text: v rámci opatření zasahujícího všechny zaměstnance státní správy, tak v rámci opatření zasahujícího jen provinční soudce. Nicméně je třeba vytvořit nezávislé těleso (např. komisi), které bude plnit funkci prostředníka mezi soudní mocí na jedné straně a exekutivou a zákonodárcem na straně druhé. Tuto komisi je třeba před jakoukoliv změnou soudcovských platů konzultovat. Stanovisko této komise není závazné, nicméně jej nelze brát na lehkou váhu. V případě, kdy se chce exekutiva či legislativa odklonit od stanoviska komise, musí splnit test racionality.Opatření zasahující všechny zaměstnance státní správy jsou prima facie racionální, zatímco opatření zasahující jen provinční soudce vyžaduje podrobnější odůvodnění.(2) Ve zkratce, soudci sami by neměli handlovat o své platy (od toho je tu výše zmíněná Komise).(3) Žádné snížení soudcovských platů nesmí vést k tomu, aby soudcovské platy klesly pod minimální úroveň, neboť by to ohrožovalo nezávislost soudců.Pro nás jsou klíčové body (1) a (3), z nichž plyne, že platy provinčních soudců principiálně LZE snížit (a to dokonce i tehdy, pokud se snížení týká pouze a jen soudců). Čili snížení platů (při splnění výše uvedených podmínek) opravdu posvětil (skutečnost, že NS Kanady snížení platů ve třech případech shledal protiústavním na tom nic nemění – povinnost vytvořit nezávislou komisi vyplynula teprve z judikatury kanadského NS, takže je vcelku pochopitelné, že tuto podmínku jednotlivé provincie nesplnily).Ad citace Lorne Sossin: Ohledně interpretace rozhodnutí NS Kanady, těch existuje hned několik. Opačnou interpretaci lze nalézt např. u Petera Hogga (Constitutional Law of Canada, Thomson Carswell, 2008). Není nad to ale číst originál rozhodnutí – z něhož plyne, že výklad Lorne Sossin je zkratkovitý.Jde rovněž o to, co považuješ za „populistické snižování platů ústavních činitelů“. Snižování platů ústavních činitelů v době povodní či ekonomické krize a priori za populistické nepovažuji (otázku, zda jde o opatření protiústavní jsem v postu neřešil). Pokud je mi známo, český zákonodárce se navíc dosud nikdy neodhodlal snížit pouze platy soudců.Ad V. Rychl:Na otázku, jaký by měl být plat asistenta soudce, Vám nemohu odpovědět ze dvou důvodů: (1) protože jsem soudný (jsem sám asistentem soudce – byť na neplaceném volnu – takže se mě v podstatě ptáte, jaký bych si představoval plat); a (2) protože se k tomu necítím povolaný.Nepopírám, že analýza obětované příležitosti je rutinou. Potřebná data ze zahraničí ale bohužel nemám k dispozici. Nic více, nic méně. Analýzu obětované příležitosti pro jednotlivé kraje ČR (plat advokátního koncipienta či advokáta v zahraniční advokátní kanceláři v Praze je výrazně jiný než plat advokátního koncipienta či advokáta v Brně či jinde) si může každý udělat na základě dat, na něž jste odkazoval ve Vašem původním commentu [i když mi tato data někdy nesedí – když si zadáte např. Jihomoravský kraj, období 1.-4. čtvrtletí 2009, tabulku hrubý měsíční plat a jeho složky, u kolonky 1123 (Předsedové ústavního, nejvyššího, nejvyššího správního a vrchních soudů) najdeme medián 36.902 Kč/měsíčně a průměr 44.483 Kč/měsíčně; to mi přijde opravdu málo; podobně čísla u soudců v Hl. městě Praha jsou podezřele nízká].V případě komparace s úřednickými platy jsem odkázal na jednu z mála dostupných studií. V případě bližší specifikace typu „úřednické


text:
práce“ nemohu sloužit; tuto informaci studie neuvádí.BTW v městě s 30.000 obyvateli obvodní soud rozhodně nenajdete...
 13. 6. 2010 19:43:00
 Snad malá poznámka- nemyslím si, že by se nezávislost soudce odvíjela od jeho platu ve smyslu čím vyšší plat, tím více jsem nezávislý.Myslím si, že buď jsem nezávislý, i když beru 8.000 Kč měsíčně, anebo nezávislý nejsem, a nepomůže tedy ani kdybych bral měsíčně milion.Jinými slovy, nemyslím si, že problém nezávislosti leží v platovém ohodnocení soudců. A sníížení platů soudců o 5% nelze rozhodně považovat za zásah do soudcovské nezávislosti.Bez použití sofistikovaných vědeckých metod, platy soudů v ČR jsou slušné, i v porovnání s jinými právnickými profesemi. A nakonec soudce, který není spokojen se svým platem, si může zkusit vydělat víc např. v advokacii.
 14. 6. 2010 8:39:00
 Dobrý den,jen pro upřesnění, asistent "na kraji" (a domnívám se, že asistent "na okrese" je na tom stejně) je zařazen do 11. platové třídy (tj. plat začíná na 16.750,- Kč). Hana Cholastová
 14. 6. 2010 9:03:00
 Ad David 13.6.10 15:05:Ahoj, Davide. Rozdíl mezi FKSP příspěvkem na dovolenou či sport vs. stravenkami je značný. Za stravenku Ti je stržena část platu, zatímco do FKSP nejde poměrná část platu, jak uvádíš, nýbrž určitý díl platových prostředků. A to je rozdíl. Tabulkový plat tak dostane soudce i asistent v plné výši (srážky jdou jen na stravenky) a prostředky FKSP jsou extra peníze nad tento rámec.Měj se.FilipRigel
 14. 6. 2010 10:19:00
 kromě výše platu soudců a státních zástupců oproti "zbytku" společnosti je zajímavým tématem rozdíl mezi platy v rámci jednotlivých úrovních justiční soustavy resp. podle služebního stáří těchto osob. nepřijde mi jako začínajícímu státnímu zástupci férové, když starší kolegové působící na vyšších patrech justice mají více než dvojnásobný plat než já. je služební stáří důvodem k navyšování platu dle tabulek? podle mne nikoli. je stupeň působení týmž důvodem? podle mne rovněž nikoli neboť nevypovídá o náročnosti a kvantitě vykonávané práce. jak tedy případné navyšování platu určit, jaká by měla být kritéria? upřímně nevím, ale stávající systém je podle mne neobhajitelný, zejména při stávající realitě, že okresní úrovně jsou doslova zavalené spisy/případy, soudci a státní zástupci pracují jak u pásu. kvůli tomu např. není čas na školení, kterých si notně užívají kolegové z vyšších stupňů (tolik můj poznatek). dovolená je pak vykoupena trestem v podobě stolu plného spisů.
 14. 6. 2010 11:56:00
 panu Zdeňku Novému:pokusím se pokračovat ve vaší logice: platy účitelů vysokých škol jsou slušné, a snížení o 5 % či o 10 % se nemůže dotknout kvality jejich práce, protože i tak jen prezentují své dojmy bez snahy vypořádat se s opozitními názory(mám tím na mysli, že jste určitě nečetl tento disent)"Rozhodně nutno odmítnout to zjednodušení, jež inklinuje k představě, že jde – v podstatě – o zajištění podmínek, aby soudce nebyl korumpovatelný, čemuž odpovídá podobně triviální úvaha, že odborně a mravně vyspělý soudce rozhoduje nestranně vždy, ať jsou jeho „materiální“ podmínky jakékoli, tj. napříště i „horší“, mezi „řádné pracovní podmínky“ se řadí i „zajištění přiměřenosti postavení a odměňování soudců s ohledem na důstojnost jejich

type: other


text:
profese a pracovní zatížení“. Ochranu důstojnosti soudců pak lze ve sledovaném kontextu ustavit i tím, že nebudou opakovaně a dlouhodobě vystavováni soustředěnému tlaku exekutivy (potažmo moci zákonodárné) k postupnému snižování jejich – dotud zákonem garantovaného – materiálního postavení a tomu korespondujících společenských očekávání; důstojnosti soudců nesvědčí, aby vždy poté, co spor s exekutivou prohrají (což je tradicí, neboť nemají zastánce), v poměrech mediálně ustaveného pocitu zahanbení, se v roli prosebníků museli upínat k naději, že pomůže Ústavní soud. (bod 14 „disentu“ zástupce většinové skupiny V Kůrky – Zpráva M. Výborného nezískala většinu)"Jak se bránit argumentaci typu: univerzitvní učitelé obecně, a na právech zvláště jsou přeplacení; sedm měsíců v roce učí maximálně deset hodin týdně, a ve zbytku času prohánějí studentky. Pak měsíc za semestr zkouší a zbylé tři měsíce mají prázdniny.A když se jim nelíbí, že je jim snížen plat, ačkoli jim zákon zaručuje, že bude pevně navázán na vývoj v nepodnikatelském sektoru, nechť jdou dělat koncienty, nebo asistenty.J. Jedinák
 14. 6. 2010 12:39:00
 Ad Hana Cholastová:Díky za info.Ad Filip Rigel:Rovněž dík za upřesnění. Ad Anonym (14.6.10 11:56)Platové nůžky jsou samozřejmě problém. Pokud jde o instance, je logické, že na vyšší instanci dostanete víc (o kolik víc by to mělo být, je již věc druhá).Nárůst platu s počtem odloužených let je problematičtější. Pokud ale tento nárůst budete chtít zrušit, budete patrně muset korigovat i rozdíly v platech mezi instancemi. Podle mě je to cesta správným směrem. Prosadit takovou reformu bude ale setsakramentsky těžké. V ČR ostatně přežívá byrokratický model justice již od Rakouska-Uherska ("byrokratický" bez negativních konotací).
 14. 6. 2010 13:23:00
 Ad J. Jedinák: Myslím, že existuje vcelku významný rozdíl mezi platem učitele na VŠ a platem soudce. A "zajištění přiměřenosti postavení a odměňování s ohledem na důstojnost jejich profese a pracovní zatížení" (viz disent, který citujete) by, řekl bych, mělo být relevantní i při určování výše platů VŠ učitelů a příslušníků dalších "státem placených" profesí. Pavel Caban
 14. 6. 2010 18:43:00
 K PC: rád bych ještě s reakcí počkal na odpověď ZN, ale rád bych i od vás slyšel, jak významný platový rozdíl je mezi tisícovkami našich VŠ docentů a stovkami VŠ profesorů a mezi soudci. Ale s tou důstojností jsme na jedné lodi.Soudci a státní zástupci bez problémů souhlasili s tím, že jejich plat se bude odvíjet od vývoje platů ve veřejném sektoru.Takto je konstruován i platný zákon. A cca každé dva roky jeho platnosti se objeví pokus, vydefinovat situaci jako mimořádnou,a platy snížit "všem". Z čehož se nakonec vždy vymaní úředníci a politici (viz poslední pokus o seškrtání nedaněných náhrad který na rozdíl od snížení platů neuspěl, přičemž výše náhrad u soudce a zastupitele je nezměrná - soudce si za ně rozhodně nenašetří na byt). I nyní úřednická vláda jasně deklarovala, že cílem platové restrikce není snížení výdajů ale snížení rozdílu mezi platy úředníků a soudců, což je pikantní, protože šéf ministerského odboru má plat, o nemž si soudce může nechat snít.Nechť tedy vláda jasně v zákoně řekne, že je třeba snížit platy jen soudců, a nechť


