text:
by mohlo ve svém důsledku (ztráty výhody rychlosti) vést ke zmaření jednoho z cílů zamýšlené novelizace, a to prevenci/odbřemenění soudní soustavy od nového nápadu spotřebitelských sporů.
 Tento stav by byl i v kontrastu proti současnému trendu nastavenému Evropskou unií, která jde cestou upřednostnění alternativních způsobů rozhodování sporů, zvláště spotřebitelských. V roce 2008 přijala EU novou směrnici č. 2008/48/ES, o smlouvách o spotřebitelském úvěru, dle jejíhož čl. 24 „Členské státy zajistí zavedení vhodných a účinných postupů pro mimosoudní řešení spotřebitelských sporů v souvislosti s úvěrovými smlouvami“. Dále např. Zelená kniha o alternativním řízení k odstraňování sporů v civilních a obchodních věcech obecně.
 Dle názoru autora by bylo nejlépe výše nastíněný stav řešit novelizací OSŘ tak, aby proti rozsudku prvoinstančního soudu ve věci rozhodování o zrušení rozhodčího nálezu nebyl možný řádný opravný prostředek (odvolání), například níže uvedenou změnou § 202 OSŘ:
 Zákon č.99/1963 Sb., Občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů se mění takto:
 V § 202 odstavec 2 včetně poznámky pod čarou zní:
 „(2) Odvolání není přípustné proti rozsudku, jímž bylo rozhodnuto o
 a) peněžitém plnění nepřevyšujícím 10 000 Kč, k příslušenství pohledávky se přitom nepřihlíží; to neplatí u rozsudku pro uznání a u rozsudku pro zmeškání,
 b) návrhu na zrušení rozhodčího nálezu podle zvláštního zákona x) .
 Poznámka pod čarou č. x zní:
 „ x) Zákon č. 216/1994 Sb., o rozhodčím řízení a o výkonu rozhodčích nálezů, ve znění pozdějších předpisů.“.“
 Zrušení rozhodčího nálezu z důvodu „obnovy řízení“
 Autor si dovoluje toto své malé zamyšlení doplnit ještě o další úvahu de lege ferenda, a to úvahu nad ust. § 31 písm. i) ZRŘ, které umožňuje zrušit rozhodčí nález z důvodů, pro které lze v občanském soudním řízení žádat o obnovu řízení[3].
 Při aplikaci předmětného ustanovení spolu s ust. § 32 odst. 1 ZRŘ: „Návrh na zrušení rozhodčího nálezu soudem musí být podán do tří měsíců od doručení rozhodčího nálezu té straně, která se zrušení rozhodčího nálezu domáhá.“ dochází de facto k zúžení možnosti využití institutu zrušení rozhodčího nálezu soudem. Je pravdou, že rovněž ust. § 233 odst. 1 Občanského soudního řádu stanoví tří měsíční lhůtu pro podání žaloby na obnovu řízení, ovšem od doby kdy se účastník dozví, že existují důvody pro obnovu řízení.
 Dle názoru autora je takovéto de facto zúžení možnosti využití zrušení rozhodčího nálezu z důvodů, pro které lze v občanském soudním řízení žádat o obnovu řízení, příliš tvrdé. Navrhoval by proto provést s ohledem na § 233 OSŘ změnu ZRŘ takto:
 V § 32 se za odst. 1 vkládají odst. 2 a 3, které zní:
 „(2) Návrh na zrušení rozhodčího nálezu z důvodů, pro které lze v občanském soudním řízení žádat o obnovu řízení musí být podán ve lhůtě tří měsíců od té doby, kdy ten, kdo zrušení rozhodčího nálezu navrhuje, se dozvěděl o důvodu, pro který lze v občanském soudním řízení žádat o obnovu řízení, nebo od té doby, kdy jej mohl uplatnit.
 (3) Po třech letech od právní moci napadeného rozhodčího nálezu může být návrh na zrušení rozhodčího nálezu z důvodů, pro které lze


text:
v občanském soudním řízení žádat o obnovu řízení podán jen tehdy, jestliže trestní rozsudek nebo rozhodnutí o přestupku nebo jiném správním deliktu, na jejichž podkladě bylo v rozhodčím řízení přiznáno právo, byly později podle příslušných právních předpisů zrušeny.
 Dosavadní odstavce 2 a 3 se označují jako odstavce 4 a 5.“
 Toto krátké zamyšlení de lege ferenda nad ZRŘ poukazuje na dva dosud šířeji nediskutované problémy aktuální úpravy a zároveň přináší možné způsoby jejich řešení. Autor by považoval za úspěch, pokud by tento článek vedl k rozpoutání alespoň malé polemiky či diskuze nad danou problematikou.
 JUDr. Jaroslav Jenerál,
 rozhodce a právník
 JUDr. Jaroslav Jenerál
 rozhodce & právník
 Tel.: +420 724 293 593
 e-mail: jeneral@spotrebitelskyrozhodce.cz
 [1] Důvodová zpráva k návrhu zákona, kterým se mění zákon č. 216/1994 Sb., o rozhodčím řízení a o výkonu rozhodčích nálezů, ve znění pozdějších předpisů.
 [3] viz. § 228 odst. 1 písm. a) a b) OSŘ

type: other


text:
Obchodní podmínky. Rámcová smlouva. na poskytování komplexní manažerské podpory - PDF
 Download "Obchodní podmínky. Rámcová smlouva. na poskytování komplexní manažerské podpory"
 1 Příloha č. 1 Obchodní podmínky Rámcová smlouva na poskytování komplexní manažerské podpory uzavřená podle ustanovení 269 odst. 2 zákona č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů Smluvní strany: Ústav molekulární genetiky AV ČR, v.v.i. se sídlem : Vídeňská 1083,Praha 4, PSČ: IČ: , DIČ: CZ zast. ředitelem Prof. RNDr. Václavem Hořejším, CSc. (dále jen,,zadavatel ) a název.. se sídlem IČ:.. zastoupený... ( vyplní uchazeč ) (dále jen,,poradce č. 1 ) a název se sídlem IČ:.. zastoupený... (dále jen,,poradce č. 2 ) a název.. se sídlem IČ:.. zastoupený... (dále jen,,poradce č. 3 ) níže uvedeného dne, měsíce a roku uzavřely tuto 1/10
 2 RÁMCOVOU SMLOUVU Účel smlouvy Účelem uzavření Rámcové smlouvy je průběžné zajišťování služeb spočívajících v systematickém poradenství pro zadavatele, a to poskytování komplexní manažerské podpory při přípravě a realizaci projektu Biotechnologického a biomedicínského centra Akademie věd ČR a Univerzity Karlovy v Praze, financovaného ze zdrojů Evropské unie v rámci operačního programu Výzkum a vývoj pro inovace , prioritní osa Předmět: 1. PŘEDMĚT SMLOUVY Předmětem této Rámcové smlouvy je poskytování služeb a to komplexní manažerské podpory při přípravě a realizaci projektu Biotechnologického a biomedicínského centra Akademie věd ČR a Univerzity Karlovy v Praze, dále také BIOCEV Předmětem této Rámcové smlouvy je vymezení podmínek, na základě nichž budou mezi Zadavatelem a Poradcem č. 1, č. 2 a č. 3 uzavírány konkrétní Prováděcí smlouvy na poskytnutí konkrétních služeb, jež byly předmětem Zadávacího řízení (dále jen,,prováděcí smlouvy ). Prováděcí smlouvy budou uzavírány postupem dle 92 odst. 3 z.č.137/2006 Sb. o veřejných zakázkách. Poskytováním služeb se rozumí zejména: A) Nastavení organizace, procesů a zajištění interní koordinace činností: Úkolem Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude asistence zadavateli s nastavením a implementací organizační struktury BIOCEVu, tak jak je navržena v projektové žádosti. Další aktivitou bude efektivní nastavení procesů BIOCEVu interní a externí. Poradce č.1, č. 2 a č. 3 identifikuje klíčové procesy BIOCEVu a následně poskytne metodickou podporu při jejich nastavení (zejména řízení lidských zdrojů, provoz a podpůrné služby, finanční řízení, účetnictví a controlling, nastavení interní a externí komunikace, spolupráce s komerčními subjekty, model využití a zpřístupnění BIOCEVu, spolupráce s akademickou sférou apod.). Dále bude úkolem Poradce č.1, č. 2 a č. 3 poskytnout věcnou podporu při nastavení vazeb a fungování BIOCEVu ve vztahu k zadavateli a partnerům a při zapojení BIOCEVu do mezinárodních organizací. 2/10
 3 Vytvoření a asistence při implementaci metodiky projektového řízení: Úkolem Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude vytvoření metodiky projektového řízení v souladu s mezinárodně uznávanou praxí přizpůsobenou realizací výzkumně - vývojového projektu. Součástí metodiky bude zejména vytvoření a následná implementace relevantních nástrojů projektového řízení (např. projektový plán, harmonogram aktivit, registr rizik apod.). V průběhu realizace Zakázky Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude poskytovat podporu při projektovém řízení, zejména prostřednictvím účasti na jednáních projektového týmu (příp. dalších jednáních) a plnit další úkoly dle pokynů projektového manažera. Poradce č.


text:
1, č. 2 a č.3 se bude podílet na výběru a implementaci systému evidence a managementu dokumentů, který bude sledovat jejich evaluaci, autorizaci, cirkulaci a aktualizaci. Nedílnou součástí plnění uchazeče v této části bude podpora při řízení rizik projektu budování BIOCEVu. Asistence v oblasti HR Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 poskytne podporu při řízení lidských zdrojů a zajištění jejich přechodu do provozní fáze BIOCEVu. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 poskytne podporu při vytvoření vhodného kompetenčního a kapacitního modelu BIOCEVu, který zajistí efektivní fungování BIOCEVu z hlediska lidských zdrojů. Úkolem Poradce č.1, č. 2 a č. 3 bude vytvoření typových pracovních pozic BIOCEVu, včetně jejich popisu a průběžný monitoring plnění stavu. Následně se Poradce č.1, č.2 a č.3 bude podílet na vytvoření plánu náboru nových pracovníků pro fungování BIOCEVu a poskytne nezbytnou podporu při náboru (definování požadavků, nastavení průběhu výběrových řízení apod.). Součástí plnění Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 v této části bude rovněž asistence při nastavení vzdělávacích plánů, motivačních schémat a systému odměňování zaměstnanců BIOCEVu. Nastavení informačních a komunikačních kanálů v rámci řídící struktury BIOCEVu a směrem k třetím stranám: Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 se bude podílet na navržení funkčního informačního systému, který usnadní komunikaci uvnitř struktury BIOCEVu. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 se bude podílet na návrhu systému komunikace směrem k dalším zainteresovaným stranám (např. vůči spolupracujícím institucím, vůči členům konsorcií a mezinárodních organizací, do kterých bude BIOCEV zapojen, vůči aplikačnímu sektoru, apod.). Úkolem Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 nebude vytvoření ani implementace informačního systému BIOCEVu. Ostatní činnosti: Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude poskytovat zadavateli další výše neuvedené služby související s realizací projektu, které spadají do oblasti poradenství. B) Poradenství při nastavení strategie a ekonomické činnosti BIOCEVu a při nastavení finančního řízení 3/10
 4 Asistence při nastavení strategie: Podpora při vytváření dlouhodobé strategie provozu a rozvoje BIOCEVu. Podpora při vytváření obchodní politiky BIOCEVu (vč. využití příjmů z duševního vlastnictví). Asistence v rámci finančního řízení: Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 poskytne asistenci v rámci finančního řízení budování BIOCEVu, zejména podporu při řízení rozpočtu projektu. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude asistovat při správném nastavení finančního řízení a vykazování na principech definovaných v rámci OP VaVpI. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 se dále bude podle potřeby podílet na tvorbě strukturovaného financování provozování BIOCEVu po skončení financování ze Strukturálních fondů EU. C) Podpora při řešení bezpečnostních otázek a daňových aspektů budování a fungování BIOCEVu Asistence při řešení bezpečnostních otázek: Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 poskytne podporu při nastavení bezpečnostních systémů BIOCEVu. Součástí plnění Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 v této části bude rovněž asistence při nastavení bezpečnosti informací (ochrana osobních údajů zaměstnanců, ochrana informací citlivého charakteru nebo utajovaných informací, apod.). Asistence při řešení daňových aspektů BIOCEVu: Posouzeni daňových aspektů z pohledu daně z příjmu právnických osob včetně aspektů souvisejících EU daňových směrnic a nařízení.


