladu se zákonem. Podle soudu totiž mohla předpokládat, že prodejem potřeb k pěstování rostlin marihuany může své zákazníky poškodit a to k potrestání stačí. "Fakt, že rostlina konopí je po svém zpracování zdrojem drogy známé pod názvem marihuana, je mezi širokou veřejností velmi dobře znám, a o to více si takové skutečnosti musí být vědoma osoba, která se zaobírá nabízením a prodejem (feminizovaných) semen konopí, když to jsou právě samičí semena, jež obsahují látku THC, respektive jsou s to tuto látku produkovat v trestněprávně významném množství," uvádí se v usnesení. Chyběla propagace? NevadíSoudy Zoubelovou osvobodily mimo jiné i proto, že u ní policie nenašla větší množství propagačních materiálů spojených s marihuanou. To ale podle Nejvyššího soudu není podstatné. I bez ní jsou totiž podle něj growshopy vedle servisně technické role schopny ovlivnit široký okruh lidí, aby konopí užívali. Neobstála ani argumentace podřízených soudů, že zboží nalezené v growshopech Zoubelové je běžně dostupné v hobbymarketech nebo zahrádkářských obchodech. "Takové hodnocení představuje nepřípustné zjednodušení dané problematiky. Podstatou growshopu, který má za cíl podnítit odhodlání zájemců o pěstování konopí a cílí směrem na jeho prezentování coby populárního fenoménu, jehož zneužívání není škodlivé, je právě kumulace veškerých komponent, které usnadní získání návykové látky a užívání," zpochybnil původní argumentaci. Problematické je tak podle Nejvyššího soudu usnadnění získání všech věcí nutných pro pěstování rostlin konopí, např. semen, elektrotechnického zařízení, pěstitelských látek a potřeb nebo návodů. "Vytvářejí (growshopy) tak ucelenou představu snadného a bezproblémového získání a užívání návykové látky, což v dalších osobách podněcuje ochotu s návykovou látkou experimentovat," vysvětluje usnesení. Soudkyně Obvodního soudu pro Prahu 2 Hana Chaloupková v prvoinstančním rozsudku zkritizovala práci policie. Poukázala na to, že stát growshopy dlouho toleroval a v roce 2013 na ně udeřil. “Právní stát nemůže ani v otázkách drogové kriminality postupovat nahodile či měnit koncepci postupu podle toho, jaké volby se právě blíží a který voličský elektorát je aktuálně zajímavé oslovit,” napsala Chaloupková. Postoj soudů je konstantníTo ale podle Nejvyššího soudu není pravda. Jeho praxe i praxe Ústavního soudu je podle něj v tomto ohledu konstantní. "Případná problematičnost postihu z důvodu nedostatku vůle společnosti a latence trestné činnosti nemůže ospravedlnit pachatele takových deliktů a vyloučit jejich trestní odpovědnost," vpálil soudkyni. Obvodní soud ledovou sprchu od nadřízených nechce komentovat. "Soudkyně se k této věci nechce vyjadřovat, dokud neproběhne ve věci opět hlavní líčení," reagovala jeho mluvčí Marcela Pröllerová. Věc nekomentuje ani Městský soud v Praze. "K usnesení Nejvyššího soudu se nebudeme vyjadřovat, protože spis je na Praze 2, kam byl také případ vrácen," uvedla mluvčí Markéta Puci. Kauza se nyní vrací na samotný začátek a přistála tak opět na stole soudkyně Chaloupkové, která ji musí projednat podruhé. Tentokrát jí však Nejvyšší soud značně zúžil manévrovací prostor: Chaloupková musí při rozhodování vzít v potaz jeho připomínky. Související příspěvkyOsvobození majitelky growshopů neplatí. Nejvyšší soud ho zrušil a případ vrátil na začátekDalší rána pro Otipku


text:
3 Tdo 1483/2010
 Dotčené předpisy: § 241 odst. 1 tr. ř., § 41 odst. 1 tr. zák., § 234 odst. 1 tr. zák.
 3 Tdo 1483/2010 -22 U S N E S E N Í
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 22. prosince 2010 o dovolání podaném I. P., proti rozsudku Krajského soudu v Plzni sp. zn. 6 To 164/2010 ze dne 5. 5. 2010, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Okresního soudu v Sokolově pod sp. zn. 3 T 141/2008, takto:
 Rozsudkem Okresního soudu v Sokolově sp. zn. 3 T 141/2008 ze dne 2. 11. 2009 byl podle § 37a trestního zákona (dále jen tr. zák.) zrušen výrok o vině, trestu, náhradě škody, jakož i další výroky, které mají v uvedeném výroku o vině svůj podklad z rozsudku Okresního soudu v Sokolově ze dne 25. 8. 2008, sp. zn. 3 T 64/2008, který nabyl právní moci dne 26. 11. 2008, a dále označený soud znovu rozhodl tak, že dovolatele uznal vinným pod bodem 1.) trestným činem znásilnění podle § 241 odst. 1 tr. zák., spáchaným zvlášť nebezpečným recidivistou podle § 41 odst. 1 tr. zák., a trestným činem loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák., spáchaným zvlášť nebezpečným recidivistou podle § 41 odst. 1 tr. zák., pod bodem 2.) trestným činem loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák., spáchaným zvlášť nebezpečným recidivistou podle § 41 odst. 1 tr. zák., a konečně pod bodem 3.) trestným činem znásilnění podle § 241 odst. 1 tr. zák. ve formě pokusu podle § 8 odst. 1 tr. zák., spáchaným zvlášť nebezpečným recidivistou podle § 41 odst. 1 tr. zák., když příslušný skutkový děj je podrobně popsán ve výrokové části citovaného rozsudku. Za uvedené trestné činy (pokusu k jednomu z nich) byl odsouzen k úhrnnému a společnému trestu odnětí svobody v trvání třinácti roků a čtyř měsíců, když pro jeho výkon byl zařazen do věznice se zvýšenou ostrahou. Dále mu bylo uloženo podle § 72 odst. 2 písm. a) tr. zák. též ochranné sexuologické léčení ústavní formou a bylo také rozhodnuto o vznesených nárocích na náhradu škody.
 V předmětné věci podal I. P. odvolání, o kterém rozhodl Krajský soud v Plzni rozsudkem sp. zn. 6 To 164/2010 ze dne 5. 5. 2010 tak, že podle § 258 odst. 1 písm. d), odst. 2 trestního řádu (dále jen tr. ř.) zrušil citovaný rozsudek soudu prvního stupně pouze ve výroku o ochranném léčení a podle § 259 odst. 3 tr. ř. znovu rozhodl tak, že při zachování skutkových zjištění, právní kvalifikace, výroku o trestu a náhradě škody, uložil dovolateli podle § 99 odst. 2 písm. a), odst. 4 trestního zákoníku (dále jen tr. zákoník) ochranné sexuologické léčení v ústavní formě, přičemž dále ponechal napadený rozsudek beze změny.
 Proti shora citovanému rozsudku odvolacího soudu podal I. P. dovolání, a to jako osoba oprávněná, včas, prostřednictvím svého obhájce a za splnění i všech dalších, pro podání dovolání zákonem vyžadovaných náležitostí, když za dovolací důvod označil ten, který je uveden v