text:
to řádně zdůvodní.Moc bych si přál, aby česká akademická obec vyprodukovala nezávislé výzkumy o porovnání platů a náročnosti práce. Takto nikdo nevěří číslům předkládaným státními zástupci a soudci.Tristní je pak zjištění, že i vš učitelé formulují své představy o platu soudce nebo státního zástupcee, ačkoli jejich názory prozrazují, že tito akademici vůbec nemají představu o skutečné náplni a úskalích práce těchto lidí. Z jednotlivých soudních jednání a rozhodnutí to nepoznají. Chtělo by to celistvý výzkum.Že takový není k dispozici, na tom vedle univerzit, má lví podíl i obec soudců a státních zástupců, díky své uzavřenosti.Jar. Jedinák
 15. 6. 2010 7:24:00
 Vysoký plat pro soudce má jen ten význam, aby šikovní právníci neutíkali do advokacie nebo soukromého sektoru. S nezávislostí a tím méně s nezkorumpovatelností to nemá moc co dělat - to je o vnitřní integritě každého člověka, ať bere 10.000 hrubého nebo 10x tolik.Čeho se obávám, že v rámci šetření začnou škrtat platy úředníkům - už teď to není žádná sláva a pokud půjdou dál platy dolů, ti nejschopnější odejdou, nejlépe na "druhý břeh". Člověk, který rozumí určité problematice a zná pohled do kuchyně dovede nejefektivněji napadat postup úřadů a ministerstev. Stát by si měl (ty schopné) držet, jinak na úřadech a ministerstvech zůstanou jen lemplové a opilci, kteří se jinde neuchytí.Ne, že by nešlo někoho propustit - každý úředník zná ve svém okolí několik kolegů, jejichž absenci nikdo ani nepozná, na druhé straně stát nebude chtít vyšší nezaměstnanost, a proto místo propuštění určitého procenta neschopných (což není navíc tak jednoduché) raději plošně sníží platy - ušetří, bude to efektní a rychlé, a že se to projeví na kvalitě výstupů úřadů, to nastane až s odstupem a lidi si to nespojí - jen budou moci nadávat na úřady a kolik které ministerstvo státu prohrálo nebo muselo vyplatit na odškodném za nesprávný úřední postup.
 15. 6. 2010 8:36:00
 Ad J. Jedinák:nejprve ze všeho, ne, skutečně nečtu všechny disenty. S tímto disentem nesouhlasím a myslím, že z něho lze vyčíst určitou tendenčnost. Zvlášť mě pobavila pasáž o "dlouhodobém a soustředěném tlaku exekutivy". Tento disent je zcela chybný (možná proto je to také disent). Ostatně empirická zkušenost v ČR nesvědčí o tom, že by se moc výkonná snažila ovlivňovat soudce prostřednictvím určování výše platů. A stále si myslím, že soudci mají v ČR obecně dobré podmínky materiální i další pro své rozhodování. "Jak se bránit argumentaci typu: univerzitvní učitelé obecně, a na právech zvláště jsou přeplacení; sedm měsíců v roce učí maximálně deset hodin týdně, a ve zbytku času prohánějí studentky. Pak měsíc za semestr zkouší a zbylé tři měsíce mají prázdniny.A když se jim nelíbí, že je jim snížen plat, ačkoli jim zákon zaručuje, že bude pevně navázán na vývoj v nepodnikatelském sektoru, nechť jdou dělat koncienty, nebo asistenty."Bránit se lze tím, že je to úplná hloupost. Jednak nelze v současnosti srovnávat plat učitele VŠ a soudce. Za druhé, časové vytížení učitelů je daleko větší než uvádíte. Není to jenom o odučených seminářích. Na tyto se musíte někdy připravit. Musíte studenty vyzkoušet,


text:
opravit testy, zápočty apod. Máte také určité administrativní povinnosti. Jako učitel obvykle publikujete. Na psaní článků a knih spotřebujete dost času. Nadto jsou zejména mladší učitelé VŠ studenty Ph.D. , takže ještě musíte zvládat studijní povinnosti. Nemusíme se myslím bavit o tom, že součástí učení na VŠ je další sebevzdělávání, např. jazykové, zahraniční stáže, konference apod.Zajímalo by mne, jak se kromě seancí v Kroměříži, sebezdokonalují samotní soudci.Nadto, prosím, neuvádějte čtenáře Jiného práva v omyl tím, že učitelé mají 3 měsíce prázdnin. Měl byste vědět, že VŠ učitel má standardně 8 týdnů dovolené. A většinou i v těchto týdnech dovolené, se částečně učitel věnuje svému oboru, např. proto, aby jeho znalosti zůstaly up-to-date.Pokud by člověk byl nespokojen s platem na VŠ, pak má skutečně volbu jít do advokacie nebo dělat např. asistenta k soudu. To, my, co učíme na VŠ ale nemáme zaopotřebí, neboť jsem přeplaceni.) Podobou volbu mají i soudci. Nelíbí-li se soudci jeho platové ohodnocení, může se nechat zapsat jako advokát (což mimochodem doc. nebo prof. VŠ nemůže, neboť nemá příslušné zkoušky, byť by byl 50krát lepší odborník v daném právním odvětví než soudce). A jako advokát může v soukromém sektoru vydělat měsíčně tolik, kolik mu umožní jeho schopnosti. Obávám se však, že mnoho soudců si je vědomo toho, že by v soukromém sektoru neuspěli, protože tam je třeba skutečně naponout síly poněkud odlišným způsobem (např. asi málokterý advokát dělá jen 8 hodin denně). Rovněž věřím, že je zde řada (velice kvalitních) lidí, kteří čekají na jmenování soudcem a šli by soudit i za platových podmínek o 5%nižších. Závěrem, skutečně se děsím toho, že nezávislost soudu závisí na tom, kolik činí plat soudce. Na výši platu soudce může záviset pouze jeho motivace k práci, nikoliv nezávislost. Nadto malé připomenutí: zacházej se obdobným obdobně... Pokud se mají snižovat platy všech státních zaměstnanců, pak i soudců (to tvrdím navzdory tomu, že se soudci v této souvislosti rádi odovlávají na statut ústavního činitele). Jinak jde podle mého názoru o neodůvodněnou diskriminaci státních zaměstnanců. Obávám se tedy, že jste se svými argumenty neuspěl.
 15. 6. 2010 9:09:00
 Ten kdo pracuje v justici jen osm hodin, pět dní v týdnu, tak ten neobstojí. A též dovolená má zvláštní povahu, jde o "povolené odložení práce", spisy napadají dál, a musíte je po návratu z dovolené zvládnout v rámci normálního nápadu (je to stejné, jako by se vám po návratu z prázdnin shromáždili studenti, které jste měl v mezidobí učit, zkoušet a konzultovat). Určitě se shodneme, že jsou kvalitní a nekvalitní soudci/st. zástupci, stejně jako jsou nekvalitní učitelé. To ale nemá s plošným snížení platů nic společného. Pokud vy obhajujete opakované snižování platů soudců (nyní půjde již o deset procent) poukazem na nekvalitní soudce, pak jste, promiňte mi, mimo. Pak by to znamenalo, že stačí jen tak plácnout, že u nás jsou VŠ nekvalitní, a proto je nutno snížit platy (Mimochodem, jak se pozná kvalita učitele? Kdo ji měří? Pomocným měřítkem jsou veřejně dostupná hodnocení ze strany studentů, ale, a opravte mě pokud se pletu, ty


text:
na vaší fakultě zrušili.) Výsledek práce soudce je veřejně dostupný a podléhá kontrole jak veřejnosti, tak v rámci opravných prostředků a médií. Kritizovat veřejně práci soudce lze, a je to jen dobře. Nevím proto z čeho jiného, než jen z povrchních a nepodložených úsudků čerpáte své přesvědčení, že plast univerzitního učitele (například profesorů a docentů) nelze srovnávat s platem soudce. K tomu je třeba poskytnout konkrétní údaj jak o výši celkových příjmů, třeba docentů a profesorů MU (s uvedením jejich počtu) s platem soudců obvodních a krajských soudů, což však nestačí, protože je třeba mít i k dispozici představu o náplni práce. Ale tu vy v případě státních zástupců a soudců evidentně nemáte. Je mi líto.Nevím z čeho čerpáte své empirické zkušenosti o tom, že exekutiva neovlivňuje platy soudců s cílem přimět je k povolnosti, ale doktor Kosař ve svém článku, pod nímž diskutujeme výslovně takové snahy o ovlivnění připustil.A závěrem, je mi to skutečně žinantní, protože cítím úctu ke vzdělávacím institucím, ale díky povaze vaší reakce to napsat musím. Nález, který letmo komentujete jste nečetl pozorně. Jednak to, co vyšlo jako nález je stanovisko menšiny (jak k tomu může dojít, to si nastudujte v zákonu č. 182/1993 Sb.), takže hovořit ve vztahu k dr. Kůrkovi o disentu je nesmysl, protože ti čtyři jsou součástí v ě t š i n y. Nevím přesně, čím vás pobavila pasáž „o dlouhodobém a soustředěném tlaku exekutivy“, ale kdybyste četl to, k čemu se vyjadřujete, pak zvíte, že např. úředníci MPSV jasně deklarovali, že cílem všech těchto opatření je snížit platy soudců. O tom že jde o tlak dlouhodobý, o tom je dost empirického podkladu například v nálezech US (i ve vyhovujících i v zamítavých). Ale to byste musel mít chuť číst. Vy ale obávám se, jste z těch, co mají dopředu jasno, nepotřebují číst nic, co by bylo v rozporu s jejich názorem, a pokud je realita v rozporu s přesvědčením, tím hůře pro realitu.Opravdu bych si přál přečíst si od vás něco, co po prostudovaní relevantních faktů bude tvrdit totéž co jste tvrdil na počátku, ale bude to lépe podloženo. Do té doby si dovolím považovat vaše texty za výraz předsudků. Od vzdělaného člověka bych čekal více.J. JedinákPS: promiňte, již se nebudu k věci vyjadřovat, musím dohnat zameškanou práci
 15. 6. 2010 13:30:00
 Zdeňkovi Novému:obávám se, že jste se chytil do vlastní pasti, a naopak jste neuspěl vy. Vezmu to třeba odzadu.Vtip "plošného snižování" je v tom, že v tom nakonec vždy soudci zůstanou sami, a úředníkům se platy různými cestami zvýší. I to byste se dozvěděl, pokud byste četl to, k čemu se vyjadřujete. Ale vy radši spekulujete.I teď, když jsou platy soudců sníženy o pět procent, což se nedotklo všech státních zaměstnanců, chystá se zvýšení úřednických platů včera schváleným nařízením vlády o kategorizaci prací, které mé zohlednit zvýšenou náročnost práce.Pokud odmítáte jako zcela nesouvisející problém výši platu a nezávislost, aniž byste se chtěl vypořádat s argumenty, které leží na stole, pak s vámi nemá cenu v tomto bodě diskutovat


text:
do té doby, dokud ty argumenty nevypořádáte.Můžete se děsit toho, že nezávislost stojí a padá s platem soudce, já z toho ale čtu, že vy málo čtete a málo přemýšlíte.(IMHO Učíte-li stejně apodikticky své studenty, pak by měli změnit školu, anebo učitele. Ale to je opravdu IMHO, je to věc gusta, jen mě zaujal ten váš teatrálně expresivní výraz, který směřujete vůši argumentu, který jste sám promiňte mi ten výraz, "uhňácal".)DK v článku, pod nímž diskutuje dává materiální zajištění do souvislosti s platem soudce (v části, o odměnách na slovenském NS)Nevím kolik lidí je ochotno nastoupit do povolání, v němž je plat vydán libovůli.Valná část většiny soudců a státních zástupců nastupovala do služby s oprávněným očekáváním založeném zákonem, že jejich plat bude klesat a růst s vývojem průměrného platu ve veřejném sektoru. Zaváděné platové restrikce plat st. zástupců a soudců snižují, ačkoli podle hladiny úřednických platů by měly růst, nebo neklesat. Prosím, přečtěte si ten zákon.Vyhraněnou karikaturu práce univerzitního učitele, která je samozřejmě úplnou hloupostí, jak správně píšete, jsem napsal proto, abych vás přiměl k tomu zamyslet se, s jakou představou o práci soudce pracujete (že jde o karikaturu je zřejmé z celkového ladění, i z uvozující formulace; chtěl jsem, abyste se vcítil do role toho, kdo má odrážet argumenty, které vy sám adresujete druhým).Bolí mě to za vás, když sleduji, jak zprudka jste si naběhl na vlastní vidle. Vím, jak je práce univerzitního učitele náročná, pracuje-li poctivě. A stejné je to i s prací soudce či st. zástupce. Jenže vy pracujete s velmi povrchní představou práce soudce či st. zástupce, a co je horší, nejste si toho vědom. - pokračování-J. Jedinák
 a za překlepy se omlouvámvůši argumentu = >vůči argumentudo souvislosti s platem soudce = > do souvislosti s nezávislostí soudce.plast univerzitního učitele => plat univerzitního učitelecílem všech těchto opatření je snížit platy soudců => cílem všech těchto opatření je snížit platy soudců, a to bez ohledu, zda je krize nebo povodně A errata nejerratovatějšíCelé je to bohužel formulováno ostřeji, než jsem chtěl, ale vaše povrchnost mě namíchlaTeď už opravdu nashle JJ
 15. 6. 2010 14:34:00
 Ad JJ: nu, času máte dost, soudě podle délky Vašeho postu. Obdivuji, při prácí 24-7.Nalézám ve Vaší odpovědi mnoho útoků ad personam, ale málo ad rem.na post plný urážek nebudu reagovat.
 15. 6. 2010 16:20:00
 S těmi platy je to složitější.Panuje obecně představa, že právě v platy v justici jsou oproti jiným platům placeným z veřejných zdrojů mimořádně vysoké, v tomto směru se zcela vymykající. Je to ale pravda? Je nutno stát se soudcem nebo státním zástupcem, abych měl od státu slušný plat?Nejsem o tom přesvědčen. mimo jiné poté, co jsem si přečetl článek o bývalé sekretářce pana Nečase. Ale to byla jen taková podpásovka.Ale praktický případ ze života. Státní zástupce na okrese s desetiletou praxí má cca 43 tis. Kč čistého. Přesněji podle počtu dětí, odpočitatelných položek apod., ale tak nějak to je. Policista SKPV, rovněž na okrese, se srovnatelnou praxí, má něco mezi 30 a 40 tis. Kč čistého. A k