text:
Posouzení daňových aspektů z pohledu daně z přidané hodnoty, navržení a implementace řešení, včetně posouzení DPH režimu klíčových transakcí (na vstupu i výstupu). Poradenství v oblasti daňově efektivních způsobů strukturace zaměstnání zahraničních odborníků v ČR. Související poradenství v oblasti imigračních záležitostí a plánování sociálního zabezpečení zahraničních odborníků ze států EU i třetích zemí. 2. PROVÁDĚCÍ SMLOUVY A POSTUP PŘI JEJICH UZAVŘENÍ 2.1. Uzavření Prováděcích smluv Prováděcí smlouvy budou uzavírány výhradně v souladu s podmínkami této Rámcové smlouvy a v souladu s ust. 92 odst. 3 ZVZ Prováděcí smlouvy se budou řídit ustanoveními zákona č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen,,obchodní zákoník ). 4/10
 5 Písemná Výzva zadavatele k podání nabídky musí dle ust. 92 odst. 4 ZVZ obsahovat alespoň: Informaci o předmětu veřejné zakázky identifikační údaje Zadavatele (název, sídlo, IČ) lhůtu a místo pro podání nabídek údaje o hodnotících kritériích, což je vždy výše nabídkové ceny za požadované plnění. (Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 mohou nabídnout ceny výhodnější, než jsou sjednány v čl. 3 této Rámcové smlouvy) Součástí písemné nabídky Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 bude podepsaný návrh Prováděcí smlouvy Doba trvání a zánik účinnosti Prováděcích smluv Jednotlivé prováděcí smlouvy zanikají řádným a včasným splněním nebo z důvodů níže uvedených Zadavatel je oprávněn odstoupit od příslušné Prováděcí smlouvy uzavřené s Poradcem č. 1, č. 2 a č. 3 (tyto důvody se vztahují na kterýkoli subjekt na straně Poradce č. 1, č 2 a č. 3): a) probíhá-li vůči Poradcově majetku insolvenční řízení, v němž bylo vydáno rozhodnutí o úpadku nebo insolvenční návrh zamítnut proto, že majetek nepostačuje k úhradě nákladů insolvenčního řízení, byl-li na Poradce prohlášen konkurs nebo byl-li konkurs zrušen proto, že majetek byl zcela nedostačující nebo vstoupí-li Poradce do likvidace, nebo b) je-li Poradce v prodlení s plněním svých závazků vyplývajících z Rámcové smlouvy a/nebo příslušné Prováděcí smlouvy a/nebo jiných závazných dokumentů vzniklých při plnění předmětu příslušné Prováděcí smlouvy, z nichž Poradci vyplývá povinnost provést určitý úkon v tam stanovené lhůtě, po dobu delší než 30 kalendářních dní, nebo c) nesplnil-li Poradce pokyn Zadavatele nebo jinou povinnost vyplývající z Rámcové smlouvy a/nebo příslušné Prováděcí smlouvy a/nebo jiných závazných dokumentů vzniklých při plnění předmětu příslušné Prováděcí smlouvy, v důsledku čehož nebyla podána žádost o poskytnutí finančních prostředků (dotace) na Projekt, ve vztahu ke kterému byla uzavřena Prováděcí smlouva Zadavatel může Prováděcí smlouvu kdykoli částečně nebo v celém rozsahu vypovědět Nestanoví-li výpověď Prováděcí smlouvy pozdější účinnost, nabývá účinnosti dnem, kdy se o ní Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 dověděl nebo mohl dovědět. Od její účinnosti je Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 povinen nepokračovat v činnosti, na kterou se výpověď vztahuje. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 je povinen Zadavatele upozornit na opatření potřebná k tomu, aby se zabránilo vzniku škody bezprostředně hrozící Zhotoviteli nedokončením předmětu prováděcí smlouvy. 5/10
 6 Za činnost řádně uskutečněnou do účinnosti výpovědi má Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 nárok na úhradu nákladů nutně a účelně


text:
vynaložených na plnění z prováděcí smlouvy a na poměrnou část úplaty Zadavatel je také oprávněn odstoupit od Prováděcí smlouvy v případě, že výdaje, které by mu na základě smlouvy měly vzniknout, budou ŘO OP VaVpl, případně jiným kontrolním subjektem, označeny za nezpůsobilé Odstoupení od Prováděcí smlouvy nebo výpověď Prováděcí smlouvy musí být vyhotoveny písemně a doručeny druhé smluvní straně Odstoupení od Prováděcí smlouvy je účinné okamžikem doručení jeho písemného vyhotovení druhé smluvní straně Cena 3. CENA A DALŠÍ ZÁVAZNÉ PODMÍNKY Pro účely platebních podmínek každé konkrétní Prováděcí smlouvy činí hodinová sazba: a) Poradce č. 1 částku ve výši....,-kč bez DPH za každou započatou hodinu poradenských služeb (vyplní uchazeč). b) Poradce č. 2 částku ve výši..,-kč bez DPH za každou započatou hodinu poradenských služeb. c) Poradce č. 3 částku ve výši...,-kč bez DPH za každou započatou hodinu poradenských služeb. 3.2 Platební podmínky Platební podmínky budou přesně určeny v Prováděcích smlouvách Lhůta splatnosti daňových dokladů faktur činí třicet dnů od doručení Zadavateli. Zálohy Zadavatel neposkytuje Zadavatel je povinen zaplatit za provedení činnosti, která je předmětem Prováděcích smluv odměnu stanovenou vždy v konkrétní uzavřené Prováděcí smlouvě Daňový doklad faktura bude obsahovat náležitosti uvedené v zákoně č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, v platném znění. Zadavatel je oprávněn daňový doklad fakturu vrátit Poradci č.1, č.2 a č.3, pokud tento neobsahuje výše uvedené náležitosti. Nový daňový doklad faktura bude vystaven s novou 30 denní lhůtou splatnosti. Platby budou realizovány v českých korunách, nebo v jiné měně platné v době vystavení daňového dokladu faktury na území České republiky. 6/10
 7 4. SANKCE 4.1 Smluvní pokuta Smluvní strany sjednávají v souvislosti s plněním předmětu smlouvy následující smluvní pokuty: (povinnost k zaplacení smluvní pokuty dle čl. 4.1 odst a se vždy vztahují pouze na porušení povinností konkrétního Poradce, s nímž byla uzavřena konkrétní Prováděcí smlouva) Poradce č.1, č.2 a č.3 je Zadavateli povinen zaplatit smluvní pokutu za plnění, které nebylo v požadované kvalitě, a to ve výši ,-Kč za každý zjištěný případ, Poradce č.1, č.2 a č.3 je Zadavateli povinen zaplatit smluvní pokutu ve výši ,- Kč za každý započatý den, v němž bude Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 s prodlením s termínem plnění stanoveným v konkrétní Prováděcí smlouvě Poradce č.1, č.2 a č.3 je Zadavateli povinen zaplatit smluvní pokutu ve výši 5, ,- Kč při porušení povinnosti k poskytnutí součinnosti dle čl. 5 odst písm. b) této Rámcové smlouvy Poradce č.1, č.2 a č.3 je Zadavateli povinen zaplatit smluvní pokutu ve výši ,- Kč při porušení povinnosti dle čl. 6 odst. 6.1 této Rámcové smlouvy za každý jednotlivý případ porušení povinnosti mlčenlivosti Smluvní pokuta je splatná do 30-ti dnů po doručení oznámení o uložení smluvní pokuty Zadavatelem Poradci č. 1, č. 2 a č.3. Oznámení o uložení smluvní pokuty musí vždy obsahovat popis a časové určení události, která v souladu s uzavřenou smlouvou zakládá právo Zadavatele účtovat smluvní pokutu. Oznámení musí dále obsahovat informaci o způsobu úhrady smluvní pokuty. Zadavatel si vyhrazuje právo na určení způsobu úhrady smluvní pokuty, a to včetně


text:
formou zápočtu proti kterékoliv splatné pohledávce Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 vůči Zadavateli. 5. KOMUNIKACE SMLUVNÍCH STRAN A DORUČOVÁNÍ 5.1. Doručování Veškerá komunikace mezi smluvními stranami dle Rámcové smlouvy a Prováděcích smluv bude probíhat písemně, není-li Rámcovou smlouvou nebo konkrétní Prováděcí smlouvou stanoveno jinak. Písemnou komunikací se rozumí komunikace prostřednictvím doručení pošty, kurýrní služby nebo elektronické pošty na kontaktní adresy příslušných stran dle bodu Součinnost a) Po celou dobu trvání této Rámcové smlouvy si budou smluvní strany vzájemně poskytovat součinnost a informace, jež jsou potřebné ke splnění jejich závazků dle této Rámcové smlouvy a Prováděcích smluv. 7/10
 8 b) Dle 2 písmena e) zákona 320/2001 Sb., o finanční kontrole v platném znění, je Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 osobou povinnou spolupůsobit při výkonu finanční kontroly. Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 jsou povinni též zajistit, aby ŘO OP VaVpI měl v rámci kontroly právo přístupu i k těm částem nabídky, smluv a souvisejících dokumentů, které podléhají ochraně podle zvláštních právních předpisů (např. jako obchodní tajemství, utajované skutečnosti) za předpokladu, že budou splněny požadavky stanovené právními předpisy (např. 11 písm. c) a d), 12 odst. 2 písm. f) zákona č. 552/1991 Sb., o státní kontrole, v platném znění). Poradce poskytne všem subjektům provádějícím kontrolu nezbytné informace Kontaktní osoby Vzájemný styk mezi Poradcem č. 1, č. 2 a č. 3 a Zadavatelem bude probíhat prostřednictvím kontaktních osob, jejichž totožnost a kontaktní údaje (např. telefonní číslo, faxové číslo, ovou adresu a poštovní adresu) si Poradce č. 1,č. 2 a č. 3 a Zadavatel ve vztahu k plnění konkrétních Prováděcích smluv vzájemně oznámí (totéž platí i pro jakékoliv změny kontaktních osob, popř. jejich kontaktních údajů). 6. MLČENLIVOST 6.1. Povinnost mlčenlivosti S výjimkou skutečností obecně známých jsou veškeré skutečnosti, které se Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 dozví v souvislosti s poskytováním služeb dle jakékoliv Prováděcí smlouvy, důvěrné a Poradcem č. 1., č. 2 a č. 3, jeho zaměstnanci a jiné s ním spolupracující osoby jsou povinny o nich zachovávat mlčenlivost. 7. DOBA TRVÁNÍ A ZÁNIK RÁMCOVÉ SMLOUVY 7.1. Doba účinnosti Rámcové smlouvy Tato Rámcová smlouva se uzavírá na dobu určitou, a to 4 let ode dne jejího podpisu všemi Smluvními stranami Zánik Rámcové smlouvy Zadavatel je oprávněn Rámcovou smlouvu vypovědět. Rámcová smlouva zaniká uplynutím výpovědní lhůty. Výpovědní lhůta začíná běžet prvním dnem měsíce, následujícího po doručení výpovědi Poradci č. 1, Poradci č. 2 a Poradci č. 3 a činí jeden měsíc Zadavatel je oprávněn odstoupit od Rámcové smlouvy z důvodů uvedených v čl písm. a) c) Rámcové smlouvy. Odstoupení od Rámcové smlouvy je účinné okamžikem doručení písemného vyhotovení takového odstoupení Poradci č. 1, č. 2 a č. 3. 8/10
 9 Zadavatel je také oprávněn odstoupit od Rámcové smlouvy v případě, že výdaje, které by mu na základě smlouvy měly vzniknout, budou ŘO OP VaVpl, případně jiným kontrolním subjektem, označeny za nezpůsobilé Odstoupení od Rámcové smlouvy nebo výpověď Rámcové smlouvy kteroukoli smluvní stranou musí být vyhotoveny písemně a doručeny druhé smluvní straně Zákaz uzavřít Prováděcí


