text:
GFŘ k příslušnému bodu agendy jednání (proběhlo dne 24.3.2017). Já s tím v této fázi nic neudělám - další posun by mohl přinést maximálně soudní spor.
 Ad a) Otázka povahy investičního příspěvku od zřizovatele pro PO (§ 31 odst. 1 písm. b) zákona
 č. 250/2000 Sb., v platném znění) a věcně obdobných plnění ve vztahu DSO a jeho členských obcí
 V souvislosti s poskytnutím investičního příspěvku z rozpočtu zřizovatele jeho PO či s poskytnutím jemu obdobných plnění (např. účelové dotace, členský vklad) ve vztahu DSO a jeho členských obcí na pořízení hmotného majetku zastáváme názor, že je třeba sledovat zejména:
 1) vlastnictví, tj. zda jde o hmotný majetek:
 · předaný k hospodaření, kde jeho právním vlastníkem zůstává územní samosprávný celek (dále jen „ÚSC“), resp. DSO, který majetek podle příslušných předpisů předává příspěvkovým organizacím k hospodaření, nebo
 · vložený, kdy jeho právním vlastníkem zůstává členská obec, která majetek vkládá do DSO.
 V kontextu cíle předmětné úpravy v novele ZDP, která je součástí dosud projednávaného daňového balíčku (návrhu zákona, kterým se mění některé zákony v oblasti daní) ve znění sněmovního tisku 873, tj. umožnit daňové odpisování i právním nevlastníkům v případě majetku předaného k hospodaření („svěření“), resp. v případě majetku vloženého členskými obcemi do DSO, je podle našeho názoru také nutné chápat text z odůvodnění bodů 117 a 127 návrhu novely a relevantních přechodných ustanovení týkající se investičního příspěvku poskytnutého ÚSC, resp. dotace účelově poskytnuté obcí (včetně textu přechodného ustanovení bod 8 čl. II Přechodná ustanovení). Tzn., že se nesnižuje vstupní cena hmotného majetku o předmětný příspěvek při splnění dalších podmínek jen v situacích uvedených předání k hospodaření („svěření“) a vložení (tedy tehdy, kdy nedochází k převodu hmotného majetku na jiného právního vlastníka). Záměrem nové úpravy nebyla změna stávajícího daňového režimu v oblasti zacházení s veřejnými zdroji při pořízení hmotného majetku právními vlastníky.
 2) primární zdroj investičního příspěvku z rozpočtu zřizovatele nebo obdobného plnění ve vztahu DSO a jeho členských obcí, tj. zda jde o finanční prostředky poskytnuté z vlastních zdrojů poskytovatele nebo zda poskytovatel sám získal tyto prostředky z jiných než vlastních zdrojů.
 Pokud bude investiční příspěvek z rozpočtu zřizovatele nebo obdobné plnění ve vztahu DSO a jeho členských obcí prokazatelně poskytnuto z vlastních zdrojů poskytovatelů – právních vlastníků majetku (tj. ÚSC nebo DSO), pak není nutné vstupní cenu hmotného majetku snižovat o předmětný „příspěvek“. Vlastními zdroji poskytovatele však nejsou např. jím přijaté dotace od státu na pořízení hmotného majetku nebo obdobné jím přijaté finanční prostředky v rámci souhrnných finančních vztahů v systému veřejných rozpočtů apod. Základním principem ustanovení ZDP o snižování vstupní ceny hmotného majetku, z níž jsou uplatňovány daňové odpisy, je, aby si poplatník daňově nereprodukoval to, co nevynaložil ze svých zdrojů. Proto se snižuje vstupní cena hmotného majetku o finanční prostředky poskytnuté na pořízení hmotného majetku z „veřejných zdrojů“ (§ 29 odst. 1 ZDP).