text:
tomu odměny, nějaké příspěvky na oděvy, po určitých letech placené lázně, rehabilitace, měsíc plně placené nemocenské a to i opakovaně apod. Ale po 15 letech odchodné a výsluhu. Po 25 odsloužených letech výsluhu třeba 25 tis. Kč čistého. Jaké podmínky musel policista splnit, aby se stal policistou? A jaké státní zástupce či soudce? A jaké jsou nároky na výkon funkce-upřímně řečeno, i přes ty řeči o katastrofální justici, kdo někdy dělal dennodenně s policisty, ví své. Kdo se v mysli odsouzeného zapíše jako ten, kdo mu způsobil příkoří, policista nebo státní zástupce (je-li to dobrý zástupce), a co míra rizika z toho vyplývající?Kolik by musel státní zástupce či soudce měsíčně spořit, či jaké by musel platit pojištění, aby byl stejně zabezpečen jako průměrný či podprůměrný policista?Z výše uvedeného plyne mimo jiné to, že výši platů nelze srovnávat bez přihlédnutí k dalším aspektům. Nemají soudci a státní zástupci v jiných zemích jiné výhody-odchodné, rentu, kterou u nás nemáme? A jiné sektory státní sféry? Co platy uvolněných zastupitelů obcí a krajů? Budou se snižovat? A co zdravotnictví? Nemyslím řadové lékaře, ale platy „zdravotních funkcionářů“ velmi často výrazně převyšují platy soudců. Není výjimkou, že plat primáře ve státním či městském zřízení dosahuje 200 i více tis. Kč. I platby soukromým lékařům pojišťovnami? Vše jde přitom z veřejných zdrojů, které také padají do deficitů.A státní správa a školství? Nevím, někde jsem četl, že průměrný plat profesora činí cca 70 tis. Kč. A vyšší úředníci taky neživoří.Ale nikdo z výše uvedených nemusí respektovat taková omezení jako soudci a státní zástupci. A odměny pane autore, ani soudci, ani státní zástupci nepobírají.V. Krejsa
 15. 6. 2010 20:27:00
 I tak se dá vyhnout odpovědi, když člověk nechce přiznat omyl.J. Jedinák.
 15. 6. 2010 21:29:00
 Nahlédl jsem do nálezu Pl. ÚS 13/08a nalezl jsem tam tabulky platového ohodnocení soudců. Dovoluji si vybrat zajímavé údaje z roku 2008(informace dodalo MS):průměrný měsíční plat soudce :OS (6 let praxe) - 57 580 Kč.KS (6 let praxe) - 64 000 Kč.To mi skutečně nepřipadne málo (tím neobhajuji snižování, jen konstatuji, že zde nejde o platové podhodnocení).Budeme-li dále srovnávat, nalezl jsem, že průměrný plat lékaře v ČR činí (rok 2009): 48 723 korun měsíčně hrubého.Z toho cituji: "začínající lékaři mají průměrně 32 600 korun měsíčně, z toho na tarifním platu jen 17 900 korun."Zdroj: http://www.lidovky.cz/prumerny-plat-48-700-ale-i-s-prescasy-drd-/ln_noviny.asp?c=A100518_000054_ln_noviny_sko&klic=237014&mes=100518_0Takže lékaří, která mají přinejmenším stejnou kvalifikaci jako soudce, má srovnatelný plat jako soudci. Průměrný plat učitelů činil v roce 2008 20 800 korun/měs. Zdroj: http://www.novinky.cz/kariera/143773-prumerny-plat-ucitelu-je-tisicovku-pod-republikovym-prumerem.htmlZde samozřejmě učitel nemá splněny tak vysoké kvalifikační předpoklady jako soudce. Nicméně má skoro třetinu hrubého platu soudce. "Vysokoškolští pedagogové vydělávali 34,5 tisíce korun (průměrně za měsíc)" (K 6.1. 2009)Zdroj: http://www.novinky.cz/kariera/158048-zamestnancum-vs-se-za-pet-let-zvedl-plat-o-46-procent.htmlČili i zde učitelé VŠ měly o cca 20 tisíc měsíčně méně než soudci. A to jsem výše nezohlednil soudce s nejvyššími platy (VS, NS, NSS, ÚS), kdežto ve zmíněných 34, 5 tisících jsou započítáni i profesoři a docenti, tj, vyšší platové skupiny vysokoškolských pedagogogů. A ještě něco ze zmiňovaného nálezu ÚS, s nímž se ztotožňuji:"Ústavní soud je přesvědčen, že v projednávané věci dočasné pozastavení


text:
garantovaného nárůstu platů soudců neovlivnilo jejich dosud dosaženou úroveň materiálního zajištění způsobem, jenž by založil pochybnosti o tom, zda nejde o svévolný postup zákonodárce mající za cíl omezení či ztrátu soudcovské nezávislosti."Také souhlasím s následujícím:Nezávislost soudců je sice podmíněna jejich morální integritou a odbornou úrovní, je ale zároveň i spjata s jejich přiměřeným materiálním zajištěním.Podle mého názoru zde přiměřené materiální zajištění je (nad 50.000 měsíčně brutto, tj. BTW nad 2.000 EUR měsíčně). Tento plat nelze v českých podmínkách považovat za nedůstojný a věřím, že není disproporční ani průměrné hrubé mzdě/platu, ani k platům soudců v jiných evropských státech, vezmeme-li v potaz životní náklady.Rovněž v celé debatě bylo opominuto, že soudci ještě nedávno měli 13. a 14. platy. V soukromém sektoru záležitost zcela nevídaná. Na druhou stranu, Poslanci a senátoři by měli začít se snižováním platu u sebe. Doporučuji také k přečtení škrty v italském rozpočtu, pokud se týká zaměstnanců v justici (jde až o 30%):http://www.monstersandcritics.com/news/europe/news/article_1561010.php/Italian-judges-to-strike-against-pay-cuts
 16. 6. 2010 14:38:00
 Dobrý večer,jsem upřímně rád, že můžeme diskutovat věcně nad konkrétními fakty.Vybral jste ty profese velmi dobře, ocenění lékařů v municipálních a fakultních nemocnicích je opravdu skandální. Služby - 5 až sedm do měsíce, to je robotárna. A velká odpovědnost za výkonu ve stavu, kdy jste 36 hodin ve službě. Brr. Naše společnost riskuje. Jejich platy nepochybně porostou.Stejně tristní je to s platy některých učitelů.Má se ale toto řešit každoročním petiprocentním snížením platů soudců a státních zástupců, anebo zvýšením platů vykonných učitelů a lékařů, a nekvalitní soudce umět vykopnout? (Btw. nyní jsou do stavu soudců počítáni i kolegyně na mateřské a kolegyně a kolegové na rodičovské dovolené; to pak počet soudců na hlavu snadno vyskočí - a proto je možná nízky platový průměr uvádněný MPSV - tu jejich hatmatilku by měl vysvětlit ten pán, jehož mejl je uveden na stránce s výsledky http://portal.mpsv.cz/sz/stat/vydelky/porovnani).No a teď má doplnění. Lékaři operativních oborů mají přeci jen už na výběr, a mohou jít do soukromých nemocnic, kde dostanou mnohonásobně více, zejména ve formě benefitů (auto telefon atd) a čvrtletních výkonových prémií.Lékaři změny dosáhli tím, že stávkovali. Soudci bohužel nevymysleli nic účinnějšího, než se soudit. Zdá se mi to pitomé, ale sám jsem na nic lepšího taky nepřišel.Lékaři nesoukromých zařízení jezdí na sponzorované "konference", kde se míň konferuje, a více užívá vody či sjezdovek, které jak z udělání jsou po ruce. Ze mě nemluví závist. Opravdu jim to přeju, protože vím, že ta práce je těžká a odpočinek je třeba. A farmaceutické firmy peníze mají. Soudce či státní zástupce nesmí kolem podobných plnění ani projít, jinak je to na vyslečení taláru.Omezení života pro rodinu soudce, to také stojí za zmínku. Své o tom ví každý soudce okresního soudu, a nemylte se, nesouvisí to s tím, jak kvalitně soudí. Stačí že vyměřil vysoké alimenty, nebo že je nevyměřil, anebo že ve službě někoho vykázal z bytu či ho vzal či nevzal do vazby.U průměrného platu učitele mám problém, protože nevím, zda nejde o něco jako průměrný plat soudce, asistenta a VSÚ dohromady. No a učitel může přivydělávat, třeba


text:
jako advokát, nebo může aktivně investovat či dělat něco jiného, ale zde uznávám, že se to netýká všech oborů.Co bude v Itálii, uvidíme. Je ale pravda, že zdejší tv-exekutiva soudce nemiluje, zvlášť po zrušení ústavního zákona o imunitě.Jinak po těch uvažovaných sníženích se nadá hovořit o tom, že plat bude nad 50 000 brutto.Problém platových zásahů v ČR je v tom, že činí platy nestabilními. Platy byly ze zákona navázány na hladinu mezd ve veřejném sektoru, a teď se to mění. Opakovaně. A platy úředníků prokazatelně rostou, což se potkává s deklarovanou snahou obojí platy přiblížit. Nechť to tedy vláda udělá otevřeně a zdůvodní to.Říkáte, že se vám hladina zabezpečení nezdá nepřiměřená. A od kdy nepřiměřená bude? Při dvaceti procentech minus? Při třiceti? Pochopte, problémem je ta nejistota. Relativně vysoký nástupní plat (který šest let neroste) je částečnou kompenzací za dlouhá léta s minimálním platem (minimum 3 roky čekatelovávní, pak minimálně rok klepání na hradní bránu a x let čekání na zestárnutí; mezitím zakládáte rodinu a vysvětlujete, proč ani nejste doma, ani nenosíte peníze a proč aspon nemůžete přijmout peníze za to, že jste někomu opravdu dobře poradil; což vy sám dobře víte, ale svým drahým to vydržíte vysvětlovat jen omezenou dobu).Chápu, že máte pocit, že vysoké platy drží v justici neschopné ještěry, a že vaši vrstevníci by se spokojili i s nižším platem. Otázkou je, jak dlouho by vydrželi, když by zjistili, že výše platu má jedinou jistotu, že je nejistá. Osobně myslím, že by nakonec odešli, což udělá valná část nových soudců, poté co zjistí, že dělají o padesát procent práce, za sumu o šedesát procent nižší, než jejich zkušení kolegové.Díky za vaše argumenty, mějte se pěkně. JJ
 16. 6. 2010 20:30:00
 Jen velmi stručně - nevím, z čeho se počítají platy lékařů, ale většina doktorů určitě nemá onen průměrný plat, který je navíc z 50% tvořen často nelegálními přesčasy. Mladí lékaři navíc i řadu let pracují třeba i zadarmo, a ještě si platí sociální a zdravotní, aby získali praxi (udělali kolečko) a aby dostali atestaci.Podobné je to s platy učitelů, kam se započítávají i docenti a profesoři, ač řada učitelů na střední či základní škole buď žije z ruky do huby, nebo večer dělá za pokladnou v supermarketu, aby si přivydělali pár korun, které nejsou pro mnohé jejich žáky ani dostatečným kapesným. Přitom jak lékař, tak učitel má práci náročnou když pro nic jiného, tak kvůli práci s lidmi (lékař má ještě velkou odpovědnost, vč. trestní). Kdo byl kdy v přímém kontaktu s lidmi (dětmi, občany), ví, o čem mluvím. Vyzkoušel jsem jak "občany" přímo v zaměstnání, tak děti v rámci dobrovolnické práce, mám zkušenost i s přednášením (a bohatě mi stačí přednášet 1x za 2-3 měsíce, protože na víc nemám chuť a energii, má-li to za něco stát). Učitel "přednáší" a je v kontaktu s lidmi každý den, navíc s dětmi, tedy ne s o něco rozumnějšími dospělými. Obecně pak platí, že i občan je takové velké dítě a práce s ním je často podobně vysilující.Takže