text:
ustanovení § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. V důvodech tohoto svého mimořádného opravného prostředku uvedl ke skutku označeném v citovaném rozsudku soudu prvního stupně pod bodem 1.), že soudy nesprávně právně kvalifikovaly jeho jednání, pokud ve spáchání označeného skutku spatřovaly i naplnění všech znaků skutkové podstaty trestného činu loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák. V této souvislosti uvedl, že poškozená si kabelku s mobilním telefonem i peněženkou odložila a po orálním sexu dovolatel vzal tuto kabelku, prohlédl ji a vzal z ní právě onen mobilní telefon a peněženku, poté kabelku předal poškozené a z místa utekl. Poukázal na to, že se v dané chvíli jednalo z jeho strany o dvojí jednání, když prvé směřovalo proti lidské důstojnosti poškozené v sexuální oblasti, druhé (byť časově navazovalo) proti majetku poškozené. Soudy přitom měly toto dvojí jednání rozlišit s tím, že násilí vůči poškozené vedl pouze v oblasti sexuální (vynucení felace), nikoli však vůči majetku poškozené. Uzavřel v tomto směru s tím, že zmíněné odcizení mobilního telefonu a peněženky poškozené měly soud právně kvalifikovat jako trestný čin krádeže podle § 247 odst. 1 písm. d) tr. zák., neboť si přisvojil cizí věc tím, že se jí zmocnil a čin spáchal na věci, kterou má jiný při sobě a v podstatě se tak jedná o obdobu kapesní krádeže.
 Další námitku dovolatel vznesl proti tomu, že soudy jeho (popsané) jednání právně kvalifikovaly jako jednání zvlášť nebezpečného recidivisty podle § 41 odst. 1 tr. zák. V této souvislosti uvedl, že nebyla naplněna materiální podmínka zvlášť nebezpečné recidivy s tím, že je namístě potřeba individuálního posuzování každého případu nejen z hlediska formálních podmínek zákona, nýbrž i z hlediska skutečné nebezpečnosti recidivy pro společnost. V těchto souvislostech poukázal na to, že poškozené nezpůsobil žádná zranění, nejednal brutálně a pokud poškozená odmítla normální pohlavní styk, požadoval alespoň felaci, ke které poškozenou násilím nenutil. Má za to, že takto nenaplnil znaky materiální podmínky zvlášť nebezpečné recidivy, které ovšem i odvolací soud posuzoval pouze mechanicky, když vycházel z jeho předchozího odsouzení a jeho hodnocení v příslušných znaleckých posudcích. Proto navrhl, aby Nejvyšší soud České republiky (dále jen Nejvyšší soud) napadený rozsudek Krajského soudu v Plzni zrušil a věc vrátil k novému projednání a rozhodnutí .
 K takto podanému dovolání se písemně vyjádřil státní zástupce Nejvyššího státního zastupitelství České republiky (dále jen státní zástupce) s tím, že stran namítané nesprávné právní kvalifikace předmětného skutku též jako trestného činu loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák. je třeba zdůraznit, že z učiněných skutkových zjištění zjevně plyne, že dovolatel poškozené kabelku vzal, v její přítomnosti prohlédl, odcizil z ní to, co považoval za vhodné a poté kabelku vrátil. Popsaného jednání se však dovolatel dopustil proto, že si byl vědom toho, že případný odpor poškozené byl po jejím předchozím znásilnění zlomen a že ona sama právě v důsledku předchozího násilí a jeho pohrůžkou takové jednání strpí. Za daných okolností tak násilí v tomto směru bylo součástí skutkového děje, a to i ve vztahu k majetku poškozené. K námitce stran naplnění


text:
podmínek jednání zvlášť nebezpečného recidivisty státní zástupce uvedl, že označené podmínky byly naplněny jak po formální, tak i materiální stránce. Formální stránku zvlášť nebezpečné recidivy dovolatel naplnil tím, že předchozí zvlášť závažný trestný čin byl spáchán zcela shodným způsobem, tedy kombinací znásilnění a loupeže. Přitom ani dlouhodobý výkon trestu odnětí svobody, který mu byl tehdy uložen, neměl na dovolatele žádný vliv, o čemž svědčí i to, že skutků shodného charakteru se dopustil i ve skutcích označených pod body 2) a 3) citovaného rozsudku soudu prvního stupně, jichž se podané dovolání netýká. Státní zástupce uzavřel s tím, že i s ohledem na poměrně krátkou dobu, po kterou byl dovolatel na svobodě, uvedené skutečnosti podstatně zvyšují stupeň nebezpečnosti činu pro společnost do té míry, že naplňují podmínky zvlášť nebezpečné recidivy i po stránce materiální. Dodal, že je zcela nerozhodný poukaz na to, že poškozená v kritické době neutrpěla zranění. Proto také navrhl, aby takto podané dovolání Nejvyšší soud odmítl podle § 265i odst. 1 písm. e) tr. ř. jako zjevně neopodstatněné.
 Na tomto místě je nutno připomenout, že dovolání je mimořádný opravný prostředek a jako takový ho lze podat jen a výlučně z důvodů uvedených v ustanovení § 265b tr. ř. Je tedy nezbytné vždy posoudit, zda uplatněný dovolací důvod v té které věci je právě tím, který je možno považovat za důvod uvedený v citovaném ustanovení zákona, když bez jeho existence nelze vůbec provést přezkum napadeného rozhodnutí. Důvod dovolání vymezený ustanovením § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř. je dán tehdy, jestliže rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení skutku nebo jiném nesprávném hmotně právním posouzení.
 V dané věci namítl dovolatel nesprávné právní posouzení označeného skutku jako trestný čin loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák., ačkoli podle jeho přesvědčení měl být skutek posouzen jako trestný čin krádeže podle § 247 odst. 1 písm. d) tr. zák. a namítl také, že jeho jednání bylo nesprávně posouzeno jako jednání zvlášť nebezpečného recidivisty podle § 41 odst. 1 tr. zák. Z hlediska užitého dovolacího důvodu byly obě námitky uplatněny právně relevantně, jsou však současně zjevně neopodstatněné. K prvé námitce je ovšem namístě připomenout, že dovolatel užil vůči poškozené násilí, kterým ji nejdříve donutil k felaci a bezprostředně poté jí odcizil z kabelky, kterou měla při sobě popsané věci. Užitého násilí si byl nepochybně vědom, stejně jako skutečnosti, že jakýkoli odpor poškozené ve vztahu k odcizeným věcem byl nereálný, právě i pro předchozí násilí, takže ve svém celku byla poškozená odporu neschopna (tedy i ve vztahu k násilí na jejím majetku). Pokud soudy popsané jednání (skutek) dovolatele právně kvalifikovaly rovněž jako trestný čin loupeže podle § 234 odst. 1 tr. zák. a své závěry v tomto směru také náležitě odůvodnily ve svých (citovaných) rozhodnutích, nelze k takto dovolatelem vedené námitce přihlédnout. K námitce stran absence materiální podmínky zvlášť nebezpečné recidivy lze potom uvést, že podle § 41 odst. 1 tr. zák. pachatel, který znovu spáchal zvlášť závažný úmyslný trestný čin, ač již byl pro takový nebo jiný zvlášť závažný úmyslný trestný čin potrestán,


text: považuje se za zvlášť nebezpečného recidivistu, jestliže tato okolnost pro svou závažnost, zejména vzhledem k délce doby, která uplynula od posledního odsouzení, podstatně zvyšuje stupeň nebezpečnosti trestného činu pro společnost. V těchto souvislostech je nezbytné poukázat na to, že dovolatel byl v minulosti vícekrát soudně trestán, a to i nepodmíněnými tresty odnětí svobody. Takto byl odsouzen v roce 1988 pro trestný čin znásilnění, v témže roce pro pokus k témuž trestnému činu, v roce 1992 znovu pro trestný čin znásilnění a konečně rozsudkem Okresního soudu v Sokolově sp. zn. 5 T 233/96 již jako zvlášť nebezpečný recidivista. Nelze ani přehlédnout násilný způsob jeho jednání nejenom proti poškozené B. F., ale ani to, že předmětných trestných činů se dopustil v poměrně krátké době po svém propuštění z výkonu trestu odnětí svobody. Lze takto uzavřít, že zmíněné okolnosti zvyšují stupeň nebezpečnosti jednání dovolatele pro společnost do té míry, že v daném případě u dovolatele naplňují i všechna kriteria stanovená zákonem pro shledání jeho jednání jako jednání zvlášť nebezpečného recidivisty. Uvedené skutečnosti potom indikují uložení trestu s převažujícími prvky represe tak, aby byla zaručena ochrana společnosti před jeho stále se opakující závažnou trestnou činností, když k takovému závěru správně dospěly i oba soudy.