text:
smlouvy nad hodnotu rámcové smlouvy Návrh na uzavření Prováděcí smlouvy na základě této Rámcové smlouvy nesmí být akceptován, pokud by součet odměn Poradců č. 1, č. 2 a č. 3 za provedení činností vyplývajících ze všech uzavřených Prováděcích smluv a předpokládaného závazku Zadavatele zaplatit podle návrhu Prováděcí smlouvy přesáhl částku ,-Kč (slovy: pětmilionů korun českých) bez daně z přidané hodnoty Zánik práv a povinností Po uplynutí doby účinnosti nebo zániku Rámcové smlouvy již nelze na jejím základě zadávat nové veřejné zakázky na uzavření Prováděcích smluv. Účinnost Prováděcích smluv uzavřených do okamžiku uplynutí doby účinnosti nebo zániku Rámcové smlouvy a všechny její podmínky a odkazy na Rámcovou smlouvu nejsou uplynutím doby účinnosti nebo zánikem Rámcové smlouvy dotčeny. 8. PROHLÁŠENÍ PORADCE č. 1, č. 2 a č Prohlášení Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 tímto berou na vědomí, že Zadavatel při uzavírání této Rámcové smlouvy bere mimo jiné v úvahu rozsah a pravdivost níže uvedených prohlášení Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 tímto prohlašuje, že ke dni uzavření této Rámcové smlouvy: - je plně právně způsobilý k uzavření této Rámcové smlouvy a k realizaci plnění, které je zamýšleno touto Rámcovou smlouvou, a to za podmínek dle této Rámcové smlouvy, a že osoby uzavírající tuto Rámcovou smlouvu jménem nebo za Poradce jsou k tomu řádně oprávněny, - není v platební neschopnosti a podle jeho nejlepšího vědomí neprobíhají žádná řízení týkající se likvidace, konkurzu, prodeje, nebo jiná řízení týkající se Poradce, Tato Rámcová smlouva představuje platný a právně závazný závazek Poradce, který je vůči Poradci č. 1, č. 2 a č. 3 vynutitelný v souladu s podmínkami této Rámcové smlouvy. 9/10
 10 8.2 Nepravdivost prohlášení Poradce č. 1,č. 2 a č. 3 V případě, že se jakékoliv prohlášení Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 dle této Rámcové smlouvy ukáže jako nepravdivé, nahradí Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 veškerou škodu nebo újmu, která Zadavateli vznikne v důsledku takového stavu. 8.3 Závazek na zajištění pravdivosti a platnosti prohlášení Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 Poradce č. 1, č. 2 a č. 3 se zavazuje vyvinout maximální úsilí tak, aby jeho prohlášení dle této Rámcové smlouvy zůstala pravdivá a v platnosti po celou dobu účinnosti této Rámcové smlouvy. 9.1 Účinnost 9 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Tato Rámcová smlouva nabývá účinnosti dnem jejího podpisu všemi smluvními stranami. 9.2 Doplnění a změny této Rámcové smlouvy Tato Rámcová smlouva může být doplňována nebo měněna pouze ve formě písemných dodatků podepsaných všemi smluvními stranami. Podstatná změna Rámcové smlouvy je vyloučena. 9.3 Jazyk Veškeré písemnosti a výstupy týkající se této Rámcové smlouvy a jejího předmětu budou vyhotoveny v českém jazyce s výjimkou, kdy si smluvní strany Prováděcí smlouvy dohodnou jinak. 9.4 Řešení sporů Tato Rámcová smlouva se řídí právním řádem České republiky, zejména příslušnými ustanoveními Obchodního zákoníku a ZVZ. Veškeré spory mezi smluvními stranami budou řešeny v řízení před obecnými soudy České republiky. 9.5 Počet vyhotovení Rámcové smlouvy Tato Rámcová smlouva je vyhotovena v 4


text:
III. ÚS 1837/17
 III.ÚS 1837/17 ze dne 18. 7. 2017
 Ústavní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu Jana Filipa a soudců Josefa Fialy (soudce zpravodaje) a Radovana Suchánka o ústavní stížnosti stěžovatele Ing. Zdeňka Jemelíka, zastoupeného JUDr. Janou Barvíkovou, advokátkou, sídlem Vítkovická 3276/2a, Ostrava, proti usnesením Nejvyššího správního soudu ze dne 20. dubna 2017 č. j. 9 As 85/2017-64 a ze dne 18. května 2017 č. j. 9 As 85/2017-72, za účasti Nejvyššího správního soudu, jako účastníka řízení, a Ministerstva spravedlnosti, sídlem Vyšehradská 427/16, Praha 2 - Nové Město, jako vedlejšího účastníka řízení, takto:
 1. Ústavní stížností podle čl. 87 odst. 1 písm. d) Ústavy České republiky (dále jen "Ústava") se stěžovatel domáhal zrušení v záhlaví uvedených rozhodnutí Nejvyššího správního soudu, a to z důvodu porušení čl. 4 a čl. 90 Ústavy a čl. 17 odst. 1 a 5, čl. 38 odst. 2 a čl. 36 Listiny základních práv a svobod (dále jen "Listina").
 2. Dne 29. 5. 2016 stěžovatel podal k vedlejšímu účastníku žádost o poskytnutí informací týkajících se jím podaného podnětu ke stížnosti pro porušení zákona ve prospěch třetí osoby (formuloval tři otázky týkající se vyřízení daného podnětu). Vedlejší účastník odpověděl přípisem ze dne 8. 6. 2016. Stěžovatel nepovažoval žádost za řádně vyřízenou (podle něj byla zodpovězena pouze jedna z otázek), proto podal dne 13. 6. 2016 k vedlejšímu účastníku stížnost na postup při vyřizování žádosti dle § 16a odst. 1 písm. c) zákona č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o informacích"). Písemná reakce na stížnost byla doručena stěžovateli dne 13. 7. 2016.
 3. Stěžovatel nepovažoval danou reakci za řádnou, proto podal žalobu na ochranu proti nečinnosti vedlejšího účastníka, kterou se domáhal uložení vedlejšímu účastníku povinnosti rozhodnout v soudem stanovené lhůtě o jeho stížnosti ze dne 13. 6. 2016. Městský soud v Praze (dále jen "městský soud") žalobu zamítl. Konstatoval, že stěžovatel řádně vyčerpal dostupný prostředek (stížnost) na ochranu proti nečinnosti. Žalobu však shledal nedůvodnou, neboť stěžovateli bylo podle městského soudu doručeno dne 13. 7. 2016 rozhodnutí ministra spravedlnosti o jeho stížnosti. Městský soud současně uvedl, že ochrana proti nečinnosti ve správním soudnictví se musí týkat rozhodnutí, jež má být vydáno ve věci samé, resp. upravuje hmotněprávní postavení účastníka (poukázal na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 28. 2. 2011 č. j. 2 Ans 9/2010-56).
 4. Stěžovatel podal kasační stížnost a po výzvě k zaplacení soudního poplatku požádal o osvobození od soudních poplatků. Nejvyšší správní soud usnesením ze dne 20. 4. 2017 č. j. 9 As 85/2017-64 žádost zamítl a vyzval stěžovatele k zaplacení soudního poplatku. Nejvyšší správní soud uvedl, že dobrodiní spočívající v osvobození od soudních poplatků stěžovateli nepřizná, neboť řízení zahájené stěžovatelem nesměřuje k ochraně jeho práv, nemá vztah k jeho právní nebo životní sféře; podnět k podání stížnosti pro porušení zákona ani následná žádost o poskytnutí informací ohledně daného podnětu se netýkají majetku, životních podmínek, ani jiných práv stěžovatele, neboť podstatou je spíše jeho zájem o veřejné záležitosti týkající se trestního řízení a fungování


text:
veřejných institucí (poukázal na své rozsudky ze dne 24. 3. 2010 č. j. 8 As 22/2010-91 a ze dne 26. 10. 2011 č. j. 7 As 101/2011-66). Podle Nejvyššího správního soudu má stěžovatel sice právo vést spory i tohoto charakteru, avšak nikoliv na náklady státu. Současně Nejvyšší správní soud konstatoval, že se stěžovatel žalobou na ochranu proti nečinnosti nedomáhal vydání rozhodnutí o jeho žádosti o poskytnutí informací, nýbrž brojil ve věci stížnosti, rozhodnutí o níž neřeší podstatu věci. Nejvyšší správní soud uzavřel, že je také zřejmé, že vedlejší účastník stěžovateli doručil dne 13. 7. 2016 elektronickou zprávu označenou "návrh rozhodnutí pana ministra o stížnosti" s dokumentem označeným jako "rozhodnutí", přičemž na základě námitek stěžovatele je sporné pouze to, zda dané "rozhodnutí" trpělo natolik závažnými vadami, že je za rozhodnutí ministra spravedlnosti nebylo možno považovat.
 5. Stěžovatel ve lhůtě stanovené soudní poplatek nezaplatil, proto Nejvyšší správní soud usnesením ze dne 18. 5. 2017 č. j. 9 As 85/2017-72 řízení o kasační stížnosti zastavil.
 6. Stěžovatel v ústavní stížnosti uvedl, že mu dne 13. 7. 2016 bylo k jeho stížnosti doručeno rozhodnutí ministra spravedlnosti, které však neobsahovalo datum a podpis, a dokument byl v elektronické poště označen jak "návrh na rozhodnutí ministra". Stěžovatel proto podal žalobu na ochranu proti nečinnosti, neboť považoval daný akt za nicotný, neměl jistotu, že jde skutečně o rozhodnutí ministra spravedlnosti o jeho stížnosti, a nikoliv pouze o názor některé úřední osoby vedlejšího účastníka. Vyhovění žalobě by podle něj přineslo zkvalitnění práce oddělení vedlejšího účastníka.
 7. Stěžovatel namítl, že právo na informace není omezeno toliko na informace týkající se úzce právní či životní sféry osoby. Žaloba byla projevem jeho zájmu o veřejné záležitosti týkající se trestního řízení a fungování veřejných institucí; stěžovatel se domáhal "přinucení úřadu, aby při jednání s ním se přísně držel ustanovení zákona - a to už je věc jeho životní sféry".
 8. Dle stěžovatele mu mělo být přiznáno osvobození od soudních poplatků z důvodu podání žaloby "ve veřejném zájmu" a rovněž z důvodu jeho "nedostatečných" majetkových poměrů. Nejvyšší správní soud se však jeho poměry nezabýval, přestože "jsou jedním ze zákonných důvodů pro požadování prominutí poplatků". Stěžovatel též uvedl, že "vyvíjení aktivit ve prospěch bližního lze chápat jako jednání v rámci vlastní životní sféry aktivisty".
 9. Ústavní soud posoudil splnění procesních předpokladů řízení a shledal, že ústavní stížnost byla podána včas oprávněným stěžovatelem, který byl účastníkem řízení, v němž byla vydána rozhodnutí napadená v ústavní stížnosti, a Ústavní soud je k jejímu projednání příslušný; stěžovatel je právně zastoupen v souladu s požadavky § 29 až 31 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"), a ústavní stížnost je přípustná, neboť stěžovatel vyčerpal všechny zákonné procesní prostředky k ochraně svého práva (§ 75 odst. 1 zákona o Ústavním soudu a contrario).
 10. Ústavní soud připomíná, že není součástí soustavy soudů, nýbrž je soudním orgánem ochrany ústavnosti (čl. 83 a 91 odst. 1 Ústavy); není povolán k instančnímu přezkumu jejich rozhodnutí. Jeho pravomoc podle čl. 87 odst. 1


text:
písm. d) Ústavy je založena výlučně k přezkumu toho, zda v řízení nebo rozhodnutími v nich vydanými nebyly dotčeny předpisy ústavního pořádku chráněná práva nebo svobody účastníka tohoto řízení, a zda řízení bylo vedeno v souladu s ústavními principy (zda je lze jako celek pokládat za spravedlivé). Ústavněprávním požadavkem též je, aby soudy vydaná rozhodnutí byla řádně, srozumitelně a logicky odůvodněna.
 11. Po ústavněprávním přezkumu dospěl Ústavní soud k závěru, že napadená rozhodnutí z tohoto hlediska obstojí a do základních práv stěžovatele zasaženo nebylo.
 12. Ústředním bodem ústavní stížnosti je námitka odepření přístupu k Nejvyššímu správnímu soudu, neboť stěžovatel nebyl osvobozen od soudních poplatků, a po následném nezaplacení poplatku bylo řízení o kasační stížnosti zastaveno.
 13. Podle Ústavního soudu však Nejvyšší správní soud svůj výrok (závěr) o nepřiznání osvobození od soudních poplatků podrobně a srozumitelně odůvodnil, přičemž poukázal i na další svoji judikaturu, která rovněž k věci přiléhavě pojednává o výkladu ustanovení § 36 odst. 3 zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "s. ř. s."), ve světle ústavních limitů. Podle Ústavního soudu nedošlo k tomu, že by nyní ve věci stěžovatele Nejvyšší správní soud interpretoval a aplikoval ustanovení § 36 odst. 3 s. ř. s. v rozporu s čl. 36 odst. 1 a čl. 37 odst. 3 Listiny. Postup při domáhání se soudní ochrany upravují procesní řády; ve správním soudnictví je stěžejním přepisem soudní řád správní. Institut osvobození od soudních poplatků, jenž je zakotven v § 36 odst. 3 s. ř. s., má odstraňovat tvrdost poplatkové povinnosti, která by v individuálních případech mohla znamenat nerovnost v přístupu k soudní ochraně, resp. nemožnost osoby domáhat se ochrany práv, která jí náleží. Dané ustanovení upravuje možnost uvážení správního soudu o tom, zda takové osvobození přizná či nikoliv. Nepříznivé sociální poměry osoby, o nichž toto ustanovení pojednává, neznamenají "automaticky" úspěšnost žádosti o osvobození. V dané věci Nejvyšší správní soud zjevně pečlivě hodnotil všechny podstatné okolnosti případu, zejména předmět sporu (zda a nakolik může být vůbec zasaženo v daném sporu do hmotných práv stěžovatele), i vlastní postup správních orgánů (jejich úkony), v rámci něhož stěžovatel tvrdil nečinnost. Usnesení Nejvyššího správního soudu č. j. 9 As 85/2017-64 nelze podle Ústavního soudu označit za projev svévole, naopak usnesení je řádně odůvodněno a úvahy v něm prezentované jsou racionální. Proti důvodům rozhodnutí ostatně stěžovatel nevznáší v ústavní stížnosti žádné relevantní výhrady, toliko opětovně vyjadřuje nejistotu nad tím, zda jemu zaslané "rozhodnutí" ministra spravedlnosti je skutečně řádným správním rozhodnutím (samotný obsah rozhodnutí nezpochybňuje), uvádí blíže nekonkretizované tvrzení, že otázky či záležitosti týkající se jeho "bližního" spadají do "životní sféry" stěžovatele, a konečně zmiňuje i "veřejný zájem" na podání jeho žaloby (specifický případ žalobní legitimace k ochraně "veřejného zájmu" je přitom upraven v § 66 s. ř. s.). Z ústavní stížnosti není zřejmé, že by stěžovatel tvrdil skutečnou újmu na svých právech odepřením přístupu ke kasačnímu soudu; stěžovatel spíše prezentuje svůj zájem na tom, aby správní orgány konaly ve věci jeho stížnosti podané podle § 16a zákona o informacích jinak, než činily,