text:
29 Cdo 3227/2011
 NEJVYŠŠÍ SOUD ýESKÉ REPUBLIKY 29 Cdo 3227/2011-144
 Nejvyšší soud ýeské republiky rozhodl v senátČ složeném z p edsedy JUDr. Petra Gemmela a soudc JUDr. Zde ka Krmá e a JUDr. Ji ího Zavázala v právní vČci žalobkynČ PROFI CREDIT Czech, a. s., se sídlem v Praze 1, Klimentská 1216/46, PSý 110 00, identifikaní íslo osoby 61 86 00 69, zastoupené JUDr. Ervínem Perthenem, advokátem, se sídlem v Hradci Králové, Velké námČstí 135/19, PSý 500 03, proti žalovaným 1) Ing. Dagmar Konené, se sídlem v OstravČ, Novákova 12, PSý 700 30, jako insolvenní správkyni dlužnice Yvetty Lebánkové, zastoupené JUDr. Radkem Závodným, advokátem, se sídlem v Olomouci, Krapkova 1159/3, PSý 779 00 a 2) YvettČ Lebánkové, narozené 22. listopadu 1962, bytem v Haví ovČ, Uzav ená 8/1011, o urení pravosti pohledávky, vedené u Krajského soudu v OstravČ pod sp. zn. 33 Cm 13/2009, jako incidenní spor v insolvenní vČci dlužnice Yvetty Lebánkové, vedené u Krajského soudu v OstravČ pod sp. zn. KSOS 33 INS 4982/2009, o dovolání žalobkynČ proti rozsudku Vrchního soudu v Olomouci ze dne 2. b ezna 2011, . j. 12 Cmo 13/2010-112, takto:
 I. Dovolání se odmítá. II. ŽalobkynČ je povinna zaplatit první žalované na náhradu náklad dovolacího ízení ástku 2.904,-K, do t í dn od právní moci tohoto usnesení, k rukám jejího zástupce. III. Ve vztahu mezi žalobkyní a druhou žalovanou nemá žádný z úastník právo na náhradu náklad dovolacího ízení.
 Krajský soud v OstravČ (dále jen insolvenní soud ) rozsudkem ze dne 8. b ezna 2010, . j. 33 Cm 13/2009-32, uril, že žalobkynČ má v insolvenním ízení druhé žalované (Yvetty Lebánkové) pohledávku ve výši 3.888,-K (výrok I.), žalobu, aby bylo ureno, že žalobkynČ má v insolvenním ízení druhé žalované i pohledávku ve výši 16.098,-K, zamítl (výrok II.) a rozhodl, že žádný z úastník nemá právo na náhradu náklad ízení (výrok III.). Vrchní soud v Olomouci k odvolání žalobkynČ rozsudkem ze dne 2. b ezna 2011, . j. 12 Cmo 13/2010-112, rozsudek insolvenního soudu v zamítavém výroku ve vČci samé a ve výroku o nákladech ízení potvrdil (první výrok) a rozhodl o náhradČ náklad odvolacího ízení (druhý a t etí výrok). Odvolací soud-odkazuje na ustanovení § 198 a § 199 zákona . 182/2006 Sb., o úpadku a zp sobech jeho ešení (insolvenního zákona)-p itakal závČru insolvenního soudu, podle nČhož režim vykonatelných pohledávek má v insolvenním ízení jen ta pohledávka, jejíž vykonatelnost byla doložena ve ejnou listinou nejpozdČji u p ezkumného jednání. Jelikož o pohledávce, která je p edmČtem tohoto ízení (tj. o pohledávce ve výši 19.986,-K /sestávající ze smČnené sumy 19.875,-K a smČneného úroku 111,-K/, ze smČnky vystavené dlužnicí k zajištČní pohledávky ze smlouvy o revolvingové p jce . 45888/04015-dále též jen sporná pohledávka ) bylo rozhodnuto rozhodím nálezem ze dne 3. prosince 2009 a p ezkumné jednání, u nČhož byla sporná pohledávka pop ena, se konalo 21. zá í 2009 (a žaloba v dané vČci byla podána 6. íjna 2009), není pochyb o tom, že s žalobkyní p ihlášenou pohledávkou je nutno nakládat

type: other