text:
6 Tdo 350/2009
 Datum rozhodnutí: 31.03.2009
 Nejvyšší soud rozhodl v neveřejném zasedání dne 31. března 2009 o dovolání obviněného L. Š., proti usnesení Krajského soudu v Brně ze dne 29. 9. 2008, sp. zn. 5 To 454/2008, v trestní věci vedené u Městského soudu v Brně pod sp. zn. 10 T 86/2007, t a k t o :
 Usnesením Krajského soudu v Brně ze dne 29. 9. 2008, sp. zn. 5 To 454/2008, bylo podle § 256 tr. ř. zamítnuto odvolání obviněného proti rozsudku Městského soudu v Brně ze dne 21. 1. 2008, sp. zn. 10 T 86/2007, kterým byl uznán vinným trestným činem neposkytnutí pomoci podle § 208 tr. zák. a byl mu podle § 208 tr. zák. za použití § 53 odst. 1, 2 písm. b), odst. 3 tr. zák. a § 54 odst. 1 tr. zák. uložen peněžitý trest ve výši 20.000,- Kč a pro případ, že by nebyl ve stanovené lhůtě vykonán, byl mu podle § 54 odst. 3 tr. zák. stanoven náhradní trest v trvání čtyř měsíců.
 Proti předmětnému usnesení Krajského soudu v Brně podal obviněný prostřednictvím obhájce dovolání, ve kterém uplatnil dovolací důvod vymezený v § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., když jeho naplnění spatřuje v tom, že přestože soudy provedly dostatek důkazů, které mohly osvětlit skutečně soudy projednávanou událost, došlo k tomu, že tyto důkazy byly soudem prvního stupně mylně interpretovány, neboť předloženými důkazy nebyl průběh děje popsán tak, jak je popsán v obžalobě a následně v rozsudku, přičemž nepostačují ke konstatování, že byl spáchán trestný čin, neboť nebyly naplněny všechny stránky skutkové podstaty trestného činu . Dále poukazuje na nepravdivá tvrzení v obžalobě, kdy rozvádí jednotlivé výpovědi svědků, které nebyly soudy správně interpretovány. V této souvislosti se odvolává mj. na to, že z výpovědí svědků i poškozeného bylo prokázáno, že se ptal na zdravotní stav poškozeného, kdy psychický stav poškozeného po dopravní nehodě odpovídal stavu každého člověka, který se zúčastnil či byl svědkem dopravní nehody ( tolik k mylnému hodnocení důkazů soudem prvního stupně viz dovolání obviněného). Vedle zmíněných skutečnostní obviněný dále zpochybňuje naplnění subjektivní stránky trestného činu, kdy uvádí, že nevěděl a nebylo mu prokázáno, že by věděl o skutečnosti, že v průběhu dopravní nehody došlo ke zranění , což dokládá tím, že mu poškozený na jeho dotaz sdělil, že mu nic není. V závěru podaného dovolání zdůrazňuje, že soud se měl zejména zabývat výpovědí poškozeného, neboť s tímto opravdu hovořil a na jeho zdravotní stav se ptal. V této souvislosti pak zpochybňuje výpověď svědka D., který podle mínění obviněného byl v takové vzdálenosti, že nemohl rozhovor poškozeného a obviněného slyšet, když připouští, že se možná dopustil nepříliš vhodného chování, nicméně jeho jednáním nemohla být naplněna skutková podstata trestného činu podle § 208 tr. zák. , a proto navrhl, aby Nejvyšší soud napadené usnesení Krajského soudu v Brně zrušil a tomuto soudu věc vrátil k novému projednání a rozhodnutí.
 Státní zástupkyně Nejvyššího státního zastupitelství v Brně ve svém vyjádření k dovolání obviněného navrhla postupovat podle § 265i odst. 1


text:
písm. b) tr. ř., neboť veškeré obviněným uplatněné námitky jsou námitkami z pohledu dovolacího důvodu irelevantními.
 Podle skutkového zjištění soudu prvního stupně (s jehož závěrem se odvolací soud ztotožnil) obviněný dne 24. 11. 2006 v 17.40 hod. v B. na křižovatce vozovky nám. M. a ul. L. jako řidič osobního automobilu Audi A3, reg.zn. společnosti L., s.r.o., poté, co byl účastníkem dopravní nehody, kdy při odbočování doleva na ulici L. přední částí vozidla se střetnul s neosvětleným sportovním jízdním kolem zn. BENEST cyklotrial, řízeným I. Š., ačkoliv uvedený cyklista přeletěl přes kapotu vozidla Audi, upadl na vozovku a utrpěl přitom krvácivé poranění levé dolní končetiny, nezajímal se o zdravotní stav zraněného, po vystoupení z vozidla pouze vzal z vozovky upadnutou státní poznávací značku vozidla, cyklistovi vynadal a z místa nehody odjel, ač byl náhodným svědkem R. D. vyzván, aby prokázal svou totožnost a aby na místě nehody setrval .
 Byť obviněný v podaném dovolání argumentuje tím, že dovolání podává s odkazem na dovolací důvod podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., neboť nebyla naplněna subjektivní stránka trestného činu, musí Nejvyšší soud konstatovat, že uvedený dovolací důvod byl uplatněn pouze formálně, neboť veškeré námitky, kterými je dovolání odůvodňováno, jsou námitky skutkové, které však zmíněný dovolací důvod nemohou naplnit. K této formálnosti lze odkázat na rozhodnutí Ústavního soudu ze dne 2. 6. 2005, sp. zn. III. ÚS 78/05, kde tento mj. uvedl; označení konkrétního dovolacího důvodu uvedeného v ustanovení § 265b tr. ř. nemůže být pouze formální; Nejvyšší soud je povinen vždy nejdříve posoudit otázku, zda dovolatelem uplatněný dovolací důvod lze i podle jím vytýkaných vad podřadit pod některý ze specifických dovolacích důvodů uvedených v § 265b tr. ř., neboť pouze skutečná existence zákonného dovolacího důvodu, nikoli jen jeho označení, je zároveň podmínkou i rámcem, v němž dochází k přezkumu napadeného rozhodnutí dovolacím soudem.
 Jak již bylo uvedeno shora, úvodní část námitek obviněného směřuje proti nepravdivým tvrzením, jak v obžalobě, tak v rozsudku , zde je nezbytné uvést, že se jedná o názor obviněného, který se sám snaží vytvářet vlastní verzi skutkového děje, což je patrno z námitek, které jsou směřovány do oblasti nenaplněné subjektivní stránky dle mínění obviněného. Pokud však jde o tuto oblast námitek, obviněný tvrdí, že nedošlo ke spáchání trestného činu, nebyla naplněna subjektivní stránka trestného činu, a rozhodně mu nebylo prokázáno, že by věděl o skutečnosti, že v průběhu dopravní nehody došlo ke zranění . Také v tomto případě se jedná o námitky skutkové.
 V souvislosti se zjišťováním skutkového stavu soudy, jeví se vhodným připomenout, že zjištěný skutkový stav § 2 odst. 5 tr. ř. je výsledkem určitého procesu, který spočívá v tom, že soudy musí nejprve zákonu odpovídajícím způsobem provést důkazy, které považují za nezbytné pro zjištění skutkového stavu věci a tyto důkazy musí dále hodnotit v souladu s ustanovením § 2 odst. 6 tr. ř. Na základě hodnocení důkazů založeném na pečlivém uvážení všech okolností případu jednotlivě i v jejich souhrnu pak dospívá soud ke zjištění skutkového stavu věci, o němž nejsou důvodné pochybnosti