text:
což by stěžovatel považoval za kultivaci správních orgánů.
 14. Proti usnesení o zastavení řízení o kasační stížnosti pak stěžovatel nic konkrétního nenamítá; je zřejmé, že podstatou napadení obou usnesení Nejvyššího správního soudu je právě a jen otázka neosvobození od soudních poplatků. Nad rámec však Ústavní soud konstatuje, že usnesení č. j. 9 As 85/2017-72 bylo vydáno zjevně dle příslušných zákonných ustanovení, a to v situaci, kdy soudní poplatek skutečně nebyl ani k (opakované) výzvě Nejvyššího správního soudu zaplacen (to stěžovatel nepopírá).
 15. Na základě výše uvedeného Ústavní soud mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků ústavní stížnost odmítl podle § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu jako zjevně neopodstatněnou.


text:
11 Tcu 282/2003
 Podle § 4 odst. 2 zákona č. 269/1994 Sb., o Rejstříku trestů, se do evidence Rejstříku trestů zaznamenají údaje o odsouzení občana České republiky M. K ., rozsudkem Okresního soudu v Görlitz, Spolková republika Německo, ze dne 15. 9. 2000, sp. zn. 3 Ds 954 Js 10748/00, a to pro trestný čin převádění cizinců podle § 92a odst. 1 č. 1 a 2 cizineckého zákona Spolkové republiky Německo a pro trestný čin úmyslné jízdy motorovým vozidlem bez řidičského oprávnění podle § 21 odst. 1 č. 1 zákona o silniční dopravě Spolkové republiky Německo a § 52 trestního zákoníku Spolkové republiky Německo, k trestu odnětí svobody v trvání dvou let a k trestu zákazu řízení motorových vozidel na dobu dvou let.
 Rozsudkem Okresního soudu v Görlitz, Spolková republika Německo, ze dne 15. 9. 2000, sp. zn. 3 Ds 954 Js 10748/00, jenž nabyl právní moci dne 15. 9. 2000, byl M. K. uznán vinným trestným činem převádění cizinců podle § 92a odst. 1 č. 1 a 2 cizineckého zákona Spolkové republiky Německo a trestným činem úmyslné jízdy motorovým vozidlem bez řidičského oprávnění podle § 21 odst. 1 č. 1 zákona o silniční dopravě Spolkové republiky Německo a § 52 trestního zákoníku Spolkové republiky Německo, za které byl odsouzen k trestu odnětí svobody v trvání dvou let a k trestu zákazu řízení motorových vozidel na dobu dvou let. Uvedené trestné činnosti se jmenovaný podle skutkových zjištění soudu dopustil tím, že na základě předchozí domluvy s jedním blíže neztotožněným českým státním příslušníkem a čtyřmi neznámými Vietnamci byl v noci z 21. na 22. 5. 2000 přepraven do D., kde u letiště převzal vozidlo značky Daimler-Chrysler a podle objednávky do něj poblíž státní hranice mezi Českou republikou a Německem u obce E. naložil 34 afghánských uprchlíků bez povolení k pobytu v Německu a během cesty s nimi do B. byl u K. zadržen hlídkou Spolkové ostrahy hranic. Za svůj podíl na přepravě osob mu byla přislíbena odměna ve výši 4.000,- DM.
 Dne 11. 12. 2003 pod sp. zn. 2453/2002-MO-M podalo Ministerstvo spravedlnosti České republiky podle § 4 odst. 2 zákona č. 269/1994 Sb., o Rejstříku trestů, Nejvyššímu soudu České republiky návrh na zapsání výše uvedeného odsouzení německého soudu do evidence Rejstříku trestů České republiky.
 Z podaného návrhu a z obsahu připojeného spisového materiálu vyplývá, že odsouzený je občanem České republiky, který byl odsouzen cizozemským soudem, přičemž odsouzení se týká skutku, který vykazuje znaky trestného činu i podle právního řádu České republiky (trestný čin nedovoleného překročení státní hranice podle § 171a českého trestního zákona korespondující trestnému činu převádění cizinců podle § 92a odst. 1 německého cizineckého zákona, oproti tomu jízda motorovým vozidlem bez řidičského oprávnění naplňující ve Spolkové republice Německo skutkovou podstatu trestného činu podle § 21 odst. 1 německého zákona o silniční dopravě zakládá v České republice pouze skutkovou podstatu přestupku proti bezpečnosti a plynulosti silničního provozu podle § 22 zákona o přestupcích). Tím jsou splněny formální podmínky ustanovení § 4 odst. 2 zákona o Rejstříku trestů.
 V posuzované věci jsou


text: ovšem dány i podmínky materiální povahy. M. K. se pro finanční prospěch významným způsobem podílel na organizované ilegální přepravě velkého počtu cizinců přes státní hranici na území jiného státu. Jedná se o nebezpečnou a v současnosti velmi rozšířenou trestnou činnost, která zároveň poškozuje i zájmy České republiky. Pokud jde o druh trestu, byl mu uložen nepodmíněný trest odnětí svobody v nikoli zanedbatelné výměře. Lze tedy dovodit, že podmínky ustanovení § 4 odst. 2 zákona o Rejstříku trestů týkající se závažnosti činu a druhu uloženého trestu jsou splněny.


text:
Výroční zpráva města Žďáru nad Sázavou za rok 2007 | Žďár nad Sázavou
 Výroční zpráva města Žďáru nad Sázavou za rok 2007
 zveřejněno: 26. 2. 2007 o činnosti v oblasti poskytování informací podle zákona č.106/1999 Sb.,
 Výroční zpráva města Žďáru nad Sázavou je zveřejňována v souladu s § 18, odst. 1) zákona č.106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím § 18, odst. 1, písm.a)
 Počet vydaných rozhodnutío odmítnutí žádosti: 0.
 § 18, odst. 1, písm.b)
 §18, odst. 1, písm.c)
 § 18, odst. 1, písm.d)
 Podle §16a) byla podána 1 stížnost. Důvodem podání byla nespokojenost s rozsahem poskytnutých informací. Stížnost byla vyřízena v souladu s §16 odst.5 způsobem vyhovění stížnosti a to poskytnutím požadovaných informací.
 Žádosti o poskytnutí informací se vztahovaly zejména k:
 privatizaci bytů, vodním dílům, regulačnímu plánu (Veselská ulice), úpravám zeleně, územnímu plánu města. Žádosti byly doručeny e-mailem, osobním podáním, poštou. Ustanovení § 18 Výroční zpráva platí pouze pro žádosti podané písemně (telefonické dotazy evidovány nejsou). Městský úřad poskytuje informace jednak na základě písemných (e-mailových) žádostí v režimu zákona č. 106/1999 Sb., dále pak zveřejňuje informace podle tohoto zákona §5 prostřednictvím svých internetových stránek na adrese: www.zdarns.cz, v přízemí budovy je zpřístupněn infobox. Na uvedených internetových stránkách je umístěna elektronická úřední deska; zároveň jsou v souladu s právními předpisy informace vyvěšovány na úřední desce umístěné před vstupem do budovy (adresa: ul. Žižkova 227/1, Žďár nad Sázavou).Informace jsou poskytovány nejen podle zákona č. 106/1999 Sb., ale i podle zvláštních zákonů (např. zák. č. 123/1998 Sb., o právu na informace o životním prostředí, ad.). Informace poskytované podle zvláštních zákonů se v této zprávě neuvádějí.Veřejnosti je řada informací předávána prostřednictvím městského rozhlasu, kabelové televize, tisku (včetně novin dodávaných zdarma 1x za měsíc do poštovních schránek obyvatel) a prostřednictvím dalších sdělovacích prostředků. Ve Žďáře nad Sázavou dne 18.2.2008
 starosta města Žďáru nad Sázavou
 aktuální teplota 11,6 oC
 15 minus 13?


text:
K dokladu o doručení námitek zadavateli veřejné | epravo.cz
 ID: 108650upozornění pro uživatele
 Tento příspěvek reaguje na dvě nedávná rozhodnutí Nejvyššího správního soudu[1], která se zabývala případy nedůvodného zastavení řízení o návrhu na přezkoumání úkonů zadavatele veřejné zakázky. V obou případech se Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (dále též „ÚOHS“) vyhnul věcnému přezkumu zadávacího řízení pro absenci dokladu o doručení námitek podle § 114 odst. 3 tehdy platného a účinného zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „ZVZ 2006“).
 Přestože se tyto případy řídily ještě starým zákonem, mají svůj význam i pro současnost. Těchto případů bylo v důsledku praxe ÚOHS více (o části z nich je stále rozhodováno správními soudy), přičemž některým se dostalo i mediální pozornosti.[2] Oba případy ilustrují formalismus (až rigoróznost) ÚOHS v přístupu k výkonu dohledu nad dodržováním předpisů upravujících zadávání veřejných zakázek.
 Takový přístup Nejvyšší správní soud odmítl a potvrdil závěry učiněné Krajským soudem v Brně [rozsudky ze dne 18. 10. 2017, č. j. 30 Af 97/2016-84 (dále „věc Pražské služby“) a č. j. 30 Af 118/2016-63 (dále „věc Regios“)].[3] Co do základních obrysů byly oba případy shodné. V obou šlo o žaloby uchazečů o veřejnou zakázku, kteří se bránili postupu zadavatelů podáním námitek podle § 110 ZVZ 2006 a následně pak podáním návrhu na přezkoumání úkonů zadavatele. K návrhu zasílanému ÚOHS Pražské služby doložily doklad od poskytovatele poštovních služeb o odeslání námitek (podací lístek) a také rozhodnutí zadavatele o těchto námitkách, v němž tento zadavatel uvedl, že mu byly námitky doručeny, včetně uvedení konkrétního data. Regios jako doklad o doručení námitek předložil potvrzení o dodání do datové schránky – dodejku; vedle toho k návrhu přiložil rovněž rozhodnutí zadavatele o námitkách. Úřad však v jejich návrzích shledal nedostatky (popsané dokumenty neakceptoval jako doklad o doručení námitek) a správní řízení zastavil. Tento závěr potvrdil také předseda ÚOHS. Oba uchazeči se však u soudu bránili tím, že k návrhu přiložili doklady, jež lze považovat za doklady o doručení námitek. Krajský soud dospěl k závěru, že zastavení řízení bylo v obou případech nedůvodné; napadená rozhodnutí ÚOHS proto zrušil.
 Cílem mého příspěvku není jen předestřít argumenty stran sporu a obou soudů, ale zejména ukázat, jak dobře míněný záměr zákonodárce může vést k absurdním závěrům, kdy se pouhá mechanická aplikace zákona ukázala jako neudržitelná. Současně si kladu otázku, zda-li již soudy, zejména ve věci Pražské služby nepopřely ustanovení zákona (požadavek na předložení dokladu), resp. jestli jako doklad o doručení může sloužit samotný faktický průběh věci – projednání námitek (z důvodu, že ty zjevně musely být podány včas).
 Dozor nad dodržováním regulace veřejného zadávání je v České republice svěřen ÚOHS, přičemž problematika veřejných zakázek se stala podstatnou částí agendy úřadu. V průběhu času tak začal ÚOHS čelit masivnímu přehlcení, jež bylo především důsledkem tzv. transparentní novely. Ve snaze podání k Úřadu více regulovat, začal zákonodárce (z iniciativy ÚOHS) klást větší nároky na navrhovatele spojené s podáváním návrhů na přezkum, aby posílil odpovědnost dodavatelů za podání návrhu a aby nedocházelo ke zbytečnému vedení správního řízení – zdržení