text:
čest a úctu všem lékařům i učitelům, projevenou nejlépe i na výplatní pásce.
 17. 6. 2010 14:46:00
 Jan Potměšil:Podepisuji. Ohodnocení lékařů a učitelů u nás je neuvěřitelná ostuda. Můj nejlepší kamarád je učitel (hodně dobrý učitel, tou prací doslova žije), a občas se stydím, když srovnám jeho příjem a svůj. Pavel Hasenkopf
 17. 6. 2010 21:08:00
 Nezapomeňte, že učitel, lékař, manažer a kdokoliv jiný může dostat výpověď. Soudce ne. Nikdy. Z taláru ho v zásadě předčasně svlékne jen zubatá nebo kárný senát, ten druhý méně často a jen pro velmi vážné provinění, to i se zaměstnancem je okamžité zrušení pracovního poměru jednodušší. Tato sociální jistota je velkým závažím na misce vah ve prospěch pozice soudce, když budeme srovnávat různé pozice.
 17. 6. 2010 22:20:00
 AD: JP, PH a MBSouhlasím prakticky se vším, co jste napsali.Práce před lidmi a s lidmi je velmi náročná a člověka postupně opotřebovává. Až k hořkým velmi velmi koncům.Lékaři operativních oborů, tedy ti, kteří se po škole chtějí dál propracovávat k náročnější a náročnější práci (a rozhodnou se nekoupit praxi – předtím však potřebují nutnou praxi, a jsou tak podobnými vazaly, nevolníky, jako kandidáti advokacie - kde si lze při troše šikovnosti solidně vydělat), tak po nich je doslova šlapáno a jejich pracovní podmínky jsou nedůstojné. (Nástupní práce na buď "sponzorovaný" úvazek, kde platíte za to, že pracujete, anebo na 1/10 úvazek, kde pracujete na 100 % a berete desetinu platu). Podobné to bylo s koncipientskými místy mimo Prahu - bud minimální mzda, nebo dokonce placení advokátovi za to, že pracujete. S platy čekatelů to bylo stejné. Pokud usilujete o místo v klasické právní profesi (advokát s obecným zaměřením, soudce, státní zástupce), pak bývají velmi kuriózní základoškolní a středoškolní srazy po 10, 15 a 20 letech, protože stěží chápete, zda jste si vybrali dobře, a neměli jste raději jít jezdit autem, česat vlasy, prodávat brýle, dělat obchodního zástupce či referenta ve výrobním podniku nadnárodního koncernu, vyrábět kuchyně, obchodovat s Čínou či zedničit.S učiteli je to podobné, a proto si myslím,že by měli mít plné dvouměsíční prázdniny, aspoň to + cestu k vyšším platům, neboť marná sláva, i slušné peníze dokládají v dnešní společnosti prestiž. Zašel jsem si na pár přednášek na medicínu, a co mi přišlo s právy podobné, byl pocit, že se v kandidátech pěstuje souběžně pocit výlučnosti (který mají prezentovat navenek), a zároveň poslušnosti k představeným (dovnitř). To je mé pracovní vysvětlení toho, proč se mladí adepti těchto profesí smiřují s naprosto nedůstojnými smluvními podmínkami (ndůstojné podmínky se netýkají příbuzných, či lidí se sociálním kapitálem, což je dáno tím, že o místa se nesoutěží ve férové soutěži schopností, kde by nepotismus přeci jen dával menší zvýhodnění): poslušnost mají v krvi a čeká je vstup do elitního ráje, takže si odříkají, nemajíce vyřídilku zedníka či instalatéra, který ví, že to co si nedojedná, to nemá, a že práce se dělá za peníze.Martin Bílý upozornil na důležitý rozdíl, který se dotýká jádra problému: na soudcovských platech (je zajímavé, že platy StZ takovou averzi obecně nevyvolávají) nejvíce


text:
irituje, vedle pečlivě pěstovaného "plebejství", neúctě k elitám a povinného pokořování tzv. "inteligence pocit nízkého výstupu z profese. (Ale v otázce boje proti nechuti promítnout úctu k profesi do platového odhodnocení, jsou ale elity na jedné lodi, a lékaři, učitelé a promiňte mi to, i právníci nevýdělečného sektoru by si to měli uvědomit), Soudci málo prezentuji koho a proč vyhazují a kdo opouští jejich řady(výstup z profese se neděje jen cestou kárnou) a kárná řízení se nedotýkají problémů nekvalitní práce.Soudci sklízejí žeň za neefektivitu celého systému. Často nespravedlivě, protože i neefektivní systém může být tvořen kolečky, která se otáčejí, až se z nich kouří. Jde o nevhodné nastavení systému.A věřte, že neschopové na sebe rozhodně nepoutají pozornost tím, že by podávali žaloby.Tak či tak, pokud je příčinou tlaku na snížení platů soudců představa, že nelze vyhodit nevýkonné, pak snížení platu rozhodně nepovede k tomu, že nevýkonní sami profesi opustí.Přeji všem pěkný den. J. Jedinák(odpuste ten pseudonym, ale nemohu jinak, již jsem se mohl přesvědčit, že výhybka na výstupní trať z profese se přestavuje překvapivě snadno a s výkazy výkonnosti se dá kouzlit. Anebo jinak to víte, mi "flákači" se musíme skrývat). JJ
 18. 6. 2010 12:26:00
 Práce lékaře nebo učitele je jednou věcí, práce soudce druhou a nemyslím si, že by se mělo jejich platové ohodnocení z tohoto důvodu srovnávat. Samozřejmě ale jen tehdy, pokud soudce nebereme jako státního úředníka, pokud ano, nemám námitek. Mnohem relevantnější srování je tudíž srovnání příjmu soudce a příjmu člena zákonodárného sboru (píšu příjem, neboť poměr platu a nedaněných náhrad je u poslance a senátora přece jen někde jinde, než u soudce). Stačí nahlédnout do zákona a zjistit si např. kolik poslanců nebylo předsedou či místopředsedou nějakého obskurního výboru, podvýboru, komise či delegace.V. Loutocký
 19. 6. 2010 13:25:00
 V. Loutocký: Vy něříkáte žádný argument. Říkáte jen, že práce lékaře a soudce je jiná, a proto by se neměla srovnávat. A pak to, že by se měla srovnávat práce soudce a zákonodárce (ačkoliv je taky jiná - pozn.) A ničím tuto dvojkolejnost nevysvětlujete.
 20. 6. 2010 18:32:00
 M. Bílý: Pardon, asi jsem to psal v rychlosti. Ono srovnání beru z pozice ústavního činitele, přece jen soudce je představitel moci soudní, poslanec nebo senátor zase moci zákonodárné. Tím neříkám, že by se měly jejich platy zcela rovnat, stejně tak netvrdím, že např. plat učitele je odpovídající jeho kvalifikaci a odváděné práci. Můj názor je, že by se srovnání mělo činit v odpovídající kategorii (pokud soudce, jak už jsem napsal, není státní úředník).V. Loutocký
 21. 6. 2010 20:05:00
 Mohu se nyní dozvedet plat konkretniho soudce, jako ustavniho činitele, podle zákona č.106/1999 Sb.? Tak jako je to třeba u starostů? Z. Málková
 25. 6. 2010 12:14:00
 Čeští soudci opravdu nepobírají žádné odměny (a to ani měsíční ani výjimečné ani celoroční). V postu jsem to již opravil. Za dezinformaci se čtenářům JP omlouvám.Pokud jde o plat soudních zapisovatelek, tak vedoucí soudní kanceláře mají (na NSS) 8. platovou třídu a referentky 7. platovou třídu.
 26. 6. 2010 15:56:00


text:
33 Cdo 5165/2014 — Nejvyšší soud — Iudictum.cz
 33 Cdo 5165/2014
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl předsedou senátu JUDr. Václavem Dudou ve věci žalobců a) T. N., a b) P. N., zastoupených JUDr. Martinem Dančišinem, advokátem se sídlem v Praze 1, Husova 5, proti žalovaným 1) M. M., a 2) R. M., zastoupeným JUDr. Igorem Honusem, advokátem se sídlem v Ostravě-Moravské Ostravě, Sokolská 21, o 100.000,- Kč s příslušenstvím, vedené u Okresního soudu v Ostravě pod sp. zn. 25 C 110/2012, o dovolání žalovaných proti rozsudku Krajského soudu v Ostravě ze dne 9. července 2014, č. j. 56 Co 209/2014-201, takto:
 II. Žalovaní jsou povinni společně a nerozdílně zaplatit žalobcům oprávněným společně a nerozdílně na náhradě nákladů dovolacího řízení částku 24.950,20 Kč k rukám JUDr. Martina Dančišina, advokáta.
 Dovolání proti potvrzujícímu výroku o věci samé v záhlaví uvedeného rozhodnutí, neobsahuje obligatorní náležitost, a sice vymezení toho, v čem žalovaní spatřují splnění předpokladů přípustnosti dovolání [§ 241a odst. 2 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, ve znění účinném do 31. 12. 2013 (srov. čl. II bod 1, 7 zákona č. 404/2012 Sb., čl. II bod 2 zákona č. 293/2013 Sb.) -dále jen „o. s. ř.“]; o tuto náležitost již dovolání nemůže být doplněno (§ 241b odst. 3 o. s. ř.) a v dovolacím řízení pro tuto vadu nelze pokračovat.
 Obsahově (§ 41 odst. 2 o. s. ř.) dovolatelé pouze polemizují s tím, jak odvolací soud rozhodl, přičemž dovolacímu přezkumu nepředkládají žádnou otázku hmotného či procesního práva která: a) v rozhodovací činnosti Nejvyššího soudu nebyla dosud vyřešena, nebo b) při jejímž řešení se měl odvolací soud odchýlit od „ustálené rozhodovací praxe“ (srovnej usnesení Nejvyššího soudu ze dne 25. září 2013, sp. zn. 29 Cdo 2394/2013, publikované jako R 4/2014 ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek), c) je dovolacím soudem rozhodována rozdílně, popř. otázku, d) již byla dovolacím soudem vyřešena, avšak má být posouzena opětovně, ale jinak (srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 27. srpna 2013, sen. zn. 29 NSČR 55/2013 a usnesení Nejvyššího soudu ze dne 30. května 2013, sp. zn. 29 Cdo 1172/2013, která jsou dostupná veřejnosti na webových stránkách Nejvyššího soudu). Pouhá citace textu ustanovení § 237 o. s. ř. přitom není způsobilým vymezením přípustnosti dovolání.
 Z uvedených důvodů Nejvyšší soud dovolání odmítl (§ 243c odst. 1, věta první, o. s. ř.).
 O náhradě nákladů dovolacího řízení rozhodl dovolací soud podle ustanovení § 243b odst. 5, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 3 o. s. ř. Žalobci mají právo na náhradu účelně vynaložených nákladů, jež sestávají z odměny za zastupování advokátem v dovolacím řízení. Poté, co Ústavní soud zrušil vyhlášku č. 484/2000 Sb. (srov. nález ze dne 17. dubna 2013, sp. zn. Pl. ÚS 25/12, publikovaný ve Sbírce zákonů České republiky pod č. 116/2013), výši mimosmluvní odměny dovolací soud určil podle ustanovení § 1 odst. 1, 2, § 2, § 6 odst. 1, § 7 bodu 5, § 8 odst. 1 a § 11 odst. 1 písm. k) a § 12 odst. 4 vyhlášky č. 177/1996 Sb.,