text: (pro orgán činný v trestním řízení) a tento závěr je pak shrnut ve skutkovém zjištění skutkové větě. Shora popsané hodnotící úvahy, stejně jako otázka objasňování tohoto skutkového stavu jsou rozvedeny v odůvodnění. V odůvodnění rozsudku (§ 125 odst. 1 tr. ř.) soud stručně vyloží, které skutečnosti vzal za prokázané a o které důkazy svá skutková zjištění opřel a jakými úvahami se řídil při hodnocení provedených důkazů, pokud si vzájemně odporují. Z odůvodnění přitom musí být patrno, jak se soud vypořádal s obhajobou, proč nevyhověl návrhům na provedení dalších důkazů a jakými právními úvahami se řídil, když posuzoval prokázané skutečnosti podle příslušných ustanovení zákona v otázce viny a trestu. Z rozsudku soudu prvního stupně vyplývá, že tento se velmi podrobně zabýval obhajobou obviněného, ale také dalšími důkazy, které byly ve věci provedeny a své hodnotící úvahy rozvedl plně v souladu se zněním § 125 odst. 1 tr. ř. zejména na str. 4 5 svého rozsudku. V tomto směru argumentace obviněného uplatněná v dovolání je pouhým opakováním obhajoby a následně vznesených námitek v řízení o řádném opravném prostředku. Soud prvního stupně dospěl k závěru, že celková doba zájmu obviněného o poškozeného trvala cca 30 vteřin (výpověď poškozeného a svědka D.), za vyvrácené je třeba pokládat tvrzení obviněného o tom, že uvedený svědek D. neregistroval celou situaci neboť soudy uvěřily opaku (str. 3 rozsudku), výpověď spolujezdce obviněného je pak zásadně vyvrácena výpovědí poškozeného, shora uvedeného svědka, ale také svědka K. Prvotním zájmem obviněného v kontextu uvedených cca 30 vteřin podle skutkového zjištění soudů bylo to, že ze svého vozidla vystoupil začal křičet na poškozeného, jestli je normální, že mu poškodí vozidlo a zavolá policii, přičemž jak poškozený, tak i svědek D. zavolání policie pochopili s ohledem na chování obviněného jako výhrůžku, přičemž poškozený uvedl, že policii volat nechce. O zdravotní stav poškozeného se obviněný nezajímal. Pokud tedy v dovolání obviněný uvádí skutečnosti, které byly soudům prvního i druhého stupně známé a tyto v rámci hodnocení důkazů podle § 2 odst. 6 tr. ř. vzaly v úvahu, jak plyne z jejich rozhodnutí, a obviněný opětovně na tyto skutečnosti poukazuje a dospívá k jinému závěru než soudy, nelze než konstatovat, že se snaží o změnu skutkových zjištění prostřednictvím dovolacího důvodu podle § 265b odst. 1 písm. g) tr. ř., což však tento nepřipouští. V souvislosti s vlastním hodnocením důkazů obviněným a jím vytvořeným skutkovým zjištěním je třeba upozornit na rozhodnutí Ústavního soudu ze dne 4. 5. 2005, sp. zn. II. ÚS 681/04, kde tento uvedl, že právo na spravedlivý proces není možno vykládat tak, že garantuje úspěch v řízení či zaručuje právo na rozhodnutí, jež odpovídá představám stěžovatele. Uvedeným právem je pouze zajišťováno právo na spravedlivé soudní řízení, v němž se uplatní všechny zásady soudního rozhodování podle zákona a v souladu s ústavními principy . Vzhledem k tomu, že hodnotící závěry soudu druhého stupně jsou v jeho rozhodnutí vyjádřeny způsobem odpovídajícím ustanovení § 134 odst. 2 tr. ř. (způsobem odpovídajícím ustanovení § 125 odst. 1 tr. ř. se s problematikou hodnocení důkazů vypořádal také soud


text:
prvního stupně), nebylo možno ani v tomto směru soudům vytknout žádné pochybení.
 S ohledem na skutečnosti shora rozvedené Nejvyšší soud dovolání obviněného odmítl podle § 265i odst. 1 písm. b) tr. ř., aniž by musel věc meritorně přezkoumávat podle § 265i odst. 3 tr. ř. O odmítnutí dovolání bylo rozhodnuto v neveřejném zasedání v souladu s ustanovením § 265r odst. 1 písm. a) tr. ř. Pokud jde o rozsah odůvodnění usnesení Nejvyššího soudu, odkazuje tento na znění § 265i odst. 2 tr. ř.
 V Brně dne 31. března 2009


text:
PRODEJNÍ A PŘEDVÁDĚCÍ AKCE
 CO JSOU TO RADIOSTANICE
 ZÁKLADNÍ PRAVIDLA PRO CB
 JAK ZVOLIT VHODNOU ANTÉNU
 JAK ZVOLIT VHODNÝ MIKROFON
 ASC SYSTÉM
 VAŠE VYSÍLAČKA !!! NEVYSÍLÁ !!
 TABULKY FREKVENCÍ
 President HARRYII/Henry clas./Stabo xm30
 President THOMAS/WILLIAM
 President RANDY II P/M
 President GEORGE ASC
 President VALERY Classic
 President GRANT II
 Stabo Freecomm 100
 Stabo Freecomm 400
 Stabo Freecomm 600
 Stabo Freetalk com II
 Stabo ATP 10/40
 Stabo xm4006
 AKČNÍ KOMPLETY »
 KOMPAKTIBILITA MIKROFONU
 Občanské CB
 Přílušenství PMR
 Profesionální + příslušenství
 S pevným uchycením
 Anténní patky
 PSV metry
 Příslušenství President RANDY
 Příslušenství Thomas, William
 Měniče, zdroje
 Externí repro
 PRESIDENT MULTI PACK BOOSTER
 STABO IPX7 Bluetooth Repro
 STABO chůvičky
 ZÁKLADNÍ SETY PRO KOMUNIKACI
 PRESIDENT ELECTRONICS CZECH s.r.o.
 se sídlem Ostrava, Novoveská 101
 identifikační číslo: 29386942
 zapsané v obchodním rejstříku vedeném KS v Ostravě, oddíl C, vložka 38097
 pro prodej zboží prostřednictvím on-line obchodu umístěného na internetové adrese www.president-electronics.cz
 1.1. Tyto obchodní podmínky (dále jen „obchodní podmínky“) obchodní společnosti PRESIDENT ELECTRONICS CZECH s.r.o., se sídlem 70900 Ostrava, Novoveská 101 identifikační číslo: 29386942, zapsané v obchodním rejstříku vedeném KS v Ostravě, oddíl C, vložka 38097, (dále jen „prodávající“) upravují v souladu s ustanovením § 1751 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen „občanský zákoník“) vzájemná práva a povinnosti smluvních stran vzniklé v souvislosti nebo na základě kupní smlouvy (dále jen „kupní smlouva“) uzavírané mezi prodávajícím a jinou fyzickou osobou (dále jen „kupující“) prostřednictvím internetového obchodu prodávajícího. Internetový obchod je prodávajícím provozován na webové stránce umístněné na internetové adrese www.president-electronics.cz, (dále jen „webová stránka“), a to prostřednictvím rozhraní webové stránky (dále jen „webové rozhraní obchodu“).
 1.5. Prodávající může zrušit uživatelský účet, a to zejména v případě, kdy kupující svůj uživatelský účet déle než 2 roky nevyužívá, či v případě, kdy kupující poruší své povinnosti z kupní smlouvy (včetně obchodních podmínek).
 2.5. Před zasláním objednávky prodávajícímu je kupujícímu umožněno zkontrolovat a měnit údaje, které do objednávky kupující vložil, a to i s ohledem na možnost kupujícího zjišťovat a opravovat chyby vzniklé při zadávání dat do objednávky. Objednávku odešle kupující prodávajícímu kliknutím na tlačítko „ “. Údaje uvedené v objednávce jsou prodávajícím považovány za správné.
 2.7. Prodávající neprodleně po obdržení objednávky toto obdržení kupujícímu potvrdí elektronickou poštou, a to na adresu elektronické pošty kupujícího uvedenou v uživatelském rozhraní či v objednávce (dále jen „elektronická adresa kupujícího“).
 2.9. Návrh kupní smlouvy ve formě objednávky má platnost patnáct dnů.
 2.10. Smluvní vztah mezi prodávajícím a kupujícím vzniká doručením přijetí objednávky (akceptací), jež je prodávajícím zasláno kupujícímu elektronickou poštou, a to na adresu elektronické pošty kupujícího.
 2.11. V případě, že některý z požadavků uvedených v objednávce nemůže prodávající splnit, zašle kupujícímu na elektronickou adresu kupujícího pozměněnou nabídku s uvedením možných variant objednávky a vyžádá si stanovisko kupujícího.
 2.12. Pozměněná nabídka se považuje za nový návrh kupní smlouvy a kupní smlouva je v takovém případě uzavřena až akceptací kupujícího prostřednictvím elektronické pošty.
 v hotovosti v provozovně prodávajícího na adrese President Electronics Czech s.r.o., 709 00 Ostrava, Novoveská 101;
 bezhotovostně platební kartou na výše uvedené provozovně
 3.4. V případě platby v