text: jako s pohledávkou nevykonatelnou . Dále odvolací soud zd raznil, že v rozsahu ástky 16.098,-K doplnila žalobkynČ údaj smČnené sumy do bankosmČnky neoprávnČnČ, uzavíraje, že ujednání o smluvní pokutČ obsažené ve smlouvČ o revolvingové p jce je absolutnČ neplatné pro rozpor s dobrými mravy podle ustanovení § 39 zákona . 40/1964 Sb., obanského zákoníku. Proti potvrzujícímu výroku rozsudku odvolacího soudu ve vČci samé podala žalobkynČ dovolání, odkazujíc do jeho p ípustnosti na ustanovení § 238a odst. 1 písm. a) a § 237 odst. 1 a 3 zákona . 99/1963 Sb., obanského soudního ádu (dále jen o. s. . ) a spat ujíc zásadní právní význam napadeného rozsudku v ešení otázky, zda se m že pohledávka v rámci insolvenního ízení stát vykonatelnou i po p ezkumném jednání a zda je soud povinen k této vykonatelnosti v rámci incidenního sporu p ihlížet. Jinými slovy, zda lze vykládat ustanovení § 198 odst. 3 insolvenního zákona tak, že k vykonatelnosti pohledávky lze p ihlížet pouze, pokud je doložena do p ezkumného jednání a pak již k vykonatelnosti není možno p ihlížet . Namítá existenci dovolacích d vod podle ustanovení § 241a odst. 2 písm. a) a b) o. s. ., tj. že ízení je postiženo vadou, která mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve vČci a že rozhodnutí odvolacího soudu spoívá na nesprávném právním posouzení vČci. V rovinČ uplatnČných dovolacích d vod zd raz uje, že: Doložení vykonatelnosti do p ezkumného jednání má vliv pouze na to, jak má být pohledávka p ezkoumána-zda jako vykonatelná i jako nevykonatelná. Pokud ale vyjde najevo vykonatelnost pozdČji (a už je to proto, že d íve nebylo rozhodnutí v nalézacím ízení zasláno opat ené doložkou právní moci a vykonatelnosti proto, že se rozhodnutí stalo vykonatelné až po p ezkumném jednání), má to za následek p enesení d kazního b emene. Z toho d vodu soudy nemČly tvrdit, že pohledávka je nevykonatelná, mČly k vykonatelnosti p ihlížet a bylo na žalovaných, aby prokázaly d vod pop ení, p iemž ve smyslu § 199 odst. 2 insolvenního zákona v takovém p ípadČ nem že být d vodem pop ení jiné právní posouzení vČci. P itom d vod pop ení a nep iznání nároku byl založen jen na jiném právním posouzení vČci, což soud nemohl dle ustanovení § 199 odst. 2 insolvenního zákona uinit . Proto požaduje, aby Nejvyšší soud rozhodnutí soud nižších stup zrušil a vČc vrátil soudu prvního stupnČ k dalšímu ízení. První žalovaná považuje rozhodnutí odvolacího soudu za správné a navrhuje, aby Nejvyšší soud dovolání jako nep ípustné odmítl. Dovolání žalobkynČ proti potvrzujícímu výroku rozsudku odvolacího soudu ve vČci samé, které není p ípustné podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. a) a b) o. s. ., Nejvyšší soud neshledal p ípustným ani podle ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o. s. .; proto je podle ustanovení § 243b odst. 5 a § 218 písm. c) o. s. . odmítl. Uinil tak proto, že závČr, podle nČhož rozhodnou dobou pro posouzení, zda p ihlášená pohledávka je pohledávkou


text:
vykonatelnou, je i v insolvenních pomČrech doba konání p ezkumného jednání o pohledávce, Nejvyšší soud formuloval v usnesení ze dne 18. ervence 2013, sen. zn. 29 NSýR 25/2011, které bylo dne 13. listopadu 2013 schváleno obanskoprávním a obchodním kolegiem Nejvyššího soudu k uve ejnČní ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek. Jinými slovy-promítnuto do pomČr projednávané vČci-skutenost, že v dobČ po p ezkumném jednání, u nČhož první žalovaná spornou pohledávku pop ela, byl vydán rozhodí nález, jímž bylo rozhodnuto o zaplacení sporné pohledávky, nemá žádný vliv ani na aktivní vČcnou legitimaci k podání žaloby o urení pop ené pohledávky, ani na okruh d vod , pro které spornou pohledávku první žalovaná pop ela (mohla pop ít). Výrok o náhradČ náklad dovolacího ízení se opírá o ustanovení § 243b, § 224 odst. 1 a § 146 odst. 3 o. s. ., když dovolání žalobkynČ bylo odmítnuto a vznikla jí povinnost hradit první žalované úelnČ vynaložené náklady dovolacího ízení. Ty v dané vČci sestávají z odmČny advokáta za jeden úkon právní služby (vyjád ení k dovolání ze dne 25. srpna 2011) urené podle vyhlášky . 177/1996 Sb., o odmČnách advokát a náhradách advokát za poskytování právních služeb (advokátní tarif), ve znČní úinném do 31. prosince 2012. Incidenní spor o urení (pop ení) pravosti pohledávky je ve smyslu ustanovení § 9 odst. 3 písm. a) advokátního tarifu sporem o urení, zda tu je právní vztah nebo právo, u kterého se považuje za tarifní hodnotu ástka 25.000,-K. Tomu odpovídá (dle § 7 bodu 5 advokátního tarifu) mimosmluvní odmČna ve výši 2.100,-K. Spolu s náhradou hotových výdaj podle ustanovení § 13 odst. 3 advokátního tarifu ve výši 300,-K a s náhradou za 21% da z p idané hodnoty ve výši 504,-K (§ 137 odst. 3 o. s. .) tak dovolací soud p iznal první žalované k tíži žalobkynČ celkem ástku 2.904,-K. Výrok o náhradČ náklad dovolacího ízení ve vztahu mezi žalobkyní a druhou žalovanou je od vodnČn tím, že druhé žalované podle obsahu spisu žádné náklady nevznikly. Rozhodné znČní obanského soudního ádu pro dovolací ízení (do 31. prosince 2012) se podává z bodu 7., lánku II., zákona . 404/2012 Sb., kterým se mČní zákon . 99/1963 Sb., obanský soudní ád, ve znČní pozdČjších p edpis , a nČkteré další zákony. Toto usnesení se považuje za doruené okamžikem zve ejnČní v insolvenním rejst íku; úastník m incidenního sporu se však doruuje zvláštním zp sobem. Proti tomuto usnesení není p ípustný opravný prost edek. Nesplní-li povinná dobrovolnČ, co jí ukládá vykonatelné rozhodnutí, m že se oprávnČná domáhat výkonu rozhodnutí.
 V BrnČ 28. listopadu 2013 JUDr. Petr G e m m e l , v. r. p edseda senátu Za správnost vyhotovení: Marie Pezlarová


text:
6Ans13/2006
 è. j. 6 Ans 13/2006-55
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Milady Tomkové a soudcù JUDr. Bohuslava Hnízdila a JUDr. Brigity Chrastilové v právní vìci 3⁄4alobce: J. S . , proti 3⁄4alované: Èeská správa sociálního zabezpeèení, se sídlem Køí3⁄4ová 25, Praha 5, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti usnesení Krajského soudu v Ostravì ze dne 20. 9. 2006, è. j. 21 Cad 45/2005-37,
 II. ®ádný z úèastníkù øízení ne má právo na úhradu nákladù øízení o kasaèní stí3⁄4nosti.
 ®alobce (dále jen stì3⁄4ovatel ) vèas podanou kasaèní stí3⁄4ností napadl usnesení krajského soudu shora blí3⁄4e specifikované, kterým byla pro opo3⁄4dìnost odmítnuta jeho 3⁄4aloba na neèinnost 3⁄4alované, je3⁄4 mìla spoèívat v tom, 3⁄4e dne 27. 5. 2002 podal 3⁄4ádost o plný invalidní dùchod a 3⁄4alovaná o této 3⁄4ádosti nerozhodla ve lhùtì 60 dnù podle § 49 odst. 2 správního øádu.