text:
zakázky. Správní řízení totiž bylo i na základě vadného (neúplného) návrhu zahájeno a jeho následné protahování způsobené navrhovatelem neúměrně zatěžovalo zadavatele.[4] To platí i pro doklad o doručení námitek. Novelou ZVZ 2006 zákonem č. 40/2015 Sb., zákonodárce koncipoval nedoložení dokladu jako neodstranitelnou vadu řízení, jež vede k zastavení řízení.[5]
 S těmito východisky je samozřejmě možné souhlasit. Na druhou stranu nelze ztrácet ze zřetele účel takovýchto požadavků; podání bezvadného návrhu (zbavení se „nepořádných“ dodavatelů) nemůže být cílem samo o sobě, ale toliko prostředkem k vytvoření prostoru pro náležité a zodpovědné vyřízení bezvadných návrhů, příp. podnětů, tj. řádného věcného přezkumu. Rozhodně není možné, aby Úřad ke splnění podmínek přistupoval přehnaně formalisticky; tak jako ve věcech Pražské služby a Regios.
 Ve věci Pražské služby ÚOHS po celou dobu správního i soudního řízení trval na tom, že doklad musí mít formalizovanou podobu – zásadně připouštěl pouze standardní způsoby potvrzení doručení jako je poštovní dodejka, potvrzení podatelny zadavatele či doklad o doručení do datové schránky. Pražské služby jako žalobce zdůrazňovaly, že jako průkaz doručení může sloužit vše, co provedené doručení prokazuje; poukázaly také na nevyváženost v posuzování ze strany ÚOHS, který by na jednu stranu považoval za dostatečný doklad o doručení např. i dokument o převzetí námitek potvrzený podatelnou, na druhou stranou však nepovažuje za dostatečné potvrzení zadavatele v rozhodnutí o námitkách.
 Krajský soud v Brně se přiklonil na stranu žalobce, a to na základě teleologického výkladu § 114 odst. 3 ZVZ 2006; zdůraznil též, že zákon o veřejných zakázkách přesnou podobu dokladu o doručení námitek nestanoví. Soud dovodil, že nelze nalézt rozumný důvod, proč by tímto dokladem nemohl být doklad v podobě rozhodnutí zadavatele o námitkách, v němž je uvedeno datum doručení námitek (a to přestože účelem rozhodnutí o námitkách není prokazovat doručení námitek). Soud poukázal také na jasnou časovou návaznost mezi dokladem o odeslání písemnosti zadavateli vystaveném Českou poštou a datem, kdy měly být námitky doručeny, uvedeným v rozhodnutí o námitkách. NSS tyto závěry v rozsudku ze dne 24. 10. 2018, č. j. 9 As 364/2017-47 aproboval a odmítl postoj ÚOHS k významu poštovní dodejky jako takřka „koruny důkazů“ – rozhodnutí o námitkách může mít podle NSS vlastní důkazní hodnotu, jde o úkon, který je předvídán zákonem a má pro zadavatele i navrhovatele významné právní důsledky. Bez konkrétních pochybností (které ÚOHS neměl) není přitom důvod se domnívat, že by zadavatelé při rozhodování o námitkách nepostupovali obezřetně či dokonce uváděli úmyslně nepravdivé skutečnosti o dni doručení námitek. NSS tak uzavřel, „že rozhodnutí zadavatele ve spojení s podacím lístkem a časovou návazností obou dokumentů vytváří ucelený obraz skutečnosti a doklady hodnověrně prokazují datum doručení námitek zadavateli.“
 Také ve věci Regios navrhovatel předložil rozhodnutí zadavatele o námitkách, v němž je uvedeno datum doručení námitek. NSS zopakoval argumentaci uvedenou výše a s odkazem na nález Ústavního soudu ze dne 19. 1. 2016, sp. zn. II. ÚS 3042/14, ÚOHS důrazně vytknul, že postupoval s „„přepjatým formalismem“, jenž v konečném důsledku vede k odepření spravedlnosti, tedy odepření práva žalobkyně na přezkum postupu zadavatele ze strany stěžovatele. Tento postup nemůže


text:
Nejvyšší správní soud aprobovat.“[6]
 Věc Regios se od věci Pražské služby odlišovala prostředkem doručování námitek – navrhovatel (Regios) své námitky doručoval do datové schránky. Tu by se zdálo, že zde problém s doložením elektronické komunikace nenastane, zvláště pokud navrhovatel k návrhu přiložil doklad o dodání do datové schránky zadavatele. Po mém soudu je proto v tomto případě přehnaný formalismus ÚOHS ještě zjevnější. Je potřeba zmínit, že soudy musely primárně řešit okamžik doručení do datové schránky zadavatele. Jinými slovy – otázku, zda jsou námitky zadavateli doručeny již dodáním zprávy do datové schránky zadavatele nebo až přihlášením oprávněné osoby ve smyslu § 18a odst. 2 zákona o elektronických úkonech[7], který upravuje komunikaci mezi osobami soukromého práva (ÚOHS totiž vycházel z toho, že k doručení dojde až přihlášením do datové schránky); soudy daly za pravdu navrhovateli.[8] Ke stejným závěrům ohledně doručování námitek do datové schránky dospěl Krajský soud v Brně i v rozsudku ze dne 17. 10. 2018, č. j. 31 Af 27/2017-382.[9] Bližší přiblížení této problematiky ovšem překračuje zaměření předkládaného příspěvku – tato otázka již byla ostatně vyřešena novou právní úpravou. Elektronická komunikace (doručování zpráv) mezi zadavatelem a dodavateli byla za účinnosti ZVZ 2006 poměrně nejasná[10], nicméně nyní zákon č. 134/2016 Sb., o zadávání veřejných zakázek (dále jen „ZZVZ 2016“) v § 211 odst. 6 výslovně upravuje (shodně se závěry správních soudů) okamžik doručení do datové schránky: „(p)ři komunikaci uskutečňované prostřednictvím datové schránky je dokument doručen dodáním do datové schránky adresáta.“
 Vraťme se ale k podstatě příspěvku, a tou jsou požadavky na doklad o doručení námitek. Zde stojí za zmínku, že popsaná východiska mají svůj význam i za účinnosti nového zákona (ZZVZ 2016), který rovněž obsahuje požadavek na doklad o doručení námitek zadavateli.[11] I v případě elektronické komunikace mohou navrhovatelé opomenout připojit předmětný doklad, o čemž vypovídá např. rozhodnutí, kterým předseda ÚOHS právě s odkazem na rozsudek Krajského soudu v Brně ve věci Pražské služby zrušil prvostupňové rozhodnutí, neboť i v tomto případě potvrzovalo datum doručení námitek rozhodnutí o nich.[12]
 Z podaného vyplývá, že ÚOHS se – do značné míry uměle – vyhýbal své roli „dozorce“, a to na základě věcně neudržitelných důvodů. Za to byl pak zaslouženě zkritizován správní soudy. Jsou to tedy v důsledku soudy, které namísto ÚOHS chrání veřejný zájem na efektivním přezkumu zadávacích řízení. V popsaných případech podle mého názoru ani k jiným závěrům dojít nemohly. Lze si domyslet, že svým výkladem soudy překročily to, co si zákonodárce při stanovení náležitostí návrhu na přezkum rozhodnutí zadavatele pod pojmem „doklad o doručení“ reálně představoval. Dokladem o doručení námitek byly jistě primárně myšleny právě standardní prostředky spojené s doručováním (poštovní dodejka, potvrzení podatelny); jinými slovy, dokumenty spojené se samotným procesem doručování. Takový požadavek ostatně není nijak extenzivní a nepožaduje po dodavatelích žádnou významnější aktivitu či náklady.
 Jak ale správně připomněly oba soudy, ZVZ 2006 (ani důvodová zpráva) výslovně podobu dokladu neupravoval. Změnou, kdy se nedostatky dokladu o doručení námitek staly neodstranitelnou vadou řízení, tak vyvstala otázka, co lze ještě akceptovat jako řádný doklad. Aniž bych snižoval odpovědnost dodavatelů za úplnost


text:
jejich návrhu, je asi těžko udržitelné, aby byl věcný přezkum veřejné zakázky v návrhovém řízení[13] vyloučen, pokud jsou zde jakékoliv podklady, z nichž vyplývá, že námitky byly podány řádně a včas. Bez zákonné úpravy není možné upřednostňovat toliko určitý formální doklad – důležitá je fakticita řádného doručení. Proto není až tak překvapivé, že soudy pojem dokladu vyložily poněkud extenzivněji a za doklad akceptovali dokument, jehož účelem není nic dokládat, ale rozhodnout o námitkách (zvláště pokud byl doplněn dokladem o odeslání námitek). Přesvědčivost argumentace soudů ostatně ÚOHS uznal již krátce po vydání rozsudku krajského soudu ve věci Pražské služby (viz shora).
 Neznamená to ale, že rozhodnutí o námitkách bude dokládat doručení námitek vždy, tj. i tehdy, pokud zadavatel neuvede datum doručení námitek? Pokud zadavatel o námitkách věcně rozhodl, rozum velí předpokládat, že tyto námitky mu logicky byly doručeny a že byly doručeny včas (to si ÚOHS posoudí jako předběžnou otázku). Jak přitom uvádí NSS, zadavatel má zásadně odlišný zájem, než neúspěšní dodavatelé, tudíž jeho závěr o včasnosti námitek lze považovat za objektivní. NSS ovšem neříká nic o tom, jakým způsobem předmětné ustanovení (resp. pojem „doklad o doručení námitek“) vykládat v případě, pokud zde nebude žádný dokument (v popisovaných případech jím bylo rozhodnutí zadavatele) potvrzující přesné datum doručení námitek. Předestřený závěr by mohl přesáhnout samotnou oblast veřejných zakázek – vždy, kdy zákon stanoví požadavek předložení dokladu či jiného dokumentu, mohl by účastník řízení teoreticky argumentovat tím, že dokládaná skutečnost je zřejmá z faktického stavu věci.
 Z mého pohledu není odpověď na tuto otázku zcela jednoznačná; nelze pominout výslovný požadavek zákonodárce na předložení určitého dokladu. Pokud by bez dalšího postačovalo, že zadavatel věcně rozhodne o námitkách, byl by požadavek na předložení dokladu o jejich doručení nadbytečný, a tudíž nesmyslný. To by ovšem bylo v rozporu se zásadou předpokladu racionálního zákonodárce. Není sporu o tom, že v této situaci je takový požadavek čistě formalistický, nicméně to neznamená, že zcela neopodstatněný. Představuje totiž určitou jistotu, že všechny předpoklady přezkumu zadávacího řízení byly dodrženy. Mám tedy za to, že k návrhu na přezkum by měl být přiložen dokument, který výslovně potvrzuje doručení námitek a jeho datum – samotné rozhodnutí o námitkách to bez dalšího (bez uvedení jednoznačného data či připojení dokladu odeslání námitek) není. S konečným zodpovězením této otázky si ovšem musíme počkat na rozhodnutí správních soudů.
 Mgr. Jan Ferfecký,
 [1] Rozsudky Nejvyššího správního soudu ze dne 24. 10. 2018, č. j. 9 As 364/2017-47 a ze dne 7. 11. 2018, č. j. 9 As 369/2017-46, oba dostupné z: www.nssoud.cz
 [2] Nákup vozidel pro Policii a zastavení řízení o návrhu neúspěšného uchazeče – společnosti Škoda Auto a. s. K dispozici >>> zde.
 [3] K dispozici >>> zde. www.nssoud.cz
 [4] Viz důvodová zpráva k vládnímu návrhu zákona, sněmovní tisk 300/0, str. 14 – 15. Poslanecká sněmovna parlamentu České republiky. K dispozici >>> zde.
 [5] Požadavek na doklad o doručení námitek byl v zákoně obsažen od jeho vzniku, postupem času ovšem došlo ke změně ustanovení upravujících následky včasného nepředložení dokladu o doručení námitek. Do 5. 3. 2015 měl


text:
Úřad podle § 117a písm. a) předmětného zákona navrhovatele nejprve vyzvat k předložení dokladu o doručení námitek, teprve v případě nevyhovění výzvě, byl povinen řízení zastavit. Novelou č. 40/2015 Sb. ovšem zákonodárce do § 117a vložil nová písmena c) a d) a nedoložení dokladu se stalo neodstranitelnou vadou řízení. Jeho absence poté vedla bez dalšího k zastavení řízení (§ 117a psím. d) ZVZ 2006).
 [6] Rozsudek NSS ze dne 7. 11. 2018, č. j. 9 As 369/2017-46, bod 26.
 [7] Zákon č. 300/2008 Sb., o elektronických úkonech a autorizované konverzi dokumentů
 [8] Krajský i Nejvyšší správní soud shodně uzavřeli, že námitky dodavatelů jsou zadavateli doručeny už samotným dodáním do datové schránky. Tento názor vycházel jednak z povahy zadavatele v této věci (hl. m. Praha), který je orgánem veřejné moci ve smyslu § 6 zákona o elektronických úkonech. Jednalo se tak o datovou schránku v režimu schránky orgánu veřejné moci.[8] Své závěry opřely soudy také o specifický charakter zadávacího řízení a souvisejícího kontraktačního procesu, který se vymyká ryze soukromoprávním vztahům a obsahuje významný veřejnoprávní element. To samozřejmě platí i o řízení o námitkách. Jinými slovy, námitky a rozhodování o nich jsou provázány s následným přezkumem zadávacího řízení ze strany ÚOHS a představují procesní předstupeň přezkumného řízení. To je přitom zjevným projevem veřejnoprávní ingerence státu do vztahů mezi zadavateli a dodavateli.
 [9] Viz shora uvedený případ veřejný zakázky na dodávku vozů Polici ČR
 [10] K tomu srov. Sadílek, J.: Doručování námitek zadavateli prostřednictvím datové schránky. Epravo.cz, k dispozici >>> zde.
 [11] § 251 odst. 1 ZZVZ 2016
 [12] Rozhodnutí ze dne 14. 12. 2017, č. j. ÚOHS-R0143/2017/VZ-36543/2017/323/PMo, k dispozici >>> zde.
 [13] ÚOHS samozřejmě může návrh posoudit jako podnět a případně zahájit řízení z moci úřední, nicméně takové posouzení je jen čistě na ÚOHS a dodatelé tak ztrácí jakýkoliv vliv na přezkoumání zadávacího řízení.