text:
hotovosti či v případě platby na dobírku je kupní cena splatná při převzetí zboží. V případě bezhotovostní platby je kupující povinen uhrazovat kupní cenu zboží společně s uvedením variabilního symbolu platby. V případě bezhotovostní platby je závazek kupujícího uhradit kupní cenu splněn okamžikem připsání příslušné částky na účet prodávajícího.
 3.5. Prodávající je oprávněn, zejména v případě, že ze strany kupujícího nedojde k dodatečnému potvrzení objednávky (čl. 3.8), požadovat uhrazení celé kupní ceny ještě před odesláním zboží kupujícímu. Ustanovení § 2119 odst. 1 občanského zákoníku se nepoužije.
 4.1. Kupující bere na vědomí, že dle ustanovení § 1837 občanského zákoníku, nelze mimo jiné odstoupit od kupní smlouvy:
 4.1.2. o dodávce zboží, které bylo upraveno podle přání kupujícího nebo pro jeho osobu
 4.1.3. o dodávce zboží v uzavřeném obalu, které kupující z obalu vyňal a obal tak nenávratně poškodil
 4.2. Nejedná-li se o případ uvedený v čl. 5.1 či o jiný případ, kdy nelze od kupní smlouvy odstoupit, má kupující v souladu s ustanovením § 1829 odst. 1 občanského zákoníku právo od kupní smlouvy odstoupit, a to do čtrnácti (14) dnů od převzetí zboží, přičemž v případě, že předmětem kupní smlouvy je několik druhů zboží nebo dodání několika částí, běží tato lhůta ode dne převzetí poslední dodávky zboží. Odstoupení od kupní smlouvy musí být prodávajícímu odesláno ve lhůtě uvedené v předchozí větě.
 4.3. Pro odstoupení od kupní smlouvy může kupující využit vzorový formulář poskytovaný prodávajícím, jenž tvoří přílohu obchodních podmínek. Odstoupení od kupní smlouvy může kupující zasílat mimo na adresu provozovny nebo sídla prodávajícího. Pro doručování odstoupení od smlouvy platí ustanovení čl. 11 těchto obchodních podmínek.
 4.4. V případě odstoupení od kupní smlouvy dle čl. 5.2 obchodních podmínek se kupní smlouva od počátku ruší. Zboží musí být prodávajícímu vráceno do čtrnácti (14) dnů od odstoupení od smlouvy prodávajícímu. Odstoupí-li kupující od kupní smlouvy, nese kupující náklady spojené s navrácením zboží prodávajícímu, a to i v tom případě, kdy zboží nemůže být vráceno pro svou povahu obvyklou poštovní cestou.
 4.5. V případě odstoupení od smlouvy dle čl. 5.2 obchodních podmínek vrátí prodávající peněžní prostředky přijaté od kupujícího do čtrnácti (14) dnů od odstoupení od kupní smlouvy kupujícím, a to stejným způsobem, jakým je prodávající od kupujícího přijal. Prodávající je taktéž oprávněn vrátit plnění poskytnuté kupujícím již při vrácení zboží kupujícím či jiným způsobem, pokud s tím kupující bude souhlasit a nevzniknou tím kupujícímu další náklady. Odstoupí-li kupující od kupní smlouvy, prodávající není povinen vrátit přijaté peněžní prostředky kupujícímu dříve, než mu kupující zboží vrátí nebo prokáže, že zboží prodávajícímu odeslal.
 4.6. Nárok na úhradu škody vzniklé na zboží je prodávající oprávněn jednostranně započíst proti nároku kupujícího na vrácení kupní ceny.
 Všeobecné záruční podmínky firmy President Electronics Czech s.r.o.:
 Na tento výrobek se poskytuje záruka 24 . měsíců ode dne prodeje výrobku.
 Záruka a bezplatný servis se vztahuje na poruchy a závady, které v době záruky a bezplatného servisu vznikly chybou výroby nebo vadou použitého materiálu.
 Tyto závady a poruchy odstraní servisní organizace oprávněná k provádění záručních oprav a to včas a bez zbytečného odkladu.


text:
K provedení záruční , bezplatné opravy je nutno dodat výrobek kompletní,
 ( tak, jak byl spotřebiteli prodán), společně s řádně vyplněným Záručním listem a kopií dokladu o koupi ( paragon, faktura).
 Zákazník nese riziko poškození výrobku při jeho přepravě k opravě externím přepravcem .
 Bude –li při opravě nalezena vada nespadající do záruky, hradí náklady s odstraněním takové vady, včetně dopravy, uživatel.
 Záruka se nevztahuje na závady způsobené :
 a) přepětím ( t.j. vysokým napětím cca nad 16 V) , např. při zapojení na 24 V ( kamiony), přepětím způsobeném např. závadou ve spínací skříňce nebo při použití nevhodného měniče ( 24/12 V). Výsledkem mohou být vadné integrované obvody, spálené součástky , tištěné spoje atd.
 b) neodbornou montáží radiostanic , která je v rozporu s přiloženým návodem : např. nenaladěním antény, chybným umístěním CB antény ( plast, nedostatečná protiváha) , přepólováním, zkratem, použitím nevhodných napájecích zdrojů nebo baterií , použitím nevyhovujících antén nebo jiných šroubů než originál pro uchycení radiostanice, dále zabudováním do palubovky vozidla ( aniž je použit ext. reproduktor) , kdy je zcela zastíněn vestavěný reproduktor stanice a následně dojde k jeho poškození způsobené přetížením ( dlouhodobé neúměrné zesílení hlasitosti uživatelem ) , atd.
 c) opotřebením věci, způsobené jejím obvyklým používáním.
 d) poškozením neodbornou obsluhou , např. záměnou mikrofonů z cizí stanice ( možné zničení procesoru radiostanice , tištěných obvodů atd. ), vysíláním bez antény, použitím nevhodných přídavných komponentů k radiostanici jako např. nevhodných externích reproduktorů ( jiná impedance, výkon, než doporučen )
 e) živelnou pohromou ( bouřka, voda, požár )nebo nárazem,pádem, nebo
 vniknutím vody ,
 f) porušením servisní plomby nebo jakýmkoliv zásahem do radiostanice ( pokud plomba nebyla dodána )
 Poskytnutím této záruky nejsou dotčena práva kupujícího , která se ke koupi věci
 váží podle zvláštních právních předpisů.
 7.1. Kupující nabývá vlastnictví ke zboží zaplacením celé kupní ceny zboží
 7.3. Mimosoudní vyřizování stížností spotřebitelů zajišťuje prodávající prostřednictvím elektronické adresy president@president-electronics.cz. Informaci o vyřízení stížnosti kupujícího zašle prodávající na elektronickou adresu kupujícího.
 8.2. Kupující souhlasí se zpracováním těchto svých osobních údajů: jméno a příjmení, adresa bydliště, identifikační číslo, daňové identifikační číslo, adresa elektronické pošty, telefonní číslo (dále společně vše jen jako „osobní údaje“).
 10.1. Oznámení týkající se vztahů prodávajícího a kupujícího, zejména týkající odstoupení od kupní smlouvy, musí být doručena poštou formou doporučeného dopisu, není-li v kupní smlouvě stanoveno jinak. Oznámení se doručují na příslušnou kontaktní adresu druhé strany a považují se za doručené a účinné okamžikem jejich dodání prostřednictvím pošty, s výjimkou oznámení o odstoupení od smlouvy učiněného kupujícím, kdy je odstoupení účinné, pokud je oznámení kupujícím ve lhůtě pro odstoupení odesláno.
 10.2. Za doručené se považuje i oznámení, jehož převzetí bylo adresátem odmítnuto, které nebylo vyzvednuto v úložní době, nebo které se vrátilo jako nedoručitelné.
 10.3. Smluvní strany můžou běžnou korespondenci vzájemně doručovat prostřednictvím elektronické pošty, a to na adresu elektronické pošty uvedenou v uživatelském účtu kupujícího či uvedenou kupujícím v objednávce, resp. na adresu uvedenou na webové stránce prodávajícího.
 11.5. Kontaktní údaje prodávajícího: adresa pro doručování PRESIDENT ELECTRONICS CZECH s.r.o., 70900 Ostrava, Novoveská 101,, adresa