 Stì3⁄4ovatel uplatnil u 3⁄4alované nárok dne 27. 5. 2002, právní úprava 3⁄4aloby na neèinnost správního orgánu byla pøijata zákonem è. 150/2002 Sb., soudní øád správní (dále jen s. ø. s. ), úèinným od 1. 1. 2003, podle ustálené judikatury Nejvy11ího správního soudu (srov. Ej 179/2006) mohla lhùta pro podání této 3⁄4aloby poèít plynout nejdøíve od úèinnosti této právní úpravy a skonèila 1. 1. 2004; stì3⁄4ovatel podal 3⁄4alobu na neèinnost a3⁄4 17. 2. 2005, krajský soud ji proto odmítl pro opo3⁄4dìnost (§ 46 odst. 1 písm. b/ s. ø. s.).
 V kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel namítá, 3⁄4e 3⁄4alovaná o jeho 3⁄4ádosti ze dne 27. 5. 2002 doposud nerozhodla, popisuje úkony uèinìné Okresní správou sociálního zabezpeèení v roce 2002, posudkovou komisí MPSV v roce 2003, soud podle jeho názoru postupoval nespravedlivì.
 K výzvì soudu ze dne 10. 10. 2006, è. j. 21 Cad 45/2006-43, aby pøedlo3⁄4il pro øízení o kasaèní stí3⁄4nosti plnou moc udìlenou advokátu, nebo» tak 3⁄4ádá § 105 s. ø. s., a doplnil dùvody kasaèní stí3⁄4nosti, stì3⁄4ovatel soudu odpovìdìl, 3⁄4e mu soud nebude diktovat, 3⁄4e musí být zastoupen advokátem a dále ji3⁄4 na výzvu nereagoval.
 V øízení o kasaèní stí3⁄4nosti musí být stì3⁄4ovatel zastoupen advokátem (§ 105 s. ø. s.); stì3⁄4ovatel byl pouèen krajským soudem o mo3⁄4nosti ustanovení zástupce pro takové øízení soudem a rovnì3⁄4 byl pouèen o následcích v pøípadì, 3⁄4e zastoupen advokátem v tomto øízení nebude (è. l. 44 soudního spisu).
 Nedostatek plné moci udìlené advokátu pro øízení, v nìm3⁄4 je zastoupení povinné, pøedstavuje odstranitelnou pøeká3⁄4ku øízení, pro její3⁄4 odklizení uèinil krajský soud v1e, co bylo v jeho silách; jestli3⁄4e stì3⁄4ovatel na výzvu soudu nereagoval, respektive reagoval výslovnì negativním zpùsobem, nezbývá Nejvy11ímu správnímu soudu pro nemo3⁄4nost pokraèovat v øízení ne3⁄4 kasaèní stí3⁄4nost odmítnout (§ 46 odst. 1 písm. a/ ve spojení s § 120 s. ø. s.), nebo» tento nedostatek podmínek øízení brání, aby vìc mohla být meritornì projednána.
 V pøípadì odmítnutí kasaèní stí3⁄4nosti nemá 3⁄4ádný z úèastníkù právo na náhradu nákladù øízení (§ 60 odst. 3 ve spojení s § 120 s. ø. s.).


text:
Právní úprava společenství vlastníků jednotek a bytových družstev
 Ačkoli naše účetní firma zpracovává účetnictví zejména podnikatelským subjektům, mám určité zkušenosti i s účetnictvím společenství vlastníků jednotek (SVJ). Na jedné ze svých brigád v účetní firmě jsem s účetnictvím jednoho SVJ vypomáhal. Také jsem se zúčastnil v roce 2015 výběrového řízení na pozici externího účetního SVJ a bytových družstev, což mě motivovalo k účasti na semináři na toto téma, který uspořádala Ing. Simona Kropáčková.
 Společenství vlastníků jsou regulována paragrafy 1194-1216 nového občanského zákoníku účinného ode dne 1.1.2014.
 § 1194 odstavec 1 definuje SVJ jako právnickou osobu založenou za účelem zajišťování správy domu a pozemku. Zakazuje také SVJ jakoukoli podnikatelskou činnost.