text:
Obchodní podmínky - RP Stavebniny
 Partner našich stavebnin
 Všeobecné obchodní podmínky pro koncové spotřebitele
 společnosti René & Martin s.r.o. vedené u Krajského soudu v Ostravě, v oddíle C, vložka 63168 se sídlem Horní Tošanovice 40, PSČ 739 53, IČ: 04306104, adresa pro doručování elektronické pošty: prodejna@rpelektro.cz
 Čl. 1 - Všeobecná ustanovení
 (1) Tyto obchodní podmínky jsou platné pro nákup v e-shopu (internetovém obchodě), provozovaném společností René & Martin s.r.o., od 1. 8. 2017. Obchodní podmínky v souladu s § 1751 odst. 1 zákona č. 89/2012, občanský zákoník (dále jen „občanský zákoník“) blíže vymezují a upřesňují práva a povinnosti prodávajícího, kterým je společnost René & Martin s.r.o. vedená u Krajského soudu v Ostravě, v oddíle C, vložka 63168, se sídlem Horní Tošanovice 40, PSČ 739 53, IČ: 04306104 a kupujícího, kterým je spotřebitel.
 (2) Spotřebitelem se rozumí každý člověk, který mimo rámec své podnikatelské činnosti nebo mimo rámec samostatného výkonu svého povolání uzavírá smlouvu s podnikatelem nebo s ním jinak jedná.
 (3) Kupující souhlasí s uzavřením smlouvy bez současné fyzické přítomnosti stran, tedy za použití komunikačních prostředků na dálku. Náklady vzniklé kupujícímu při použití komunikačních prostředků na dálku v souvislosti s uzavřením kupní smlouvy (např. náklady na internetové připojení) si hradí kupující sám.
 (4) Veškeré smluvní vztahy jsou uzavřeny v souladu s právním řádem České republiky. Vztahy neupravené obchodními podmínkami se řídí zákonem č. 89/2012 Sb., občanský zákoník a zákonem č. 634/1992 Sb. o ochraně spotřebitele.
 (1) Zboží uvedené v internetovém obchodě představuje pouze výzvu k podání nabídek. Za nabídku (návrh na uzavření smlouvy, ofertu) se považuje až odeslaná elektronická objednávka zboží kupujícím. K akceptaci nabídky ze strany prodávajícího a k samotnému uzavření kupní smlouvy dochází zasláním informace kupujícímu prostřednictvím elektronické pošty na emailovou adresu uvedenou kupujícím, že objednané zboží bylo předáno k přepravě nebo je připraveno k vyzvednutí v prodejním středisku.
 (2) Před podáním objednávky je kupujícímu umožněno zkontrolovat a měnit vstupní údaje, které do objednávky vložil, a to i s ohledem na možnost kupujícího zjišťovat a opravovat chyby vzniklé při zadávání dat do objednávky. Podmínkou platnosti elektronické objednávky je vyplnění veškerých formulářem předepsaných údajů a náležitostí. Kupující se zavazuje v elektronické objednávce uvádět pouze pravdivé a závazné údaje o své osobě. Objednávku odešle kupující prodávajícímu kliknutím na tlačítko „Odešlete objednávku“.
 (3) Odesláním objednávky kupující také stvrzuje, že před vlastním odesláním objednávky měl možnost se seznámit s všeobecnými obchodními podmínkami, se kterými bezvýhradně souhlasí a přijímá je. Kupující akceptuje veškerá ustanovení a odstavce těchto obchodních podmínek a je si vědom všech práv a povinností z nich vyplývajících.
 (4) Obdržení objednávky kupujícího prodávající neprodleně potvrdí kupujícímu informativním e-mailem prostřednictvím elektronické pošty na emailovou adresu uvedenou kupujícím. Toto potvrzení však ještě není akceptací, tedy přijetím nabídky kupujícího prodávajícím a nemá na vznik kupní smlouvy vliv. V případě nesrovnalostí mezi objednávkou a údaji uvedených v potvrzení objednávky je kupující povinen kontaktovat prodávajícího na emailové adrese či telefonu uvedeném v záhlaví.
 (5) Prodávající si mimo jiné vyhrazuje právo zrušit objednávku nebo její část před uzavřením kupní smlouvy, v těchto případech: zboží se již nevyrábí


text:
nebo nedodává nebo je dlouhodobě nedostupné výrazným způsobem se změnila cena dodavatele zboží. V případě, že by se takováto situace vyskytla, bude kupující okamžitě informován telefonicky nebo prostřednictvím e-mailu a bude s ním konzultováno další řešení. V případě, že kupující zaplatil již část nebo celou částku kupní ceny, bude mu tato částka převedena zpět na jeho účet nebo adresu a k uzavření kupní smlouvy nedojde.
 (6) Prodávající předem upozorňuje na to, že nebude akceptovat objednávku, pokud kupující dříve neplnil svůj závazek odebrat zboží a zaplatit kupní cenu, popřípadě jinak porušil obchodní podmínky prodávajícího, nebo je v prodlení s platbami ve prospěch prodávajícího. Smluvní strany se v této souvislosti dohodly, že ustanovení § 1913 zákona č. 89/2012 Sb. se nepoužije.
 Čl. 3 - Způsob dodání nebo plnění, způsob platby
 Zboží bude dodáno dle výběru kupujícího provedeného v elektronické objednávce, a to
 v místě prodejního střediska prodávajícího (osobní převzetí)
 (2) Kupní cena bude kupujícím hrazena v hotovosti na pokladně v místě prodejního střediska prodávajícího (osobní převzetí).
 Čl. 4 - Cena
 (1) Ceny jsou platné tak, jak jsou uvedeny na stránkách internetového obchodu. Pokud byla např. z důvodu administrativní, technické, či jiné chyby uvedena u objednaného zboží jiná cena nebo se cena zásadním způsobem změnila v závislosti na cenách od dodavatelů, bude na toto kupující upozorněn e-mailem nebo telefonicky ještě před zasláním informace, že objednané zboží bylo předáno k přepravě nebo je připraveno k vyzvednutí v prodejním středisku. Kupující má v takovém případě právo odvolat svou objednávku.
 Čl. 5 - Výhrada vlastnictví
 (1) Prodávající si vyhrazuje k prodávanému zboží vlastnické právo v souladu s § 2132 občanského zákoníku. Kupující se stane vlastníkem teprve úplným zaplacením kupní ceny.
 Čl. 6 - Práva a povinnosti kupujícího
 (1)Kupující se zavazuje nakupovat zboží svým jménem, převzít zboží a zaplatit za dodané zboží sjednanou cenu.
 (2) Kupující povinen převzít objednané zboží nejpozději do 15 dnů od zaslání informace, že objednané zboží bylo předáno k přepravě nebo je připraveno k vyzvednutí v prodejním středisku.
 (3) Smluvní strany se dohodly, že nepřevezme-li kupující zboží ve lhůtě uvedené v odst. 2 tohoto článku v místě určeném kupujícím nebo v prodejním středisku v případě osobního převzetí, ruší se kupní smlouva mezi prodávajícím a kupujícím. Kupující je však povinen nahradit prodávajícímu veškeré náklady, které mu vznikly v souvislosti s balením a dodáním zboží do místa určeného kupujícím (poštovné a balné).
 (4) Při převzetí zboží od přepravce je kupující povinen zkontrolovat neporušenost obalů zboží a v případě jakýchkoliv závad toto neprodleně oznámit přepravci. V případě shledání porušení obalu svědčícího o neoprávněném vniknutí do zásilky nemusí kupující zásilku od přepravce převzít.
 (5) Při převzetí zboží je kupující také povinen podrobit dodané zboží prohlídce a zjištěné zjevné vady ihned písemně oznámit prodávajícímu, jinak se má za to, že zboží je dodáno v uvedeném množství, provedení zboží a deklarované jakosti.
 Čl. 7 - Náklady na použití komunikačních prostředků na dálku
 (1) Náklady vzniklé kupujícímu při použití komunikačních prostředků na dálku v souvislosti s uzavřením kupní smlouvy (náklady na internetové připojení) si hradí kupující sám.
 Čl. 8 -


text:
Práva z vadného plnění
 (1) Práva a povinnosti prodávajícího a kupujícího ohledně práv z vadného plnění se řídí příslušnými obecně závaznými předpisy, a to zejména ustanoveními § 1914 až 1925, § 2099 až 2117 a § 2161 až 2174 občanského zákoníku.
 (2) Konkrétně dle ust. 2161 zákona č. 89/2012 Sb. prodávající odpovídá spotřebiteli, že věc při převzetí nemá vady. Zejména prodávající odpovídá spotřebiteli, že v době, kdy spotřebitel věc převzal, a) má věc vlastnosti, které si strany ujednaly, a chybí-li ujednání, takové vlastnosti, které prodávající nebo výrobce popsal nebo které kupující očekával s ohledem na povahu zboží a na základě reklamy jimi prováděné, b) se věc hodí k účelu, který pro její použití prodávající uvádí nebo ke kterému se věc tohoto druhu obvykle používá, c) věc odpovídá jakostí nebo provedením smluvenému vzorku nebo předloze, byla-li jakost nebo provedení určeno podle smluveného vzorku nebo předlohy, d) je věc v odpovídajícím množství, míře nebo hmotnosti a e) věc vyhovuje požadavkům právních předpisů.
 (3) Nemá-li věc výše uvedené vlastnosti stanovené v § 2161 zákona č. 89/2012 Sb. občanského zákoníku, může spotřebitel požadovat i dodání nové věci bez vad, pokud to není vzhledem k povaze vady nepřiměřené, ale pokud se vada týká pouze součásti věci, může spotřebitel požadovat jen výměnu součásti; není-li to možné, může odstoupit od smlouvy. Je-li to však vzhledem k povaze vady neúměrné, zejména lze-li vadu odstranit bez zbytečného odkladu, má spotřebitel právo na bezplatné odstranění vady. Právo na dodání nové věci, nebo výměnu součásti má spotřebitel i v případě odstranitelné vady, pokud nemůže věc řádně užívat pro opakovaný výskyt vady po opravě nebo pro větší počet vad. V takovém případě má spotřebitel i právo od smlouvy odstoupit.
 (4) Právo z vadného plnění kupujícímu nenáleží, pokud kupující před převzetím věci věděl, že věc má vadu, anebo pokud kupující vadu sám způsobil.
 (5) Spotřebitel je oprávněn uplatnit právo z vady, která se vyskytne u spotřebního zboží v době dvaceti čtyř měsíců od převzetí.
 (6) Práva z vady se uplatňují u prodávajícího, u kterého byla věc koupena. Za okamžik uplatnění reklamace se považuje okamžik, kdy prodávající obdržel od kupujícího reklamované zboží. Prodávající povinen přijmout reklamaci v kterékoli provozovně, v níž je přijetí reklamace možné s ohledem na sortiment prodávaného zboží. Pokud je v potvrzení podle § 2166 občanského zákoníku (nebo v záručním listě) uvedena jiná osoba určena k opravě, která je v místě prodávajícího nebo v místě pro kupujícího bližším, uplatní kupující právo na opravu u toho kdo je určen k provedení opravy (např. servisní středisko).
 (7) Prodávající je povinen spotřebiteli vydat písemné potvrzení o tom, kdy spotřebitel právo uplatnil, co je obsahem reklamace a jaký způsob vyřízení reklamace spotřebitel požaduje; a dále potvrzení o datu a způsobu vyřízení reklamace, včetně potvrzení o provedení opravy a době jejího trvání, případně písemné odůvodnění zamítnutí reklamace.
 (8) Reklamace musí být včetně odstranění vady vyřízena bez zbytečného odkladu, nejpozději do 30 dnů ode dne uplatnění reklamace, pokud se však prodávající se spotřebitelem nedohodne na delší lhůtě. Běh lhůty pro vyřízení reklamací je pozastaven v případě, že