text:
Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 22 Nd 168/2006 | Judikatura | Pravo4u.cz - služby pro právníky
 Rozhodnutí Nejvyššího soudu ČR 22 Nd 168/2006
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Františka Baláka a soudců JUDr. Marie Rezkové a JUDr. Jiřího Spáčila, CSc., ve věci žalobce P. Ch., proti žalované České republice – Ministerstvu spravedlnosti se sídlem v Praze 2, Vyšehradská 16, o ochranu osobnosti, vedené u Městského soudu v Praze pod sp. zn. 37 C 169/2005, o návrhu žalobce na vyloučení soudců Vrchního soudu v Praze z projednávání a rozhodování věci, vedené u Vrchního soudu v Praze pod sp. zn. 1 Co 123/2006, takto:
 Soudkyně Vrchního soudu v Praze JUDr. Z. F., Mgr. D. J., JUDr. L. Ř. a JUDr. N. Ž. nejsou vyloučeny z projednávání a rozhodování věci vedené u Vrchního soudu v Praze pod sp. zn. 1 Co 123/2006.
 Ve věci Městského soudu v Praze, vedené pod sp. zn. 37 C 169/2005, podáním ze dne 27. února 2006 žalobce vznesl námitku podjatosti soudců Městského soudu v Praze a Vrchního soudu v Praze a navrhl, aby soudci obou soudů byli vyloučeni z projednávání a rozhodování v této věci. Pochybnosti o nepodjatosti soudců Vrchního soudu v Praze v dané věci podle žalobce vyplývají z jeho rozhodování jako soudu druhého stupně ve věci sp. zn. 1 T 7/02, kdy v celém průběhu řízení „neprovedl“ nápravu zásahů do osobnostních práv žalobce. S ohledem na důvody žaloby a žalobní návrh, jímž se domáhá omluvy a zaplacení částky 2 000 000,- Kč, je podle žalobce vyloučeno, aby v této věci rozhodovali soudci Vrchního soudu v Praze.
 Podle rozvrhu práce Vrchního soudu v Praze je k projednání a rozhodnutí návrhu žalobce na vyloučení soudců Městského soudu v Praze z projednávání a rozhodnutí věci sp. zn. 37 C 169/2005 příslušný senát č. 1 Co, jehož členkami jsou soudkyně JUDr. Z. F., Mgr. D. J., JUDr. L. Ř. a JUDr. N. Ž., které ve svých vyjádřeních shodně vedly, že nemají žádný vztah k předmětné věci, ani k účastníkům řízení, a nejsou jim známy skutečnosti, které by je vylučovaly z projednávání a rozhodování v této věci.
 Podle § 14 odst. 1 občanského soudního řádu (dále „OSŘ“) soudci a přísedící jsou vyloučeni z projednávání a rozhodnutí věci, jestliže se zřetelem na jejich poměr k věci, k účastníkům nebo k jejich zástupcům je tu důvod pochybovat o jejich nepodjatosti.
 Pochybnosti o nepodjatosti ve výroku jmenovaných soudkyň žalobce dovozuje z okolností v souvislosti s rozhodováním Vrchního soudu v Praze ve věci sp. zn. 1 T 7/02. Tyto okolnosti, jak vyplývá z ustanovení § 14 odst. 4 OSŘ, samy o sobě nemohou být důvodem pro vyloučení jmenovaných soudkyň z projednávání a rozhodnutí v dané konkrétní věci, nehledě na to, že se zřejmě osobně na rozhodování v označené trestní věci ani nepodílely. Jmenované soudkyně nemají žádný vztah k dané konkrétní věci, ani k účastníkům řízení, nejsou tedy dány žádné okolnosti, z nichž by bylo možno dovodit jejich osobní zájem na výsledku daného sporu a pochybnosti o jejich nepodjatosti.
 Nejvyšší soud


text:
O Z N Á M E N Í. vyhlašuje dne 1. září Čl. 2 Popis předmětné nemovitosti - PDF
 O Z N Á M E N Í. vyhlašuje dne 1. září Čl. 2 Popis předmětné nemovitosti
 Download "O Z N Á M E N Í. vyhlašuje dne 1. září 2014. Čl. 2 Popis předmětné nemovitosti"
 1 4450/ULT/2014-ULTM Č.j.: UZSVM/ULT/4447/2014-ULTM Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových Územní pracoviště Ústí nad Labem, Mírové náměstí 36, Ústí nad Labem O Z N Á M E N Í o výběrovém řízení č. ULT/015/2014 a jeho podmínkách na zjištění zájemce o koupi nemovité věci v katastrálním území Litoměřice Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových (dále jen Úřad ), jemuž podle 9 zákona č. 219/2000 Sb., o majetku České republiky a jejím vystupování v právních vztazích, ve znění pozdějších předpisů (dále jen ZMS ), přísluší hospodařit s níže uvedeným majetkem, podle ust. 21 a násl. vyhlášky č. 62/2001 Sb., o hospodaření organizačních složek státu a státních organizací s majetkem státu, ve znění pozdějších předpisů, po splnění všech zákonných podmínek vyhlašuje dne 1. září 2014 výběrové řízení (dále též VŘ ) na prodej dále uvedeného majetku ve vlastnictví České republiky. Čl. 1 Prodávaný majetek Pozemek parcela číslo 4927/2 o výměře 168 m 2, druh pozemku zastavěná plocha a nádvoří, na pozemku stojí stavba: bez čp/če, obč. vyb, LV 5213 jiný vlastník zapsaný na listu vlastnictví č pro katastrální území Litoměřice, obec Litoměřice, v katastru nemovitostí vedeném Katastrálním úřadem pro Ústecký kraj, Katastrálním pracovištěm Litoměřice. Čl. 2 Popis předmětné nemovitosti Pozemek se nachází v bývalém výrobním areálu v okrajové části katastrálního území Litoměřice, těsně sousedícího s katastrálním územím Mlékojedy u Litoměřic. Pozemek je zastavěný stavbou bez č. p. / č. e., občanské vybavenosti ve vlastnictví Miroslava Jaroše. Stavba v současné době není využívána, svým stavebním určením je uzpůsobena ke komerčnímu využití. Dle platného územního plánu se pozemek nachází v lokalitě VD drobná výroba a výrobní služby. Inženýrské sítě ke stavbě na pozemku p. č. 4927/2 nelze vést jinak, než přes pozemek p. č. 4927/1. Přístup k pozemkům parcelám č. 4972/1 a č. 4927/2 je komplikovaný, není po veřejné komunikaci, je možný přes pozemky jiných vlastníků K2 AQUECON, s. r. o., GENOVA, spol. s r. o., PROBA s r. o. Předmětný pozemek se nachází uvnitř pozemku parcely č. 4927/1, ke kterému má příslušnost hospodařit Úřad a na který je souběžně vyhlášeno samostatné výběrové řízení. Pozemek je částečně oplocen, oplocení bylo pravděpodobně vyhotoveno vlastníky sousedních pozemků, k pozemku by bylo nutné sepsat smlouvu o věcném břemenu s právem vstupu, chůze a jízdy. K pozemku je upraven užívací vztah Smlouvou o nájmu nemovitosti č. 271/2010 1
 2 ze dne , nájemní vztah trvá do , nájemcem je Miroslav Jaroš, vlastník stavby. Pozemek lze napojit pouze na některé sítě v obci, nachází se v záplavové zóně 20-leté vody. Čl. 3 Minimální kupní cena Minimální kupní cena nemovité věci činí ,- Kč (slovy: sedmdesátčtyřitisícečtyřistatřicetkorun českých). Čl. 4 Účastníci výběrového řízení a) Úřad nabízí předmětnou nemovitou věc a k převodu fyzickým a