text:
o odměnách advokátů a náhradách advokátů za poskytování právních služeb, ve znění účinném do 30. 6. 2014 (čl. II. vyhlášky č. 120/2014 Sb.) - dále jen „advokátní tarif“, tj. částkou 20.320,- Kč. Součástí náhrady nákladů řízení je paušální částka náhrady za úkon právní služby (vyjádření k dovolání) ve výši 300,- Kč (§ 13 odst. 1, 3 advokátního tarifu) a částka 4.330,20 Kč, odpovídající dani z přidané hodnoty, kterou je advokát povinen z odměny za zastupování odvést podle zákona č. 35/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty (§ 137 odst. 3 o. s. ř.).
 Proti tomuto usnesení nenípřípustný opravný prostředek.
 Nesplní-li povinní dobrovolně, co jim ukládá vykonatelné rozhodnutí, mohou oprávnění podat návrh na soudní výkon rozhodnutí (exekuci).
 Zdroj: Rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 26. 2. 2015, sp. zn. 33 Cdo 5165/2014, ECLI:CZ:NS:2015:33.CDO.5165.2014.1, dostupné na www.nsoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
Odvolání daru pro nevděk | AK-Nevařil
 14.9.2018 Odborné články
 Darování je obecně známým a často využívaným institutem soukromého práva. Zákon 89/2012 Sb. detailněji kodifikoval jak úpravu týkající se samotného převodu vlastnického práva z dárce na obdarovaného, tak také rozvedl možnosti dárce a nyní již (ve smyslu po 1.1.2014 tedy po nabytí účinnosti zák. 89/2012 Sb.) i dárcových dědiců odvolat dar. Ve svém příspěvku se budu zabývat institutem odvoláním daru, a to odvoláním daru pro nevděk.
 Předchozí, relativně strohá úprava v zákoně 40/1964 Sb. stanovila v ust. § 630, že: Dárce se může domáhat vrácení daru, jestliže se obdarovaný chová k němu nebo členům jeho rodiny tak, že tím hrubě porušuje dobré mravy. Toto ustanovení však nenaplňovalo potřeby praktického aplikování, spíše lze uvažovat nad tím, že potřebám současného života, ve vztahu k úpravě odvolání daru, odpovídá současná úprava.
 Aktuální zákonná úprava zakládá dvě skutkové podstaty, jejichž naplnění zakládá právo dárci (nebo jiným zákonem stanoveným osobám – zejména dědici dárce) odvolat dar proti obdarovanému. Těmito skutkovými podstatami je odvolání daru pro nouzi do které upadl dárce, druhou skutkovou podstatou, která spíše navazuje na předchozí úpravu uvedenou v zákoně 40/1964 Sb., je odvolání daru pro nevděk.
 Co je obsahem zákonného pojmu nevděk dle zák. 89/2012 Sb.?
 Zákon v prvé řadě považuje za nevděk jednání, (proto i opomenutí určitého jednání), kterým obdarovaný ublíží dárci buďto úmyslně nebo z hrubé nedbalosti tak, že tím obdarovaný zjevně poruší dobré mravy.
 Druhá zákonem stanovená skutková podstata nevděku, pro kterou lze odvolat dar, stanoví: Odůvodňují-li to okolnosti, považuje se za nevděk vůči dárci také zjevné porušení dobrých mravů vůči osobě obdarovanému blízké.
 Zákonem předvídané ublížení jistě nemusí nastat v intenzitě, která by naplňovala skutkovou podstatu trestného činu. Práh pro naplnění této části skutkové podstaty je nastaven výrazněji benevolentněji, než v případě naplnění skutkové podstaty trestného činu. Ublížení z hrubé nedbalosti, in eventum porušení dobrých mravů je třeba zkoumat v kontextu všech skutkových okolností nejen darování samotného, ale celého komplexu lidských a právních vztahů mezi dárcem a obdarovaným (a za podmínek daných zákonem případně dovozených právních teorií také ve vztahu k osobám jim blízkým), řetězce jednotlivých právních a faktických jednání mezi stranami.
 K onomu „kontextu“, respektive řetězci právních jednání, v jakém (ne)došlo k činu, pro který dochází k odvolání daru pro nevděk, již poměrně výmluvně judikovalo prvorepublikové soudnictví: NS ČSR Rv 373/22 (Vážný 2390): V cizoložství obdarovaného manžela nelze spatřovati hrubý nevděk, opravňující k odvolání daru, dopustil – li se i dárce cizoložství.
 Lapidárně řečeno, a na tom lze i stavět, často úspěšně, obranu žalovaného – akt nevděku nelze poměřovat izolovaně, ale právě v celém komplexu právních vztahů mezi dárcem a obdarovaným a dalšími osobami.
 Při posuzování toho, zda je, či není in concreto určité jednání nevděkem, mám za to, že lze vyjít z oboustranných korektivů, které nabízí Komentář (byť v mírně odlišném kontextu), který na jedné straně uvádí: „...obdarovaný rozmnožuje svůj majetek z vůle dárce a měl by proto být vůči dárci úctou povinen“ oproti tomu ale: „ Z obdarovaného se nestává otrok dárce“ . Při aplikaci relevantních


text:
právních norem na konkrétní skutkový případ si lze také pomoci základními civilistickými zásadami: směrem k přespříliš přísným až šikanujícím dárcům se nabízí například ustanovení zák. 89/2012 Sb., které říká, že Zjevné zneužití práva nepožívá právní ochrany. Směrem k „vykutáleným“ obdarovaným by pak bylo možno uvažovat o jiném korektivu, a sice ust. § 6 zák. 89/2012 Sb., které stanoví, že každý má povinnost jednat v právní styku poctivě.
 Je také otázkou, zda by se při posuzování oprávněnosti odvolání daru mělo přihlížet k tomu, jak výrazně došlo ke zmenšení majetku na straně dárce ve vztahu k závažnosti ublížení, tedy jednání, kterého se obdarovaný mohl dopustit. Zjednodušeně řečeno, daruji-li sousedovi reklamní propisku, a potom po něm chci, aby mě každý týden dvakrát vozil na vyšetření nemocnice, a není-li to můj blízký příbuzný, pak zřejmě nelze platně pro takové jeho (ne)jednání odvolat dar pro nevděk proto, že po devíti takových závozech desátý odmítl. Daruji-li však příbuznému v linii přímé celý svůj nemovitý majetek před svědky s jeho příslibem, že jako obdarovaný mne bude po těchto vyšetřeních vozit a obdarovaný následně zcela a bez důvodu zvláštního zřetele hodného setrvale odmítá, jednalo by se zřejmě o exemplární případ nevděku.
 Takto jednoznačné případy se ale logicky v praxi vyskytují spíše ojediněle.
 Které jsou vlastně zainteresované osoby v rámci právního poměru, který je založen darováním, tedy potenciální účastníci civilního sporného řízení o odvolání daru?
 Celkem logicky jsou středobodem úpravy (odvolání) daru (pro nevděk) dárce a obdarovaný, klasicky aktivně legitimovaným tedy bude dárce, pasivně legitimovaným obdarovaný. Tímto však výčet osob zahrnutých do celkového hmotněprávního poměru založeného darováním nekončí.
 Ve druhé skutkové podstatě odvolání daru pro nevděk zákon stanoví, že: Odůvodňují-li to okolnosti, považuje se za nevděk vůči dárci také zjevné porušení dobrých mravů vůči osobě obdarovanému blízké.
 Při bližším zamyšlením nad dikcí shora uvedeného ustanovení je v prvé řadě nutno vypořádat se s tím, že intuitivně se čtenáři nabízí jiná dikce zákona, a sice: Odůvodňují-li to okolnosti, považuje se za nevděk vůči dárci také zjevné porušení dobrých mravů vůči osobě dárci blízké.
 Tak tomu ale skutečně není, když Komentář k důvodům proč tomu tak není, uvádí, že: „Nová konstrukce odvolání daru pro nevděk odmítá dosavadní konstrukci ust. § 630 (zák. 40/1964 Sb. – poznámka autora tohoto článku) a naopak se vrací k tradičnímu pojetí, které je prezentováno v ust. § 948 OZO. Zásadní posun spočívá v tom, že nevděk má primárně směřovat k osobě dárce a ne obecně i k osobám dárci blízkým. To má svoji logiku, jelikož závazek z darování vzniká jen mezi dárcem a obdarovaným a právě vůči dárci by měl obdarovaný svoji vděčnost projevovat“
 Zároveň ale Komentář dodává: Jak již bylo zmíněno výše, osoby dárci blízké nemají být primárně těmi, vůči nimž je obdarovaný zavázán nějakým zvláštním ohledem. Avšak jestliže se obdarovaný proti těmto osobám proviní a dárce to bude považovat za ublížení jemu samotnému, pak je možné dar odvolat podle odstavce prvního.
 Takový výklad bez pochyby vtahuje do právního poměru mezi dárce a obdarovaného osobu blízkou dárci, a v podstatě tak (v omezené míře) supluje


text:
další skutkovou podstatu, která by stanovila, že: Odůvodňují-li to okolnosti, považuje se za nevděk vůči dárci také zjevné porušení dobrých mravů vůči osobě dárci blízké.
 Na judikatuře bude, aby stanovila, jak závažné musí být ublížení osobě dárci blízké. Lze pouze připomenout, že: osobou blízkou je příbuzný v řadě přímé, sourozenec a manžel nebo partner podle jiného zákona upravujícího registrované partnerství (dále jen „partner“); jiné osoby v poměru rodinném nebo obdobném se pokládají za osoby sobě navzájem blízké, pokud by újmu, kterou utrpěla jedna z nich, druhá důvodně pociťovala jako újmu vlastní. Má se za to, že osobami blízkými jsou i osoby sešvagřené nebo osoby, které spolu trvale žijí.
 V jaké lhůtě je třeba odvolat dar?
 Dárce může dar pro nevděk odvolat do jednoho roku ode dne, co obdarovaný dárci ublížil, ale dozví-li se o tom dárce později, do jednoho roku ode dne, kdy získal vědomost o důvodu pro odvolání daru. Dědic dárce může dar (oproti obdarovanému) odvolat nejpozději do jednoho roku od smrti dárce.
 Mezi dárcem a obdarovaným lze skutečně dar odvolat i za desítky let po darování. Opět však platí – nejpozději do jednoho roku ode dne, co obdarovaný dárci ublížil, dozví-li se o tom dárce později, do jednoho roku ode dne, kdy získal vědomost o důvodu pro odvolání daru.
 Prominutí nevděku a jeho hmotněprávní následky.
 Nevděk lze prominout, když zákon přímo uvádí, že: Ublížil-li obdarovaný dárci úmyslně nebo z hrubé nedbalosti tak, že zjevně porušil dobré mravy, může dárce, neprominul-li to obdarovanému, od darovací smlouvy pro jeho nevděk odstoupit. Zde uvedené by na první pohled nemuselo působit výkladové obtíže, dovolím si však upozornit k výkladu v Komentáři, který uvádí, že: „Za prominutí mlčky lze považovat neuplatnění práva na odvolání daru ve stanovené roční lhůtě.“ Nejsem si zcela jist konečností takového závěru.
 V této souvislosti je dle mého názoru nutno poukázat na skutečnost, že pokud by uplynutím roční lhůty nastala vždy a bez dalšího ex lege nevyvratitelná právní domněnka, že dárce obdarovanému prominul, avšak dárce by po marném uplynutí roční lhůty a po odvolání daru vyzval obdarovaného k vrácení daru a obdarovaný by převedl předmět daru zpět na dárce, nemohlo by se de lege jednat (pak-li, že bychom akceptovali výklad, že uplynutí roční lhůty bez odvolání daru pro nevděk bez dalšího znamená konkludentní prominutí) o vrácení daru, ale fakticky zpětný převod vlastnického práva by musel být posouzen jinak – například jako opětovné darování.
 Možnou pochybnost (která by mohla mít například veřejnoprávní důsledky bez ohledu na ust. §1 odst. 1) věta druhá zák. 89/2012 Sb.) zákon odklízí navazujícím ustanovením, které uvádí, že: Je-li dar odvolán později a namítne-li obdarovaný opožděné odvolání daru, soud k odvolání nepřihlédne, Komentář k tomu doplňuje: Jestliže však i po uplynutí lhůty dárce uplatní právo na vrácení daru a obdarovaný předmět daru dobrovolně vydá, je tak činěno po právu a na straně dárce proto nemůže dojít k bezdůvodnému obohacení.
 Pokud by totiž platil bez dalšího výklad, že uplynutí jednoho roku znamená automaticky prominutí nevděku, pak nelze vyloučit, že by například správce daně pro vrácení daru po


text:
jeho odvolání neposoudil jako vrácení daru, ale jako opětovné darování. A podle toho by doměřil daň.
 Odvolání daru mezi právnickými osobami, fyzickou a právnickou osobou a použitelnost odvolání daru pro nevděk v korporačních vtazích?
 Kromě celkem běžných případů, které jsou časté, jako je darování v nukleární rodině spojené se zřízením nějaké formy služebnosti in rem, nabízí dle mého názoru moderní civilistika v oblasti darování více právních instrumentů k uchopení relativně komplexnějších vztahů, které jsou spjaty s darováním, a následně u nich není vyloučeno odvolání daru pro nevděk.
 Obecně neexistuje a neexistovala překážka, ani za existence předchozího zákona, pro kterou by nemohla fyzická osoba darovat a následně dar odvolat právnické osobě a vice versa. Stejně tak není dle mého názoru důvodu, proč by nemohly právnické osoby mezi sebou darovat a následně mezi sebou odvolat dar z důvodu nevděku jedné právnické osoby ve vztahu k druhé právnické osobě – nakolik složitější by bylo posuzovat, zda například zákonem požadované tržně konkurenční jednání může být nevděkem, tedy co vlastně může být nevděkem mezi podnikatelskými profesionály.
 Ostatně – nakolik je darování, které by se bez zkoumání hlubšího kontextu mohlo zdát jako typický příklad jednání, při kterém zástupce obchodní společnosti (jednatel, člen představenstva, prokurista) nejednal v souladu s požadavky kladenými zákonem na jednání s péčí řádného hospodáře, jistě se dají nalézt případy, kdy obchodní společnost daruje ze svého jmění, a její zástupce při tom – zkoumáno v širším kontextu – jedná zcela v souladu s dlouhodobějšími zájmy obchodní společnosti. Lze si představit, že si strany v rámci písemného darování sjednají, v jakém jednání obdarovaného by dárce mohl spatřovat nevděk a tím by si založil dárce právo odvolat dar.
 K úvaze...
 Nakolik může být nevděk a jeho subjektivní prožívání intuitivně spojeno s fyzickou osobou (těžko si lze ostatně představit právnickou osobu, jak na konci dne „vstřebává“ nevděk), musí být každé takové jednání, které lze považovat za nevděk, možno objektivizovat. Jednoznačně je dle mého názoru zřejmé, že zákonné pojmy způsobení újmy a ublížení nemají identický obsah, byť způsobení újmy bude často ublížením a vice versa.
 Ve vztahu k obchodním korporacím nelze ani odhlédnout od toho, kdy dochází v rámci reorganizaci obchodní skupiny (pojem reorganizace zde není použit v insolvenčním významu) mezi společníky právnických osob ke komplexu dílem bezplatných a dílem úplatných převodů obchodních podílů, které by bylo lze ex post posoudit jako darování, nebo zkrátka jsou darováním, s možnými konotacemi tato darování následně odvolat v případě nevděku.
 Stejně tak se nabízí příklad, kdy v případě rodinného závodu, kdy jedna generace vlastník - jednatel „zdarma převede“ část obchodního podílu na korporaci v rámci svého odcházení zamýšlenému nástupci, ten však v pozici společník - jednatel pojme podnikání ke škodě velkého rozsahu společnosti a ze společnosti odejít odmítá, naopak například ohrozí původní generaci trestním stíháním, pak žaloba o určení vlastnictví k obchodnímu podílu z titulu odvolání daru může být konstrukčně jednodušším a soudní řízení rychlejší, než relativně složitá žaloba o vyloučení společníka ze společnosti podle ZOK pro porušení povinnosti loajality.
 Cit. podle Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník VI. Závazkové právo.