text:
prodávající neobdržel veškeré podklady potřebné pro vyřízení reklamace (části zboží, jiných podkladů apod.). Prodávající je povinen si vyžádat doplnění podkladů od kupujícího v nejkratší možné době. Lhůta je od tohoto data pozastavena až do dodání vyžádaných podkladů kupujícím.
 Čl. 9 - Právo spotřebitele odstoupit od smlouvy
 (1) Pokud je kupní smlouva uzavřena v internetovém obchodě (tedy prostředky komunikace na dálku), má spotřebitel v souladu s § 1829 odst. 1 občanského zákoníku, právo do 14 dnů od této smlouvy odstoupit bez udání důvodu.
 (2) Spotřebitel má právo odstoupit od smlouvy bez udání důvodu ve lhůtě 14 dnů ode dne následujícího po dni, kdy spotřebitel nebo jím určená třetí osoba převezme zboží, nebo v případě, že předmětem kupní smlouvy je několik druhů zboží nebo dodání několika částí, běží tato lhůta ode dne kdy spotřebitel nebo jím určená osoba převezme poslední dodávku zboží. Spotřebitel není povinen v případě odstoupení od smlouvy uvádět důvod tohoto odstoupení a s právem odstoupit od smlouvy, nelze spojit žádný postih.
 (3) Pro účely uplatnění práva na odstoupení od smlouvy musí spotřebitel ve svém odstoupení od této smlouvy informovat prodávajícího společnost René & Martin s r.o., se sídlem Horní Tošanovice 40, PSČ 739 53, IČ: 04306104 emailová adresa: prodejna@rpelektro.cz formou jednostranného právního jednání (např. dopisem zaslaným prostřednictvím provozovatele poštovních služeb nebo emailem.) Pro odstoupení od smlouvy může spotřebitel použít přiložený vzorový formulář poskytovaný prodávajícím, jenž tvoří přílohu těchto obchodních podmínek, není to však jeho povinností.
 (4)Na webové stránce www.stavebninyhornitosanovice.cz můžete rovněž elektronicky vyplnit a odeslat formulář pro odstoupení od smlouvy nebo jakékoliv jiné jednoznačné prohlášení. Využijete-li této možnosti, obratem Vám zašleme potvrzení o přijetí tohoto oznámení o odstoupení od smlouvy.
 (5)Aby byla dodržena lhůta pro odstoupení od této smlouvy, postačuje odeslat odstoupení od smlouvy před uplynutím příslušné lhůty.
 (6) Spotřebitel v případě využití práva na odstoupení od smlouvy do 14 dní od převzetí plnění, musí prodávajícímu do 14 dnů od odstoupení od smlouvy vydat vše, co na základě kupní smlouvy získal. Pokud to již není dobře možné (např. v mezidobí bylo zboží zničeno nebo spotřebováno), musí spotřebitel poskytnout peněžitou náhradu jako protihodnotu toho, co již nemůže být vydáno. Pokud je vrácené zboží poškozeno jen částečně, může prodávající uplatnit na spotřebiteli právo na náhradu škody a započíst svůj nárok na vrácenou kupní cenu. Prodávající je v takovém případě povinen vzniklou škodu prokázat. Prodávající spotřebiteli v takovém případě vrací jen takto sníženou kupní cenu.
 (7) Odstoupí-li spotřebitel od této smlouvy, vrátí mu prodávající do 14 dnů ode dne, kdy prodávajícímu došlo oznámení spotřebitele o odstoupení od smlouvy, všechny platby, které od spotřebitele obdržel, včetně nákladů na dodání (kromě dodatečných nákladů vzniklých v důsledku spotřebitelem zvoleného způsobu dodání, který je jiný než nejlevnější způsob standardního dodání prodávajícím nabízený), a to stejným způsobem, jakým je prodávající od kupujícího přijal, pokud kupující výslovně nedal souhlas k jinému způsobu vrácení finančních prostředků a pokud mu tím nevzniknou další náklady. Prodávající je taktéž oprávněn vrátit plnění poskytnuté kupujícím již při vrácení zboží kupujícím či jiným způsobem, pokud s tím kupující bude souhlasit a nevzniknou tím kupujícímu


text:
další náklady. Odstoupí-li spotřebitel od kupní smlouvy, prodávající není povinen vrátit přijaté peněžní prostředky kupujícímu dříve, než mu kupující zboží vrátí nebo prokáže, že zboží prodávajícímu odeslal.
 (8) V případě odstoupení od smlouvy ponese spotřebitel přímé náklady spojené s navrácením zboží.
 (9) Spotřebitel odpovídá prodávajícímu pouze za snížení hodnoty zboží v důsledku nakládání s tímto zbožím jiným způsobem, než který je nutný k obeznámení s povahou a vlastnostmi zboží, včetně jeho funkčnosti.
 (10) Na kupní cenu, která má být kupujícímu vrácena, může prodávající započíst své skutečně vynaložené náklady spojené s vrácením zboží.
 (11) Spotřebitel nemůže dle § 1837 občanského zákoníku, odstoupit od smlouvy v těchto případech: a) od smlouvy poskytování služeb, jestliže byly splněny s jeho předchozím výslovným souhlasem před uplynutím lhůty pro odstoupení od smlouvy a podnikatel před uzavřením smlouvy sdělil spotřebiteli, že v takovém případě nemá právo na odstoupení od smlouvy, b) od smlouvy o dodávce zboží nebo služby, jejichž cena závisí na výchylkách finančního trhu nezávisle na vůli podnikatele a k němuž může dojít během lhůty pro odstoupení od smlouvy, c) od smlouvy o dodání alkoholických nápojů, jež mohou být dodány až po uplynutí třiceti dnů a jejichž cena závisí na výchylkách finančního trhu nezávislých na vůli podnikatele, d) od smlouvy o dodávce zboží, které bylo upraveno podle přání spotřebitele nebo pro jeho osobu, e) od smlouvy o dodávce zboží, které podléhá rychlé zkáze, jakož i zboží, které bylo po dodání nenávratně smíseno s jiným zbožím, f) od smlouvy o opravě nebo údržbě provedené v místě určeném spotřebitelem na jeho žádost; to však neplatí v případě následného provedení jiných než vyžádaných oprav či dodání jiných než vyžádaných náhradních dílů, g) od smlouvy dodávce zboží v uzavřeném obalu, které spotřebitel z obalu vyňal a z hygienických důvodů jej není možné vrátit, h) od smlouvy o dodávce zvukové nebo obrazové nahrávky nebo počítačového programu, pokud porušil jejich původní obal, i) od smlouvy o dodávce novin, periodik nebo časopisů, j) od smlouvy o ubytování, dopravě, stravování nebo využití volného času, pokud podnikatel tato plnění poskytuje v určeném termínu, k) od smlouvy uzavírané na základě veřejné dražby podle zákona upravujícího veřejné dražby, nebo l) od smlouvy o dodání digitálního obsahu, pokud nebyl dodán na hmotném nosiči a byl dodán s předchozím výslovným souhlasem spotřebitele před uplynutím lhůty pro odstoupení od smlouvy a podnikatel před uzavřením smlouvy sdělil spotřebiteli, že v takovém případě nemá právo na odstoupení od smlouvy.
 Čl. 10 - Ochrana osobních údajů
 (1) Pro možnost kupujícího uzavírat kupní smlouvy a obchodovat tak s prodávajícím, je prodávající oprávněn vyžadovat údaje o kupujícím, které jsou zapotřebí pro řádné zaregistrování do Internetového obchodu. Kupující se zároveň zavazuje, že takovéto údaje o své osobě prodávajícímu poskytne a s použitím údajů dle těchto podmínek souhlasí.
 (2) Veškeré osobní údaje, které kupující v elektronické objednávce uvede, jsou uchovávány v souladu se zákonem o ochraně osobních údajů č. 101/2000 Sb. ve znění pozdějších předpisů. Kupující uzavřením smlouvy souhlasí se zpracováním a shromažďováním svých osobních údajů v databázi prodávajícího po úspěšném splnění smlouvy a to až do


text:
doby jeho písemného vyjádření nesouhlasu s tímto zpracováním.
 (3) Kupující má právo přístupu ke svým osobním údajům, právo na jejich opravu včetně dalších zákonných práv k těmto údajům. Osobní údaje je možno na základě písemné žádosti zákazníka odstranit z databáze. Prodávající se rovněž zavazuje neposkytnout osobní údaje kupujícího třetí osobě a údaje zajišťuje proti zneužití. Výjimku představují externí dopravci, kterým jsou osobní údaje prodávajících předávány v minimálním rozsahu, který je nutný pro doručení zboží.
 Čl. 11 - Závěrečná ustanovení
 (1) Spotřebitelé se mohou se stížnostmi obrátit na prodávajícího prostřednictvím emailové adresy: prodejna@rpelektro.cz. Informaci o vyřízení stížnosti kupujícího zašle prodávající na emailovou adresu kupujícího.
 (2) Prodávající je oprávněn k prodeji zboží na základě živnostenského oprávnění. Živnostenskou kontrolu provádí v rámci své působnosti příslušný živnostenský úřad. Česká obchodní inspekce vykonává ve vymezeném rozsahu dozor nad dodržováním zákona č. 634/1992 Sb., o ochraně spotřebitele, ve znění pozdějších předpisů. V oblasti ochrany osobních údajů vykonává dozor Úřad pro ochranu osobních údajů.
 (3) Objednávka spotřebitele je po akceptaci prodávajícím jako uzavřená kupní smlouva mezi kupujícím a prodávajícím archivována za účelem jejího splnění a další evidence a její stav je přístupný kupujícímu. Tyto obchodní podmínky spotřebiteli umožňují jejich archivaci a reprodukci.
 (4) Prodávající upozorňuje na to, že veškeré informace o zboží umístěné na stránkách internetového obchodu jsou informativního charakteru a nelze z nich vyvozovat právní následky.
 (5) Obchodní podmínky jsou nedílnou součástí kupní smlouvy. Obchodní podmínky jsou vyhotoveny v českém jazyce. Smlouvu lze uzavřít taktéž v českém jazyce.
 (6) Nákupem zboží kupující souhlasí se zasíláním obchodních sdělení.
 (7) Podle zákona o evidenci tržeb je prodávající povinen vystavit kupujícímu účtenku. Zároveň je povinen zaevidovat přijatou tržbu u správce daně online; v případě technického výpadku pak nejpozději do 48 hodin.
 RP stavebniny, Horní Tošanovice 40 739 53, Horní Tošanovice Česká Republika IČ: 04306104 DIČ: CZ04306104 Provozní doba: Po-Pá: 7:30-11:00,12:00-16:30, So: 8:00-12:00 Provozní doba listopad-únor: Po-Pá: 8:00-11:00,12:00-16:00, So: 9:00-12:00
 Zavolejte nám: 732 613 684
 E-mail: prodejna@rpelektro.cz