text:
právnickým osobám. Účastníkem VŘ mohou být fyzické osoby starší 18 let způsobilé k právním úkonům nebo právnické osoby. b) Účastníkem VŘ se stává ten, kdo předložil Úřadu písemnou nabídku dle čl. 7 tohoto Oznámení, a to za předpokladu splnění ostatních podmínek bez výhrad. c) Každý z účastníků VŘ může do VŘ podat pouze jednu nabídku. Čl. 5 Společné jmění manželů a) Podává-li jeden z manželů nabídku a hodlá kupní smlouvou nabýt nemovitou věc do svého výlučného vlastnictví, musí ke své nabídce přiložit některý z těchto dokladů: aa) písemné prohlášení druhého manžela opatřené jeho ověřeným podpisem, že manžel, který podává nabídku, uhradí kupní cenu z prostředků, které nejsou součástí společného jmění manželů; ab) notářský zápis o zúžení společného jmění manželů nebo o smluveném manželském majetkovém režimu; ac) pravomocný rozsudek, jímž došlo ke zrušení společného jmění manželů; ad) smlouvu podle ustanovení 143a odst. 3 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů. b) Pokud nebudou doloženy doklady uvedené pod písm. a), bude nemovitá věc převedena do společného jmění manželů. Čl. 6 Prohlídka nemovité věci Prohlídka nemovité věci se uskuteční na místě samém, a to: ve středu 10. září 2014 v době od 9, 00 do 11, 00 hod. Čl. 7 Povinný obsah nabídky učiněné účastníkem výběrového řízení a složení kauce Nabídka musí být učiněna písemně a musí v ní být obsaženy tyto údaje: 2
 3 a) U fyzických osob jméno a příjmení, datum narození, adresa trvalého pobytu, závazná adresa pro doručování (pokud je odlišná od adresy trvalého bydliště); u právnických osob přesný název, sídlo, IČ, závazná adresa pro doručování (pokud je odlišná od sídla firmy) a osoba oprávněná k jednání. V případě žádosti (nabídky) o koupi do spoluvlastnictví musí být uvedeny tyto údaje u všech žadatelů. Uchazeči dále mohou nepovinně uvést další údaje (telefon, fax, ). b) Nabízená výše kupní ceny, která musí být uvedena číselně i slovně v Kč, přičemž v případě rozdílu mezi číselnou a slovní hodnotou má přednost slovní hodnota. Nabídka, která obsahuje nižší nabídku, než je vyhlášená minimální kupní cena uvedená v čl. 3 tohoto Oznámení, nebude do VŘ zahrnuta. c) Nabídka musí být předložena v českém jazyce a podepsána účastníkem VŘ (u právnických osob v souladu se zápisem v Obchodním rejstříku nebo v obdobném rejstříku), při žádosti více osob do spoluvlastnictví všemi osobami. Účastník VŘ může využít vzoru nabídky uvedeného v příloze tohoto Oznámení. d) Nabídka musí obsahovat nezbytné údaje o účtu, na který bude vrácena kauce. Nedílnou součástí nabídky jako její příloha musí být: a) Prohlášení účastníka výběrového řízení (vzor viz příloha) včetně souhlasu se zde uvedenými podmínkami VŘ. Toto Prohlášení musí být podepsáno účastníkem VŘ (u právnických osob zapsaných v Obchodním rejstříku nebo v obdobném rejstříku v souladu s tímto zápisem). Vzor tohoto Prohlášení obdrží účastník na kontaktní adrese Úřadu dle čl. 12 tohoto Oznámení a je též k dispozici na webových stránkách u informace o prodeji předmětné nemovité věci. b) U právnických osob zapsaných v Obchodním rejstříku výpis z Obchodního rejstříku (originál nebo ověřená kopie ne starší tří měsíců), u právnické osoby,


text:
která se nezapisuje do Obchodního rejstříku, doloží tato osoba platný výpis z jiného zákonem stanoveného rejstříku, v němž zapsána je, případně písemnou smlouvu nebo zakládací listinu, která prokazuje vznik právnické osoby, způsob podepisování a případné změny těchto údajů, nebo odkaz na zvláštní zákon, kterým právnická osoba vzniká. Podmínky uvedené v tomto odstavci se nevztahují na obce a kraje. c) Doklad o složení kauce (např. kopie výpisu z účtu, převodního příkazu s podacím razítkem banky, útržku poštovní složenky, pokladního lístku ČNB), která nebude vrácena a propadá státu v případě, že účastník VŘ vyhlášený vítězem nepodepíše kupní smlouvu a v případě, že účastník VŘ vyhlášený vítězem neuhradí řádně a včas kupní cenu. Kauci je nutno složit na účet č /0710, vedený u ČNB, a to ve výši 7.450,- Kč, variabilní symbol , a to nejpozději v den, kdy končí lhůta pro předání nabídek. Za den složení kauce se považuje den, kdy byla příslušná částka připsána na výše uvedený účet Úřadu. V případě opožděné platby kauce nebude nabídka do VŘ zahrnuta. Za dobu od složení kauce do uplynutí lhůty pro její vrácení nemohou účastníci VŘ uplatňovat vůči Úřadu nárok na příslušenství z kauce přirostlé za toto období. Důrazně upozorňujeme účastníky VŘ, že kauci je nutné zaslat na účet Úřadu v opravdu dostatečném časovém předstihu před koncem lhůty pro předání nabídek, neboť převod peněz z účtu účastníka na účet Úřadu vedený u ČNB může trvat i několik dní. Kauce, která se neobjeví na účtu Úřadu včas, je neplatná! Do posuzování nabídek podaných do VŘ nebude zahrnuta nabídka, která byla předložena po lhůtě stanovené v čl. 9 tohoto Oznámení, nebo nesplňuje některou ze závazných podmínek podle tohoto Oznámení. Čl. 8 Podmínky převodu nemovité věci Podmínky převodu nemovité věci jsou uvedeny, kromě tohoto Oznámení, v textu kupní smlouvy, která je jeho přílohou. Účastník VŘ vyjadřuje svůj souhlas s kupní smlouvou v podepsaném Prohlášení účastníka výběrového řízení, které je povinnou součástí jeho nabídky. 3
 4 Čl. 9 Předání nabídek a) Nabídky budou přijímány od 1. září 2014 do 30. září 2014, do 14:00 hod. včetně, bez ohledu na způsob doručení. Na nabídky přijaté po tomto termínu nebude brán zřetel. Nabídky nelze doručit prostřednictvím datové schránky. Nabídka doručená tímto způsobem nebude do VŘ zahrnuta. Požadovaný způsob doručení nabídky je osobně nebo poštou v zalepené obálce označené v levém horním rohu nápisem Výběrové řízení č. ULT/015/2014 k. ú. Litoměřice - NEOTVÍRAT!!!. Nabídky zasílejte na adresu pro doručení nabídek: Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových Odbor Odloučené pracoviště Litoměřice Na Valech Litoměřice Osobní doručení v pracovní dny od 7:30 do 14:00 hodin do podatelny (sekretariátu) odboru. b) Otevírání obálek se může zúčastnit každý, kdo může na místě prokázat, že podal nabídku (v případě nabídky podané právnickou osobou pak ten, kdo má oprávnění za ni jednat). Otevírání obálek se uskuteční dne 3. října 2014 v 9:30 hod. na odboru Odloučené pracoviště Litoměřice, Na Valech 525, Litoměřice, v místnosti č Čl. 10 Výběr kupujícího a) Jako jediné kritérium pro výběr kupujícího se stanovuje výše nabízené kupní ceny. Z přihlášených zájemců vybere