text:
Zvláštní část (§2055 – 3014). Komentář. 1 vydání. Praha : C.H.Beck, 2014, s. 23
 Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník VI. Závazkové právo. Zvláštní část (§2055 – 3014). Komentář. 1 vydání. Praha : C.H.Beck, 2014, s. 22
 Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník VI. Závazkové právo. Zvláštní část (§2055 – 3014). Komentář. 1 vydání. Praha : C.H.Beck, 2014, s. 23
 Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník VI. Závazkové právo. Zvláštní část (§2055 – 3014). Komentář. 1 vydání. Praha : C.H.Beck, 2014, s. 28


text:
21 Cdo 1936/2004
 Dotčené předpisy: § 46 odst. 1 písm. d) předpisu č. 65/1965Sb., § 21 odst. 1 písm. d) předpisu č. 20/1966Sb.
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Zdeňka Novotného a soudců JUDr. Ljubomíra Drápala a JUDr. Mojmíra Putny v právní věci žalobkyně J. K., zastoupené advokátem, proti žalované D. I spol. s r.o., zastoupené advokátkou, o neplatnost výpovědi z pracovního poměru, vedené u Okresního soudu v Mladé Boleslavi pod sp. zn. 9 C 283/2002, o dovolání žalobkyně proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 9. prosince 2003 č.j. 23 Co 425/2003-89, takto:
 Dopisem ze dne 1.10.2002 žalovaná sdělila žalobkyni, že jí dává podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce výpověď z pracovního poměru založeného pracovní smlouvou ze dne 1.9.1997 s pracovním zařazením dělník na balení náhradních dílů . Důvod výpovědi spatřovala v tom, že žalobkyně s ohledem na závěry zdravotního posudku ze dne 5.6.2002 vypracovaného závodním lékařem zaměstnavatele MUDr. M. Z. ztratila dlouhodobě způsobilost vykonávat dosavadní práci dělník na balení náhradních dílů a že s ohledem na závěry znaleckého posudku není u zaměstnavatele pro ni žádná jiná vhodná práce, neboť dle lékařského posudku i jakákoliv sebemenší zátěž povede k její fyzické neschopnosti konat tuto práci ; tato zdravotní omezení jsou tedy takového rázu, že zaměstnavatel ani při maximální snaze není schopen zajistit žalobkyni práci odpovídající jejímu zdravotnímu stavu .
 Žalobkyně se domáhala, aby bylo určeno, že uvedená výpověď z pracovního poměru je neplatná. Žalobu odůvodnila tím, že, ačkoli je poživatelkou částečného invalidního důchodu a jako taková je ze zákona osobou se změněnou pracovní schopností , nebyl ve smyslu ustanovení § 50 zák. práce k výpovědi udělen předchozí souhlas příslušného orgánu státní správy, tj. Úřadu práce. Podle jejího názoru nebyl naplněn ani uplatněný výpovědní důvod, neboť pouhé vyjádření závodního lékaře není dostatečným podkladem pro výpověď podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce. Mimo to žalovaná při výpovědi porušila ujednání v části B, bod 3.1 a ujednání v části G, bod 3.2 písm. j) kolektivní smlouvy uzavřené pro období od 1.1.2002 do 31.12.2005, jestliže výpověď neprojednala s příslušným odborovým orgánem a jestliže žalobkyni nenabídla přiměřené náhradní místo, ačkoli přímo na stávajícím pracovišti mohla zajistit, aby jí byla přidělována konkrétní práce odpovídající jejímu zdravotnímu stavu, tedy balení dílů, které mají nižší hmotnost , jichž je dostatečné množství, takže i bez změny pracovní smlouvy je možné zajistit pro žalobkyni dostatečné pracovní vytížení po celou dobu pracovní směny .
 Okresní soud v Mladé Boleslavi rozsudkem ze dne 23.5.2003 č.j. 9 C 283/2002-65 žalobě vyhověl a rozhodl, že žalovaná je povinna uhradit žalobkyni vzniklé náklady řízení ve výši 5.562,- Kč k rukám advokáta JUDr. K. K. Ve věci samé dospěl k závěru, že v případě předmětné výpovědi po formální stránce bylo vyhověno všem náležitostem vyplývajícím ze zákona a kolektivní smlouvy , nebylo však prokázáno, že by žalovaná pro úspěšné použití ust. § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce měla k dispozici řádný lékařský posudek , a kromě toho bylo vyvráceno i


text:
tvrzení žalované, že není možno žalobkyni přidělovat práci spočívající v balení dílů o takové hmotnosti (do 2 kg), která by neohrožovala její zdravotní stav . Posouzení zdravotního stavu žalobkyně vypracované závodním lékařem, na které žalovaná odkazuje ve výpovědi, je sice označeno jako lékařský posudek, avšak neobsahuje dle názoru soudu náležitosti pro tento akt stanovené (vymezení předmětu a důvodů nezpůsobilosti žalobkyně k dosavadní práci zde chybí, závěry závodního lékaře jsou velmi obecné, schází rovněž poučení o možnosti odvolání), a navíc se soud prvního stupně ztotožňuje s názorem uvedeným v komentáři k zákoníku práce, podle nějž je k vydání posudku o způsobilosti zaměstnance k práci kompetentní ošetřující lékař; tímto je dle názoru soudu nikoliv závodní lékař žalované, nýbrž lékařka žalobkyně MUDr. J. M., která má k dispozici veškerou dokumentaci a je dobře obeznámena se zdravotním stavem žalobkyně , a nelze pominout ani to, že není v žádném vztahu ani k žalobkyni ani k žalované a její posudek by bylo možno považovat za objektivní . Protože nebyly splněny podmínky stanovené § 46 odst. 1 písm. d), resp. § 46 odst. 2 písm. a) zák. práce , soud prvního stupně uzavřel, že výpověď z pracovního poměru byla žalobkyni dána neplatně.
 K odvolání žalované Krajský soud v Praze rozsudkem ze dne 9.12.2003 č.j. 23 Co 425/2003-89 rozsudek soudu prvního stupně změnil tak, že žalobu zamítl, a rozhodl, že žalované se nepřiznává náhrada nákladů řízení před soudy obou stupňů . Odvolací soud vyslovil názor, že lékařský posudek jako předpoklad platné výpovědi podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce je především posouzením zdravotní způsobilosti zaměstnance konat tu práci, kterou až dosud konal , a že vzhledem k účelu a smyslu závodní preventivní péče je třeba příslušného závodního lékaře považovat za kompetentního k vydání lékařského posudku o zdravotní způsobilosti k práci ; v tomto směru má totiž svůj význam nejen odborné posouzení zdravotního stavu zaměstnance, ale i konkrétní znalost pracovního prostředí a pracovní náplně posuzovaného zaměstnance . Dovodil proto, že posudek ze dne 5.6.2002 vypracovaný praktickým závodním lékařem MUDr. Z. (vykonávajícím na základě smlouvy závodní preventivní péči pro zaměstnance žalované) na základě vyšetření žalobkyně a její zdravotní dokumentace, ze kterého jakkoli mu lze vytýkat určitou strohost a to, že obsahuje i závěry lékaři nepříslušející, jednoznačně vyplývá, že žalobkyně není ze zdravotních důvodů dlouhodobě schopna vykonávat dosavadní práci , je řádným podkladem k výpovědi podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce, přičemž z absence poučení o opravném prostředku nelze bez dalšího dovozovat nesprávnost učiněných závěrů . Podle názoru odvolacího soudu není důvodným ani požadavek žalobkyně na úpravu stávající pracovní náplně při zachování jejího dosavadního pracovního zařazení, neboť za daného stavu, kdy dosavadním pracovištěm žalobkyně byla chráněná dílna zaměstnávající především zaměstnance se změněnou pracovní schopností, jímž žalovaná přizpůsobila pracovní podmínky tak, aby vyhovovaly jejich zdravotnímu stavu a pracovní způsobilosti, nelze po žalované spravedlivě požadovat, aby některým ze stejně zařazených zaměstnanců se změněnou pracovní schopností poskytovala ještě další úlevy, což by navíc zakládalo určitou nerovnost v zacházení se zaměstnanci stejného pracovního zařazení . Odvolací soud


text:
proto na rozdíl od soudu prvního stupně dospěl k závěru, že u žalobkyně došlo k naplnění důvodu výpovědi ve smyslu ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce a žalovaná nepochybila, pokud jí z tohoto důvodu výpověď dala, neboť současně neměla jinou, pro žalobkyni vhodnou práci (míněno volné pracovní místo), které by jí mohla nabídnout (§ 46 odst. 2 zák. práce) . Předmětná výpověď z pracovního poměru, splňující rovněž všechny formální náležitosti, je tudíž platným právním úkonem.
 Proti tomuto rozsudku odvolacího soudu podala žalobkyně dovolání z důvodu nesprávného právního posouzení věci. Namítala, že lékařský posudek MUDr. Z., na který žalovaná odkazuje ve výpovědi, nesplňuje požadavky kladené na tento administrativní akt ustanovením § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce , neboť zde vyslovený závěr je v jasném rozporu s výpovědí jmenovaného lékaře při ústním jednání před soudem prvního stupně, kde uvedl, že bez újmy na zdraví je žalobkyně schopna manipulovat s předměty do váhy 2 kg. Tento rozpor jak dovolatelka zdůraznila je tím patrnější , bylo-li provedeným dokazováním zjištěno, že podíl balených předmětů do hmotnosti 1 kg činí téměř 98% všech dílů balených v roce 2002 ve firmě žalované . Z uvedeného je tedy zřejmé, že MUDr. Z. nemohl být v době vyhotovování znaleckého posudku řádně seznámen s pracemi prováděnými ve firmě žalované, ani s konkrétními pracovními podmínkami jednotlivých osob, neboť v opačném případě by musel dospět k závěru, že vhodná práce pro dovolatelku ve firmě žalované v každém případě je . Kromě tohoto podle názoru žalobkyně nelze ze znění příslušných právních předpisů dovodit, že by lékařský posudek pro účely výpovědi ze zdravotních důvodů mohl vydávat lékař zajišťující pro žalovanou závodní preventivní péči; ve smyslu ustanovení § 21 zákona č. 20/1966 Sb. je k tomuto kompetentní pouze ošetřující lékařka dovolatelky MUDr. J. M., která však o zpracování posudku požádána nebyla. Protože závěr lékařského posudku o tom, že žalobkyně dlouhodobě pozbyla způsobilost vykonávat dosavadní práci, byl provedenými důkazy naprosto zpochybněn , a protože dovolatelka má za prokázané , že v době dání výpovědi bylo v provozních možnostech žalované přidělovat žalobkyni na dosavadním pracovišti takovou práci, která odpovídala jejímu zdravotnímu stavu (tím, že by byla přijata taková organizační opatření, aby žalobkyni nebyly přidělovány ke zpracování díly o hmotnosti vyšší než 2 kg, jejichž podíl je téměř zanedbatelný ), nebyl dán výpovědní důvod dle § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce a výpověď je proto neplatná. Žalobkyně navrhla, aby dovolací soud napadený rozsudek odvolacího soudu zrušil a aby věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Žalovaná navrhla, aby dovolání bylo zamítnuto, neboť žádnou z námitek žalobkyně nelze podle jejího názoru považovat za opodstatněnou.
 Nejvyšší soud České republiky jako soud dovolací (§ 10a o.s.ř.) po zjištění, že dovolání bylo podáno proti pravomocnému rozsudku odvolacího soudu oprávněnou osobou (účastníkem řízení) v zákonné lhůtě (§ 240 odst. 1 o.s.ř.) a že jde o rozsudek, proti kterému je podle ustanovení § 237 odst.1 písm. a) o.s.ř dovolání přípustné, přezkoumal napadený rozsudek bez nařízení jednání (§ 243a odst. 1, věta první o.s.ř.) a dospěl k závěru,