text:
Zákon o pojistné smlouvě č. 37/2004 Sb. - seznam paragrafů, stránka 2
 ÚPLNÉ ZNĚNÍ ZÁKONA č. 37/2004 Sb. (Úvodní ustanovení), Zákon o pojistné smlouvě č. 37/2004 Sb.
 Pozn.: V souladu s ustanovením § 72 odst. 1 tohoto zákona se právní vztahy vzniklé z pojistných smluv uzavřených přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, tj. před 1.1.2005, řídí dosavadními právními předpisy, tj. především zněním Hlavy XV části VIII občanského zákoníku platným před 1.1.2005.
 Stránka: Předchozí stránka | § 1 - § 49 | § 50 - § 73 |
 § 50 Právo pojistitele související se zjišťováním a přezkoumáním zdravotního stavu (1) V pojištění osob je pojistitel oprávněn požadovat údaje o zdravotním stavu a zjištění zdravotního stavu nebo příčiny smrti pojištěného, jsou-li pro to důvody ...
 § 51 Právo na pojistné plnění v případě smrti pojištěného (1) Je-li pojistnou událostí smrt pojištěného, může pojistník určit obmyšleného jako oprávněnou osobu, a to jménem nebo vztahem k pojištěnému. Až do vzniku pojistné události může pojistník ...
 § 52 Souhlas pojištěného (1) Je-li pojistník odlišný od pojištěného, může určit nebo změnit osobu obmyšleného nebo pohledávky ze soukromého pojištění postoupit nebo zastavit jen se souhlasem pojištěného. (2) Uzavírá-li pojistník pojistnou smlouvu ...
 § 53 Skupinové pojištění (1) Pojistná smlouva o skupinovém pojištění nemusí obsahovat jména pojištěných, pokud jsou v době pojistné události určeni jiným způsobem vylučujícím pochybnosti. Pro uzavření takové pojistné smlouvy není třeba souhlasu ...
 § 54 Základní ustanovení pro životní pojištění (1) V životním pojištění lze pojistit fyzickou osobu zejména pro případ smrti, dožití se určitého věku, nebo dne stanoveného v pojistné smlouvě jako konec soukromého pojištění, anebo pro případ jiné ...
 § 55 Uvedení nesprávného data narození nebo nesprávného pohlaví (1) Pokud pojistník uvedl nesprávné datum narození nebo pohlaví pojištěného a v důsledku toho bylo pojistitelem chybně stanoveno pojistné, pojistná doba, doba placení pojistného nebo ...
 § 56 Výluka ze soukromého pojištění V případě sebevraždy pojištěného je pojistitel povinen poskytnout pojistné plnění jen tehdy, trvalo-li soukromé pojištění nepřetržitě nejméně 2 roky bezprostředně předcházející sebevraždě, nebylo-li v pojistné ...
 § 57 Redukce pojistné částky, snížení ročního důchodu a redukce pojistné doby (1) Pokud bylo za soukromé pojištění zaplaceno běžné pojistné za dobu stanovenou v pojistné smlouvě a pokud nebylo po uplynutí této doby další běžné pojistné zaplaceno ve
 § 58 Odkupné (1) Pokud bylo v životním pojištění sjednaném s běžným pojistným zaplaceno pojistné nejméně za 2 roky nebo jde-li o soukromé pojištění za jednorázové pojistné sjednané na dobu delší než 1 rok nebo jde-li o soukromé pojištění s ...
 § 59 Obnovení podmínek soukromého pojištění po redukci pojistné částky, snížení ročního důchodu nebo po redukci pojistné doby Bylo-li tak dohodnuto, může pojistník za podmínek stanovených v pojistné smlouvě požadovat, aby redukovaná pojistná částka
 § 60 Základní ustanovení pro úrazové pojištění (1) Z úrazového pojištění poskytne pojistitel pojistné plnění ve výši stanovené v pojistné smlouvě, došlo-li k úrazu pojištěného. Úrazové pojištění lze sjednat jako pojištění škodové nebo pojištění ...
 § 61 Právo pojistitele na odmítnutí pojistného plnění


text:
nebo jeho snížení Pojistitel má právo a) odmítnout poskytnutí pojistného plnění, došlo-li k úrazu pojištěného v souvislosti s jednáním, pro které byl uznán vinným úmyslným trestným činem, nebo ...
 § 62 (1) V pojištění pro případ nemoci hradí pojistitel za pojištěného v rozsahu dohodnutém v pojistné smlouvě náklady na zdravotní služby vzniklé v důsledku nemoci nebo následku úrazu a úkonu souvisejících se zdravotním stavem pojištěného, zejména
 § 63 Soukromé pojištění v rámci volného poskytování služe (1) V případě soukromého pojištění musí být zájemci sděleny informace nejméně v rozsahu uvedeném v § 66. (2) Pojistník musí být pojistitelem po celou dobu trvání pojistné smlouvy týkající se
 § 64 Povinné pojištění uložené členským státem (1) Stanoví-li právní předpis členského státu povinné pojištění, je tato povinnost splněna pouze tehdy, je-li pojistná smlouva uzavřena v souladu s právními předpisy členského státu, které se týkají ...
 § 65 Poskytování informací (1) Zájemci musí být před uzavřením pojistné smlouvy oznámeny informace uvedené v § 66 a pojistníkovi musí být během trvání této smlouvy oznamovány informace uvedené v § 67. (2) Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 musí ...
 § 66 Informace, které musí být zájemci oznámeny před uzavřením pojistné smlouvy (1) Zájemci musí být před uzavřením pojistné smlouvy oznámeny tyto informace o pojistiteli: a) obchodní firma a právní forma pojistitele, b) název členského státu, kde ...
 § 67 Informace, které musí být pojistníkovi oznámeny během trvání pojistné smlouvy Pojistníkovi musí být během trvání pojistné smlouvy oznámeny informace a) o jakékoliv změně obchodní firmy pojistitele, změně jeho právní formy nebo adresy jeho ...
 § 68 Zákon č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění zákona č. 58/1969 Sb., zákona č. 131/1982 Sb., zákona č. 94/1988 Sb., zákona č. 188/1988 Sb., zákona č. 87/1990 Sb., zákona č. 105/1990 Sb., zákona č. 116/1990 Sb., zákona č. 87/1991 Sb., zákona
 § 69 Zákon č. 159/1999 Sb., o některých podmínkách podnikání v oblasti cestovního ruchu a o změně zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů, a zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), ve ...
 § 70 Zákon č. 97/1963 Sb., o mezinárodním právu soukromém a procesním, ve znění zákona č. 158/1969 Sb., zákona č. 234/1992 Sb., zákona č. 264/1992 Sb. a zákona č. 125/2002 Sb., se mění takto: Za § 10 se vkládají nové § 10a a 10b, které znějí: "§ ...
 § 72 (1) Právní vztahy vzniklé z pojistných smluv uzavřených přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona se řídí dosavadními právními předpisy. (2) Pokud se v právních předpisech v souvislosti se životním pojištěním užívá pojem "odbytné", rozumí se ...
 § 73 Tento zákon nabývá účinnosti dnem 1. ledna 2005, s výjimkou ustanovení § 23 odst. 4 až 6, § 30, 42, 63, § 64 až 67 a § 70, která nabývají účinnosti dnem vstupu smlouvy o přistoupení České republiky k Evropské unii v platnost. Zaorálek v. r. ...
 Označení stránky: zákon o pojistné smlouvě, zákon č. 37/2004 Sb., zákon o pojistné smlouvě 37 2004, Zákon č. 37/2004, zákon č.37/2004 , Zákon 37/2004, Zakon o


text:
32 Cdo 5896/2016
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Miroslava Galluse a soudců JUDr. Pavla Příhody a JUDr. Hany Gajdziokové v právní věci žalobkyně M. S. , zastoupené JUDr. Martou Ustrnulovou, advokátkou se sídlem v Praze 3, Husitská 344/63, proti žalované Sberbank CZ, a.s., se sídlem v Praze 5, U Trezorky 921/2, PSČ 158 00, identifikační číslo osoby 25083325, zastoupené JUDr. Pavlem Dejlem, Ph.D., advokátem se sídlem v Praze 1, Jungmannova 745/24, o zaplacení 2 760 000 Kč s příslušenstvím, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 4 pod sp. zn. 40 C 188/2015, o dovolání žalobkyně proti usnesení Městského soudu v Praze ze dne 18. 5. 2016, č. j. 55 Co 157/2016-52, takto:
 II. Žalobkyně je povinna zaplatit žalované na náhradě nákladů dovolacího řízení částku 9 670 Kč do tří dnů od právní moci tohoto usnesení k rukám jejího zástupce JUDr. Pavla Dejla, Ph.D.
 Žalobkyně se domáhala zaplacení žalované částky s tvrzením, že žalovaná ji neoprávněně odčerpala z jejího běžného spořicího účtu.
 Usnesením ze dne 15. 2. 2016, č. j. 40 C 188/2015-37, Obvodní soud pro Prahu 4 řízení zastavil (výrok I.), rozhodl o vrácení části soudního poplatku žalobkyni (výrok II.) a o nákladech řízení (výrok III.).
 Usnesení soudu prvního stupně napadla žalobkyně odvoláním.
 Městský soud v Praze v záhlaví označeným usnesením potvrdil usnesení soudu prvního stupně (výrok I.) a rozhodl o nákladech odvolacího řízení (výrok II.).
 Odvolací soud se ztotožnil se skutkovými zjištěními soudu prvního stupně, podle nichž žalobkyně totožný nárok uplatnila již v řízení před finančním arbitrem podle zákona č. 229/2002 Sb., o finančním arbitrovi, který ve věci rozhodl nálezem ze dne 13. 12. 2012, evidenční číslo 3169/2012, registrační číslo 78/PS/2012 tak, že nárok žalobkyně zamítl. Námitky žalobkyně proti tomuto nálezu byly zamítnuty a tento nález byl potvrzen rozhodnutím finančního arbitra ze dne 15. 2. 2013, evidenční číslo 1239/2013, registrační číslo 78/PS/2012. Soud prvního stupně proto podle odvolacího soudu postupoval správně, pokud dospěl k závěru, že projednání věci brání překážka věci rozsouzené, jež představuje neodstranitelný nedostatek podmínky řízení, a z tohoto důvodu řízení podle § 104 odst. 1 občanského soudního řádu (dále též jen o. s. ř. ) zastavil.
 Dovolatelka opírá přípustnost dovolání o § 237 o. s. ř., majíc za to, že rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na nesprávném právním posouzení věci.
 Dovolatelka odvolacímu soudu vytýká, že se nezabýval otázkou, zda finančnímu arbitrovi příslušela pravomoc rozhodovat o jejím návrhu a zda jeho rozhodnutí není nicotné. Odvolací soud podle dovolatelky nezkoumal, zda v právním vztahu založeném smlouvou o běžném spořicím účtu ze dne 9. 5. 2012 dovolatelka skutečně vystupovala jako spotřebitelka, ačkoli, jak uvedla v dovolání, finanční prostředky, které jí byly z tohoto účtu žalovanou odčerpány, sloužily k její podnikatelské činnosti.
 Žalovaná ve vyjádření k dovolání navrhla jeho odmítnutí, případně zamítnutí.
 Uvedením údaje o tom, v jakém rozsahu dovolatel rozhodnutí odvolacího soudu napadá, je vymezena kvantitativní stránka přezkumné činnosti dovolacího soudu. Dovolatel v rámci svého dispozitivního oprávnění stanoví pro soud závazným způsobem meze, v jejichž rámci požaduje přezkoumání rozhodnutí odvolacího soudu, především tím, že


text:
označí jeden nebo některé z více výroků v rozhodnutí obsažených. Není-li proto v dovolání uvedeno, v jakém rozsahu se rozhodnutí odvolacího soudu napadá, nebyl v takovém případě vymezen obsah přezkumné činnosti odvolacího soudu po kvantitativní stránce.
 Nejvyšší soud ve svých rozhodnutích opakovaně dovodil, že dovolání, které nebylo v propadné (prekluzivní) lhůtě (jak ji vymezuje § 240 o. s. ř.) podle § 241b odst. 3 o. s. ř. doplněno o údaj o tom, v jakém rozsahu nebo z jakých důvodů se rozhodnutí odvolacího soudu napadá, bude dovolacím soudem odmítnuto (srov. například usnesení ze dne 18. 6. 2003, sp. zn. 29 Odo 108/2002, uveřejněné pod číslem 21/2004 Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Nejvyšší soud nemá důvod se od tohoto závěru odchýlit ani v nyní projednávané věci. Z dovolání se přitom podává, že dovolatelka v něm rozsah, ve kterém napadá rozhodnutí odvolacího soudu, nevymezila.
 Dovolání tedy trpí vadou, neboť dovolatelka v něm oproti požadavkům stanoveným pro obsah dovolání v § 241a odst. 2 o. s. ř. neuvedla, v jakém rozsahu napadá rozhodnutí odvolacího soudu.
 Za situace, kdy zákonná lhůta stanovená v § 241b odst. 3 o. s. ř. k případnému doplnění dovolání již uplynula, stala se tímto marným uplynutím lhůty vada dovolání neodstranitelnou a dovolání trpí vadou, která brání dalšímu pokračování dovolacího řízení.
 Nad rámec shora uvedeného Nejvyšší soud poznamenává, že (jak zdůraznil již v usnesení ze dne 18. 7. 2013, sen. zn. 29 NSČR 53/2013) dovolání není přípustné podle § 237 o. s. ř., jestliže dovolatel jako důvod jeho přípustnosti předestírá dovolacímu soudu k řešení otázku hmotného nebo procesního práva, na níž rozhodnutí odvolacího soudu nezávisí (srov. shodně např. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 26. 9. 2013, sp. zn. 29 Cdo 2376/2013). Otázka rozhodovací pravomoci finančního arbitra, již dovolatelka Nejvyššímu soudu předestřela, by tedy nebyla způsobilá založit přípustnost dovolání podle § 237 o. s. ř., neboť tuto otázku odvolací soud ve svém rozhodnutí neřešil a na jejím řešení své rozhodnutí nezaložil. Námitku nedostatku pravomoci finančního arbitra ve věci rozhodnout dovolatelka navíc zakládá na nově tvrzené skutečnosti, že v právním vztahu založeném shora označenou smlouvou o běžném spořicím účtu nevystupovala jako spotřebitelka, s níž však v rozporu s § 241a odst. 6 o. s. ř. přichází poprvé až v dovolacím řízení.