text:
nabídku s nejvyšší kupní cenou komise pro otevírání obálek jmenovaná ředitelkou územního pracoviště. Z jednání této komise vzejde návrh na odprodej nemovité věci zájemci, který nabídne nejvyšší kupní cenu, při splnění všech ostatních podmínek. Pokud dva nebo více zájemců nabídnou stejnou cenu, provede uvedená komise za účelem konečného výběru kupce užší VŘ pouze s těmito zájemci. Minimální kupní cena v tomto užším VŘ bude stanovena ve výši předchozí nejvyšší nabídky. Zájemci předloží ve stanoveném termínu novou nabídku. b) Výsledek VŘ bude písemně oznámen všem účastníkům VŘ do 7 pracovních dnů od data otevírání obálek. Vítěz VŘ obdrží zároveň kupní smlouvu k podpisu. c) Účastníkům VŘ, kteří v něm nezvítězili, je kauce vrácena bez prodlení po oznámení výsledků VŘ, nejpozději však do 10 pracovních dnů ode dne otevírání obálek. Čl. 11 Povinnosti Úřadu a kupujícího a) Kupující je mimo jiné povinen platně podepsat kupní smlouvu a s úředně ověřeným podpisem ji doručit na příslušné pracoviště Úřadu, nebo v případě zprostředkovaného prodeje na adresu zprostředkovatele, a to ve lhůtě 30 dní od jejího obdržení. b) Nejpozději do 14 kalendářních dnů od doručení všech výtisků smlouvy podepsaných uchazečem zajistí Úřad podpis smlouvy ze své strany. c) Na prodávané nemovitosti vázne předkupní právo podle 3056 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník. Úřad proto obsah uzavřené kupní smlouvy sdělí předkupníkovi. Uplatní-li 4
 5 předkupník předkupní právo, kupní smlouva uzavřená s uchazečem zaniká a Úřad mu vrátí kauci. d) Kupující je dále povinen zaplatit Úřadu nabídnutou kupní cenu v plné výši, a to ve lhůtě stanovené ve smlouvě. Tato lhůta běží ode dne doručení oznámení o nabytí platnosti kupní smlouvy. Kupní cena se považuje za zaplacenou dnem, kdy je připsána na účet Úřadu. e) Poté, co bude celá kupní cena uhrazena, včetně příslušenství a případných dalších závazků kupujícího, předá Úřad katastrálnímu úřadu jedno vyhotovení kupní smlouvy spolu s návrhem na zahájení řízení o povolení vkladu vlastnického práva do katastru nemovitostí a bez odkladu bude zajištěno fyzické předání předmětu kupní smlouvy. e) V případě, že kupující nesplní kteroukoli ze svých povinností uvedených pod písm. a) a c) tohoto článku ani po případně dohodou prodloužené lhůtě, nebo pokud dá kupující jasně najevo, že kupní smlouvu nemíní podepsat, nebo pokud prodávající v souladu s ustanovením 1977 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, od smlouvy odstoupí, může být vyzván k jednání účastník VŘ, který se umístil na dalším místě, pokud jím nabídnutá kupní cena není nižší než 90 % ceny nabídnuté účastníkem prvním v pořadí. Čl. 12 Závěrečná ustanovení a) Úřad si vyhrazuje právo VŘ zrušit bez udání důvodu a dále odmítnout všechny předložené návrhy, a to až do doby podpisu kupní smlouvy ze své strany. b) Zrušení VŘ před posledním termínem pro předání nabídek Úřad uveřejní stejným způsobem, kterým vyhlásil Oznámení o VŘ a jeho podmínkách, včetně lhůt. c) Účastníci VŘ nemají nárok na náhradu nákladů spojených s účastí ve VŘ. d) Všechny dokumenty doručované Úřadem podle tohoto Oznámení budou zasílány provozovatelem poštovních služeb s dodejkou do vlastních rukou na adresy pro doručování uvedené v nabídce (s výjimkou těch,


text: které musí být doručovány do datové schránky podle zákona č. 300/2008 Sb.). V případě, že tyto dokumenty budou provozovatelem poštovní služby vráceny Úřadu jako nedoručené, považuje se za den doručení takové zásilky den, kdy byla zásilka uložena na dodací poště. Případné další informace o nabízeném majetku a Prohlášení účastníka výběrového řízení dle Čl. 7 tohoto Oznámení se bezplatně poskytnou osobám, které projeví zájem, při osobní návštěvě na kontaktní adrese: Odloučené pracoviště Litoměřice Na Valech 525, Litoměřice, na telefonním čísle , V Ústí nad Labem, dne 25. srpna 2014 Přílohy Prohlášení účastníka výběrového řízení Návrh kupní smlouvy Nabídka do VŘ PhDr. Marie Ševelová ředitelka Územního pracoviště Ústí nad Labem 5


text:
3066/2014
 Pojistné na sociální zabezpečení: plnění zahrnutá do vyměřovacího základu zaměstnance; odstupné při ukončení pracovního poměru z důvodu pozbytí zdravotní způsobilosti
 k § 52 písm. e) zákona č. 262/2006 Sb., zákoník práce
 k § 5 odst. 2 písm. b) zákona č. 589/1992 Sb., o pojistném na sociální zabezpečení a příspěvku na státní politiku zaměstnanosti, ve znění zákonů č. 241/1994 Sb., č. 59/1995 Sb., č. 160/1995 Sb., č. 264/2006 Sb., č. 261/2007 Sb. a č. 306/2008 Sb. (v textu jen „zákon o pojistném“)
 (Podle rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 26. 3. 2014, čj. 6 Ads 90/2013-50)
 č. 791/2006 Sb. NSS, č. 2119/2010 Sb. NSS a č. 2580/2012 Sb. NSS; č. 57/2013 Sb. NS.
 Akciová společnost ArcelorMittal Tubular Products Ostrava proti České správě sociálního zabezpečení o pojistné na sociální zabezpečení, o kasační stížnosti žalobkyně.
 Žalobkyni byla platebním výměrem Okresní správy sociálního zabezpečení Ostrava ze dne 9. 12. 2010 uložena povinnost uhradit dlužné pojistné dle zákona o pojistném ve výši 737 821 Kč a penále ve výši 209 982 Kč dopočtené podle § 20 téhož zákona.
 Žalobkyně dle tvrzení Okresní správy sociálního zabezpečení neodvedla pojistné, která měla ze zákona odvést za částku, kterou vyplatila svým osmi zaměstnancům při rozvázání pracovního poměru dohodou v letech 2008 až 2010 z důvodu uvedeného v § 52 písm. e) zákoníku práce z roku 2006, tj. z důvodu, že zaměstnanec pozbyl vzhledem ke svému zdravotnímu stavu dlouhodobě zdravotní způsobilost.
 Žalobkyně podala proti platebnímu výměru odvolání, které žalovaná rozhodnutím ze dne 15. 2. 2011 zamítla.
 Žalobkyně proti rozhodnutí žalované podala žalobu u Krajského soudu v Ostravě, ve které namítala, že odstupné ve smyslu zákoníku práce je možné přiznat i zaměstnancům, s nimiž je rozvazován poměr z důvodu stanoveného v § 52 písm. e) zákoníku práce z roku 2006, a to na základě principu „
 “, a že ani takovéto odstupné nemá být zahrnuto do vyměřovacího základu pro odvod pojistného.
 Krajský soud žalobu rozsudkem ze dne 12. 11. 2013 zamítl. Ztotožnil se se závěry žalované, že žalobkyní poskytnuté odstupné nemohlo být zahrnuto pod výjimku stanovenou v § 5 odst. 2 písm. b) zákona o pojistném, podle něhož se do vyměřovacího základu zaměstnance nezahrnují „
 odstupné a další odstupné, odchodné a odbytné poskytovaná na základě zvláštních právních předpisů a odměna při skončení funkčního období náležející podle zvláštních právních předpisů
 Proti rozsudku krajského soudu podala žalobkyně (stěžovatelka) kasační stížnost. Konkrétně namítala, že krajský soud „
 nesprávně posoudil otázku, zda je zaměstnavatel povinen zahrnout do vyměřovacího základu pro odvod pojistného také odstupné vyplácené zaměstnancům na základě ujednání v kolektivní smlouvě v případech skončení pracovního poměru z důvodu uvedeného v § 52 písm. e) zákoníku práce z roku 2006
 “. Stěžovatelka se domnívala, že § 67 zákoníku práce z roku 2006 „
 výčet důvodů, pro něž má zaměstnavatel možnost zaměstnanci v souvislosti se skončením pracovního poměru poskytnout odstupné, a také že peněžité plnění poskytované zaměstnavatelem zaměstnanci při skončení pracovního poměru z jiných důvodů je možné považovat za odstupné ve smyslu zákoníku práce
 “. Dále byla stěžovatelka názoru, že „
 odstupné vyplacené v souladu