text:
že dovolání není opodstatněné.
 Projednávanou věc je třeba i v současné době posuzovat - vzhledem k tomu, že žalovaná dala žalobkyni předmětnou výpověď z pracovního poměru dopisem ze dne 1.10.2002, který žalobkyně převzala téhož dne - podle zákona č. 65/1965 Sb., zákoníku práce, ve znění účinném do 31.12.2002 (tj. přede dnem, kdy nabyly účinnosti zákony č. 136/2002 Sb., č. 311/2002 Sb. a č. 312/2002 Sb.) - dále jen zák. práce .
 Při posuzování platnosti výpovědi podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce je - jak správně uvádí odvolací soud - podstatné, zda je zaměstnanec způsobilý konat dosavadní práci vzhledem ke svému zdravotnímu stavu. Objektivizaci vztahu práce, kterou dosud vykonával, ke zdravotnímu stavu zaměstnance, svěřuje zákon odbornému posouzení [srov. slova podle lékařského posudku nebo rozhodnutí orgánu státní zdravotní správy nebo sociálního zabezpečení v § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce], ze kterého musí vyplývat jednoznačný závěr, že zaměstnanec pozbyl dlouhodobě způsobilost konat dále dosavadní práci. Lékařský posudek o způsobilosti zaměstnance k práci vydává zdravotnické zařízení prostřednictvím lékaře (srov. § 21 odst. 1 a § 77 odst. 1 zákona č. 20/1966 Sb., o péči o zdraví lidu, ve znění účinném do 31.12.2002). Přezkoumání správnosti vydaného lékařského posudku o způsobilosti k práci se lze domáhat způsobem uvedeným v ustanovení § 77 zákona o péči o zdraví lidu.
 S názorem žalobkyně, že k vydání lékařského posudku o její způsobilosti k práci u žalované je ve smyslu ustanovení § 21 zákona č. 20/1966 Sb. kompetentní pouze ošetřující lékařka dovolatelky MUDr. J. M. a nikoliv MUDr. M. Z., poskytující zaměstnancům žalované závodní preventivní péči na základě smlouvy uzavřené s žalovanou dne 23.3.2002, nelze souhlasit.
 Podle ustanovení § 133 odst.1 písm. a) zák. práce je zaměstnavatel povinen nepřipustit, aby zaměstnanec vykonával práce, jejichž výkon by neodpovídal jeho schopnostem a zdravotní způsobilosti.
 Podle ustanovení § 133 odst. 1 písm. d) zák. práce je zaměstnavatel povinen sdělit zaměstnancům, které zdravotnické zařízení jim poskytuje závodní preventivní péči a jakým druhům očkování a jakým lékařským preventivním prohlídkám souvisejícím s výkonem práce jsou povinni se podrobit, umožnit zaměstnancům podrobit se těmto očkováním a účastnit se lékařských preventivních prohlídek a mimořádných preventivních prohlídek v rozsahu stanoveném zvláštními právními předpisy nebo rozhodnutím příslušného orgánu hygienické služby.
 Je mimo pochybnost, že posuzování zdravotní způsobilosti fyzických osob k práci se uskutečňuje v rámci závodní preventivní péče. Závodní preventivní péči, jejímž cílem je zabezpečení prevence včetně ochrany zdraví před nemocemi z povolání a jinými poškozeními zdraví z práce a prevence úrazů (srov. § 18a zákona o péči o zdraví lidu), je každý zaměstnavatel povinen zabezpečit pro všechny své zaměstnance (srov. § 40 zákona o péči o zdraví lidu), uskutečňuje se ve spolupráci (zpravidla na základě smlouvy) se zařízením léčebně preventivní péče (srov. § 35 a násl. zákona o péči o zdraví lidu) a svobodná volba lékaře je u ní vyloučena (srov. § 9 odst. 2 věta druhá zákona o péči o zdraví lidu).
 Lékařskou posudkovou činnost, jejímž předním úkolem je posuzování způsobilosti k práci, vykonávají v rámci léčebně preventivní péče, včetně závodní preventivní


text:
péče, zpravidla ošetřující lékaři (srov. § 21 odst. 1 zákona o péči o zdraví lidu). Protože posuzování zdravotní způsobilosti fyzických osob k práci se uskutečňuje - jak uvedeno výše - v rámci závodní preventivní péče, je zřejmé, že pro vydání lékařského posudku o způsobilosti zaměstnance k práci, kupř. pro účely výpovědi ze zdravotních důvodů podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce, je povolán v první řadě lékař zajišťující pro zaměstnance závodní preventivní péči (závodní lékař). Především lékaře zajišťujícího závodní preventivní péči je třeba - s ohledem na zákonem vymezený cíl a rozsah závodní preventivní péče (srov. § 18a a § 35a zákona o péči o zdraví lidu) - chápat jako příslušného lékaře, podle jehož posudku je zaměstnavatel povinen v zájmu zajištění bezpečného, nezávadného a zdraví neohrožujícího pracovního prostředí postupovat při zařazování do práce, eventuelně při převedení na jinou práci. Teprve tehdy, nepůsobí-li u zaměstnavatele lékař závodní preventivní péče, přichází v úvahu pro výkon lékařské posudkové činnosti lékař zvolený zaměstnancem ve smyslu ustanovení § 6 odst. 2 věty první zákona o péči o zdraví lidu. Závěr odvolacího soudu o tom, že vzhledem k účelu a smyslu závodní preventivní péče je třeba příslušného závodního lékaře považovat za ošetřujícího lékaře ve smyslu § 21 odst. 1 zákona č. 20/1966 Sb., kompetentního k vydání lékařského posudku o zdravotní způsobilosti k práci , je proto správný.
 Byl-li lékařský posudek nebo rozhodnutí podle ustanovení § 46 odst. 1 písm. d) zák. práce vydán v souladu s právními předpisy, nepodléhá toto správní rozhodnutí v řízení zahájeném na návrh zaměstnance podle ustanovení § 64 zák. práce z hlediska svého obsahu přezkoumání soudem, a soud z takového rozhodnutí vychází (§ 135 odst. 2 o.s.ř.). Ze skutečnosti, že soud v konkrétním případě z lékařského posudku vychází (je povinen vycházet), a že tedy není oprávněn závěry posudku jakkoli doplňovat, vyplývá, že jakékoliv výtky žalobkyně zpochybňující obsah a závěry lékařského posudku MUDr. M. Z. ze dne 5.6.2002 (namítá-li, že zde vyslovený závěr je v jasném rozporu s výpovědí jmenovaného lékaře při ústním jednání před soudem prvního stupně a že tento lékař nemohl být v době vyhotovování znaleckého posudku řádně seznámen s pracemi prováděnými ve firmě žalované, ani s konkrétními pracovními podmínkami jednotlivých osob ) nemohou být opodstatněné.
 Úvaha dovolatelky, že v době dání výpovědi bylo v provozních možnostech žalované přidělovat žalobkyni na dosavadním pracovišti takovou práci, která odpovídala jejímu zdravotnímu stavu, znamená rovněž polemiku se závěry lékařského posudku MUDr. Z. Nepřihlíží totiž náležitě k tomu, že na tomto dosavadním pracovišti splňujícím požadavky vyplývající z ustanovení § 133 odst. 3 zák. práce (podle zjištění odvolacího soudu se jednalo o chráněnou dílnu zaměstnávající převážně zaměstnance se změněnou pracovní schopností, jimž žalovaná přizpůsobila pracovní podmínky tak, aby vyhovovaly jejich zdravotnímu stavu a pracovní způsobilosti ) žalovaná již dříve přistupovala k žalobkyni se zvláštními ohledy a poskytovala jí úlevy. I přesto však žalobkyně byla po celou dobu trvání pracovní poměru u žalované v opakované v pracovní neschopnosti, často dlouhodobého charakteru, a stěžovala si, že je přetěžovaná. Následný lékařský posudek, který byl vyvrcholením těchto


text:
stálých a - jak vyplývá z obsahu tohoto posudku - výrazně se zhoršujících zdravotních potíží žalobkyně, všechny výše zmíněné skutečnosti zohledňuje (srov. výslovné znění .i menší zátěže povedou k její fyzické neschopnosti toto (práci) konat! ) a obsahuje tak objektivní zhodnocení zdravotní způsobilosti žalobkyně k práci, kterou až dosud vykonávala i s poskytovanými úlevami, které - jak uvedeno výše - její zdravotní problémy nevyloučily.
 Z uvedeného vyplývá, že rozsudek odvolacího soudu je z hlediska uplatněného dovolacího důvodu správný. Protože nebylo zjištěno (a ani dovolatelkou tvrzeno), že by rozsudek odvolacího soudu byl postižen vadou uvedenou v ustanovení § 229 odst. 1, § 229 odst. 2 písm. a) a b) a § 229 odst. 3 o.s.ř. nebo jinou vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci, Nejvyšší soud České republiky dovolání žalobkyně podle ustanovení § 243b odst. 2, části věty před středníkem o.s.ř. zamítl.
 V dovolacím řízení vznikly žalované náklady, které v rozsahu, v jakém byly potřebné k účelnému bránění jejího práva, spočívají v odměně za zastupování advokátkou ve výši 2.500,- Kč [srov. § 7 písm. c), § 10 odst. 3 a § 18 odst.1 vyhlášky č. 484/2000 Sb. ve znění vyhlášek č. 49/2001 Sb. a č. 110/2004 Sb.] a v paušální částce náhrady výdajů ve výši 75,- Kč (srov. § 13 odst. 3 vyhlášky č. 177/1996 Sb. ve znění vyhlášek č. 235/1997 Sb., č. 484/2000 Sb. a č. 68/2003 Sb.), tedy celkem 2.575,- Kč. Protože dovolání žalobkyně bylo zamítnuto, soud jí ve smyslu ustanovení § 243b odst. 5, věty první, § 224 odst. 1 a § 142 odst. 1 o.s.ř. uložil, aby tyto náklady žalované nahradila; ve smyslu ustanovení § 149 odst. 1 o.s.ř. je žalobkyně povinna náhradu nákladů řízení zaplatit k rukám advokátky, která žalovanou v tomto řízení zastupovala.


text:
Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 Brno IČO 26977818 kontakty (12.11.2019) | Finance.cz
 Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 Brno IČO: 26977818
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4, která sídlí v obci Brno a bylo jí přiděleno IČO 26977818.
 Firma s názvem Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 se sídlem v obci Brno byla založena v roce 2005. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 8 osob.
 Základní údaje o Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 IČO: 26977818
 Krajský soud v Brně 31.8.2005
 26977818
 Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4
 Společenství vlastníků jednotek 31.8.2005
 Aktuální kontaktní údaje Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4
 Kontakty na Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 IČO: 26977818
 Letovická 1411 , 621 00 Brno Česká republika
 Letovická 1411/2, Řečkovice, 621 00 Brno 15.9.2015
 Letovická 2 , Brno Česká republika
 Brno, Letovická 2, okres Brno-město, PSČ 62100 31.8.2005 - 15.9.2015
 Obory činností Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 IČO: 26977818
 Správa domu 31.8.2005
 Vedení firmy Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 IČO: 26977818
 Ing. Josef Beran 11.9.2015
 Letovická 1411/2, Řečkovice, 621 00 Brno
 Ing. Radek Hejl 11.9.2015
 Letovická 1412 , 621 00 Brno Česká republika
 Letovická 1412/4, Řečkovice, 621 00 Brno
 Ing. Václav Vašek 11.9.2015
 Ing. Josef Beran 31.8.2005 - 19.8.2010
 Letovická 2 , 621 00 Brno Česká republika
 Brno, Letovická 2, PSČ 62100
 Jiří Omasta 31.8.2005 - 19.8.2010
 Letovická 4 , 621 00 Brno Česká republika
 Brno, Letovická 4, PSČ 62100
 Hana Stehlíková 31.8.2005 - 19.8.2010
 Ing. Luboš Zahradníček 19.8.2010 - 11.9.2015
 od 20.5.2010 do 20.5.2015
 Letovická 1412 , 621 00 Brno - Řečkovice Česká republika
 Brno - Řečkovice, Letovická 1412/4, PSČ 62100
 Ing. Jiří Rýdel 19.8.2010 - 11.9.2015
 Letovická 1411 , 621 00 Brno - Řečkovice Česká republika
 Brno - Řečkovice, Letovická 1411/2, PSČ 62100
 Libuše Francová 19.8.2010 - 11.9.2015
 Sbírka Listin Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 IČO: 26977818
 S 4656/SL 17 ostatní zápis ze schůze výboru SVJ Krajský soud v Brně 25.6.2015 20.8.2015 16.9.2015 1
 S 4656/SL 16 ostatní zápis ze schůze shromáždění SVJ Krajský soud v Brně 25.6.2015 20.8.2015 16.9.2015 5
 S 4656/SL 15 účetní závěrka [2013] Krajský soud v Brně 23.4.2014 24.4.2014 2
 S 4656/SL 14 účetní závěrka 2012 Krajský soud v Brně 31.12.2012 29.4.2013 2.5.2013 2
 S 4656/SL 13 účetní závěrka 2011 Krajský soud v Brně 31.12.2011 25.4.2012 15.5.2012 2
 S 4656/SL 12 účetní závěrka 2010 Krajský soud v Brně 27.7.2011 2
 S 4656/SL 11 účetní závěrka 2009 Krajský soud v Brně 29.9.2010 2
 S 4656/SL 9 podpisové vzory + ČP - 3x Krajský soud v Brně 30.6.2010 2.9.2010 3
 S 4656/SL 8 ostatní - zápis z 1. schůze výboru Krajský soud v Brně 20.5.2010 2.9.2010 1
 S 4656/SL 7 ostatní - zápis ze shromáždění SVJ Krajský soud v Brně 20.5.2010 2.9.2010 3
 S 4656/SL 10 ostatní - čestné prohlášení Krajský soud v Brně 1.7.2010 2.9.2010 1
 S 4656/SL 6 účetní závěrka 2007 Krajský soud


text:
v Brně 22.7.2008 19.12.2008 6
 S 4656/SL 5 účetní závěrka 2006 Krajský soud v Brně 30.7.2007 10.12.2007 6
 S 4656/SL 4 účetní závěrka -2005 Krajský soud v Brně 31.12.2005 25.10.2006 0
 S 4656/SL 3 podpisové vzory -ČP Krajský soud v Brně 29.11.2005 0
 S 4656/SL 2 ostatní -zápis ze schůze Krajský soud v Brně 5.5.2005 29.11.2005 0
 S 4656/SL 1 notářský zápis -NZ 218/2005-stanovy Krajský soud v Brně 5.5.2005 29.11.2005 0
 Hodnocení Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4
 Výpis dat pro firmu Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4 obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy Společenství vlastníků jednotek Letovická 2 a 4, 26977818 na obchodním rejstříku


text:
VR SPEDO s.r.o. IČO: 27653196, Čelákovice, výpis z rejstříku (16.07.2019) | Euro.cz
 Firma VR SPEDO s.r.o. IČO 27653196
 VR SPEDO s.r.o. má aktuální nebo historický záznam v těchto rejstřících: obchodní rejstřík, živnostenský rejstřík.
 VR SPEDO s.r.o. (27653196) je Společnost s ručením omezeným. Sídlí na adrese Jiřinská 1574, Čelákovice Česká republika. Do obchodního rejtříku byla zapsána dne 31. 1. 2007 a je stále aktivní. VR SPEDO s.r.o. má celkem jednu provozovnu a tři živnosti.
 Jako zdroj dat o VR SPEDO s.r.o. nám sloužily tyto stránky:
 Detailní informace o VR SPEDO s.r.o. na Justice.cz
 Detailní informace o VR SPEDO s.r.o. na rzp.cz
 Výpis dat pro VR SPEDO s.r.o. na portále firmy.euro.cz obsahuje pouze takové informace, které lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 Základní údaje VR SPEDO s.r.o.
 C 121777
 Aktuální kontaktní údaje VR SPEDO s.r.o.
 Kapitál VR SPEDO s.r.o.
 Sídlo VR SPEDO s.r.o.
 Jiřinská 1574 , Čelákovice Česká republika
 Čelákovice, Jiřinská 1574, okres Praha-východ, PSČ 25088 26.2.2010
 Jiřinská 1574 , Čelákovice - Čelákovice Česká republika
 Čelákovice - Čelákovice, Jiřinská 1574, okres Praha-východ, PSČ 25088 19.1.2010 - 26.2.2010
 Dvořákova 594 , Čelákovice - Čelákovice Česká republika
 Čelákovice - Čelákovice, Dvořákova 594, okres Praha-východ, PSČ 25088 31.1.2007 - 19.1.2010
 Předmět podnikání VR SPEDO s.r.o.
 silniční motorová doprava - nákladní vnitrostátní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti do 3,5 tuny včetně, - nákladní vnitrostátní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti nad 3,5 tuny, - nákladní mezinárodní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti do 3,5 tuny včetně, - nákladní mezinárodní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti nad 3,5 tuny 26.2.2010
 Hostinská činnost 11.2.2009
 Zemědělská výroba 11.2.2009
 silniční motorová doprava - nákladní vnitrostátní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti do 3,5 tuny včetně, - nákladní vnitrostátní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti nad 3,5 tuny, - nákladní mezinárodní provozovaná vozidly o největší povolené hmotnosti do 3,5 tuny včetně 11.2.2009 - 26.2.2010
 specializovaný maloobchod a maloobchod se smíšeným zbožím 31.1.2007 - 11.2.2009
 pronájem a půjčování věcí movitých 31.1.2007 - 11.2.2009
 zprostředkování obchodu a služeb 31.1.2007 - 11.2.2009
 silniční motorová doprava nákladní 31.1.2007 - 11.2.2009
 vedení firmy VR SPEDO s.r.o.
 Statutární orgán VR SPEDO s.r.o.
 Roman Dvořák 19.1.2010
 Jiřinská 1574 , 250 88 Čelákovice Česká republika
 Čelákovice, Jiřinská 1574, PSČ 25088
 Roman Dvořák 31.1.2007 - 31.8.2007
 Vlastimil Pastorek 31.1.2007 - 12.5.2008
 U Zdymadel 1470 , 250 88 Čelákovice Česká republika
 Čelákovice, U Zdymadel 1470, PSČ 25088
 Václav Urban 12.5.2008 - 19.1.2010
 Komenského 42 , 250 88 Čelákovice - Sedlčánky Česká republika
 Čelákovice - Sedlčánky, Komenského 42, PSČ 25088
 Sbírka Listin VR SPEDO s.r.o.
 C 121777/SL 9 zakladatelské dokumenty -bez data Městský soud v Praze 13.1.2010 10.2.2010 6
 C 121777/SL 15 notářský zápis, smlouvy o převodu obchod. podílu NZ 5/2010 Městský soud v Praze 11.1.2010 13.1.2010 10.2.2010 8
 C 121777/SL 14 zakladatelské dokumenty, notářský zápis NZ 6/2010 Městský soud v Praze 11.1.2010 13.1.2010 10.2.2010 12
 C 121777/SL 13 ostatní rozhodnutí společníku Městský soud v Praze 11.1.2010 13.1.2010 10.2.2010 1
 C 121777/SL 12 notářský zápis NZ 4/2010 Městský soud v


text:
Praze 11.1.2010 13.1.2010 10.2.2010 6
 C 121777/SL 11 podpisové vzory Městský soud v Praze 11.1.2010 13.1.2010 10.2.2010 1
 C 121777/SL 10 ostatní z jednání VH. Městský soud v Praze 11.1.2009 13.1.2010 10.2.2010 1
 C 121777/SL 8 zakladatelské dokumenty Městský soud v Praze 28.1.2009 10.2.2009 23.2.2009 3
 C 121777/SL 7 notářský zápis NZ 26/2009 Městský soud v Praze 28.1.2009 10.2.2009 23.2.2009 2
 C 121777/SL 6 notářský zápis NZ 242/2007 Městský soud v Praze 24.8.2007 29.8.2007 12.9.2007 7
 C 121777/SL 5 notářský zápis NZ 244/2007 Městský soud v Praze 24.8.2007 29.8.2007 12.9.2007 9
 C 121777/SL 4 notářský zápis, smlouvy o převodu obchod. podílu NZ 243/2007 Městský soud v Praze 24.8.2007 29.8.2007 12.9.2007 6
 C 121777/SL 3 souhlas druhého manžela Městský soud v Praze 14.12.2006 17.4.2007 1
 C 121777/SL 2 podpisové vzory Městský soud v Praze 14.12.2006 17.4.2007 2
 C 121777/SL 1 zakladatelské dokumenty, notářský zápis NZ 289/2006 Městský soud v Praze 14.12.2006 17.4.2007 9
 Jiřinská 1574, Čelákovice 250 88
 Živnosti a provozovny VR SPEDO s.r.o.
 Zálužská 128, Čelákovice 250 88
 1009922947
 MY SPEDO, s.r.o. - 29145481 - Jinočany
 VR SPEDO s.r.o. - 27653196 - Čelákovice


text:
22/1961 Sb. Vyhláška Ústředního geologického úřadu a ministerstva financí o projektování, rozpočtování, plánován...
 Minulé znění 30.06.1967 - 31.12.1967
 Vyhláška č. 22/1961 Sb.Vyhláška Ústředního geologického úřadu a ministerstva financí o projektování, rozpočtování, plánování, financování, fakturování a placení geologických prací
 Částka 10/1961
 Platnost od 09.03.1961
 Zrušeno k 01.01.1968 (22/1967 Sb.)
 Minulé znění 30.06.1967 - 31.12.1967Předpis je již zrušen
 ČÁST ČTVRTÁ - Fakturování geologických prací (§ 16 - § 20)
 Ústředního geologického úřadu a ministerstva financí
 ze dne 15. února 1961
 o projektování, rozpočtování, plánování, financování, fakturování a placení geologických prací
 Ústřední geologický úřad a ministerstvo financí v dohodě se Státní plánovací komisí a ostatními zúčastněnými orgány, po projednání s krajskými národními výbory a vybranými podniky, stanoví podle § 2 vládního nařízení č. 11/1958 Sb., o organizaci státní geologické služby, § 11 odst. 1 a 2 zákona č. 83/1958 Sb., o úpravě finančního plánování a finančního hospodaření národních podniků a ostatních hospodářských organizací státního socialistického sektoru, podle § 20 odst. 1 písm. a) zákona č. 8/1959 Sb., kterým se stanoví základní pravidla o státním rozpočtu a o hospodaření s rozpočtovými prostředky a podle ustanovení § 15 odst. 1 písm. f) vládního nařízení č. 81/1958 Sb., o správě národního majetku:
 § 11 – § 14zrušeno
 Fakturování geologických prací
 Fakturování geologických prací, prováděných podle hospodářské smlouvy
 (1) Pro účely fakturace se o rozsahu prací provedených dodavatelským způsobem podle hospodářské smlouvy vyhotoví na místě prováděných prací a za účasti zástupce odběratele protokol *) do 5 dnů po uplynutí příslušného kalendářního měsíce.
 Skončí-li práce v průběhu měsíce nebo jde-li o práce, které budou fakturovány celkovou fakturou [§ 17 odst. 1 písm. b)], vyhotoví se protokol do 5 dnů po jejich ukončení.
 (2) Protokol o provedených pracích, který vyhotoví provádějící organizace, musí vedle údajů uvedených v § 15 odst. 4 písm. a), b), d), e), f) obsahovat ještě:
 a) název a adresu odběratele,
 b) datum a bližší označení hospodářské smlouvy,
 c) celkovou rozpočtovanou hodnotu prací,
 d) další údaje vyplývající z hospodářské smlouvy, popřípadě předepsané zvláštními předpisy,
 e) prohlášení, že provedené práce odpovídají všem předpisům pro provádění geologických prací, platným cenám a jsou v souladu s uzavřenou hospodářskou smlouvou,
 f) datum a vlastnoruční podpisy zástupce provádějící organizace a odběratele.
 Druhy faktur
 (1) Geologické práce se fakturují:
 a) měsíčními fakturami,
 b) celkovými fakturami,
 c) měsíčními souhrnnými fakturami.
 (2) Měsíčními fakturami se fakturují geologické práce provedené za kalendářní měsíc.
 (3) Celkovými fakturami se fakturují geologické práce, jejichž provedení podle plánu nebo hospodářské smlouvy nemá trvat déle než 45 kalendářních dnů.
 (4) Měsíčními souhrnnými fakturami je možno fakturovat geologické práce financované ze státního rozpočtu, provedené za kalendářní měsíc na více úkolech jedním podnikem.
 Obsah faktur
 (1) Faktury za geologické práce smí obsahovat tyto údaje:
 a) označení faktury s uvedením jejího druhu; poslední měsíční faktura musí být výslovně označena jako poslední,
 b) název a adresu provádějící organizace,
 c) sídlo pobočky banky, s níž je ve spojení provádějící organizace a číslo jejího bankovního účtu,
 d) datum vyhotovení a číslo faktury,
 e) den odeslání faktury, který musí být shodný s datem poštovního razítka nebo při