 Podle odstavce 2 téhož paragrafu je členství v SVJ neoddělitelně spojeno s vlastnictvím jednotky. Členové ručí za dluhy SVJ podle svého podílu na společných částech.
 Více SVJ se může podle § 1197 sdružovat za určitým účelem, ale smí se přitom platně zavázat pouze k platbě členského vkladu nebo členských příspěvků.
 SVJ se podle § 1198 odstavce 1 povinně zakládá, jestliže je v určitém domě minimálně 5 jednotek, z nichž alespoň 3 mají 3 různé vlastníky. § 1199 umožňuje založit SVJ i tehdy, když je v domě méně jednotek, jestliže s tím všichni vlastníci souhlasí.
 § 1200 odstavec 1 stanovuje, že společenství je založeno schválením stanov. Vyžaduje se souhlas se stanovami ze strany všech vlastníků. To neplatí, pokud společenství bylo založeno prohlášením o rozdělení práva k domu a pozemku na vlastnické právo k jednotkám nebo ujednáním ve smlouvě o výstavbě. Stejná pravidla určují podle odstavce 3 téhož paragrafu, za jakých okolností musí mít stanovy formu veřejné listiny.
 Název musí podle odstavce 2 téhož paragrafu obsahovat slova „společenství vlastníků“ a označení domu, pro který SVJ vzniklo. Sídlo musí být v tomto domě. Dalšími povinnými náležitostmi stanov jsou členská práva a povinnosti, určení orgánů SVJ a prvních členů statutárního orgánu a pravidla pro správu objektu a jeho ekonomický provoz.
 § 1205 určuje orgány SVJ. Nejvyšším orgánem je shromáždění tvořené všemi orgány jednotek, statutárním orgánem je výbor.
 SVJ se podle § 1215 zruší tehdy, když dojde k zániku vlastnického práva ke všem jednotkám v domě. Podle § 1216 se zrušuje bez likvidace.
 Pokud jde o bytová družstva, tak pro ty platí v mnoha směrech podobná pravidla jako například o družstvech založených za účelem podnikání. Zapisují se tedy do obchodního rejstříku a podle § 727 zákona o obchodních korporacích odstavce 3 smí provozovat i určitou doplňkovou činnost. Pokud ale vytvoří zisk, musí jej podle § 750 použít na uspokojování bytových potřeb členů nebo rozvoj bytového družstva.
 Bytové družstvo funguje tak, že byty v určitém bytovém domě jsou v jeho vlastnictví a pronajímá je pouze členům družstva, kteří jsou povinni kromě nájmu uhradit také členský vklad.
 Pravidla upravující podmínky nájmu družstevního bytu musí být zahrnuta do stanov nad rámec obecných náležitostí stanov družstva.
 Členství v bytovém družstvu zaniká podle § 734 hrubým porušením povinnosti nájemce vyplývající z nájmu nebo jeho odsouzením za úmyslný trestný čin na družstvu, jiném nájemci družstva nebo majetku nacházejícím se v domě družstva.


text:
Bytové družstvo smí podle § 735 zakázat nebo omezit členství právnické osoby.
 Bytové družstvo si může podle § 753-754 zřídit samosprávu, která domy družstva spravuje. Stanovy v takovém případě musí určit okruh působnosti samosprávy, podrobnější pravidla její činnosti a případnou možnost členů samospráv jmenovat orgány bytového družstva.
 Nejvyšším orgánem bytového družstva je podle § 755 členská schůze, každý člen má 1 hlas.
 Bytové družstvo se podle paragrafů 756 a 757 zrušuje s likvidací. Podíl na likvidačním zůstatku odpovídá členskému vkladu a případný zbytek se rozdělí mezi členy rovným dílem.
 V některém z příštích příspěvků rozeberu účetnictví SVJ a bytových družstev.


text:
2As55/2008
 2 As 55/2008-84
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Milu1e Do1kové a soudcù Mgr. Radovana Havelce a JUDr. Vojtìcha ©imíèka v právní vìci 3⁄4alobce: FTV Prima, spol. s r. o., se sídlem Na ®ertvách 24/132, Praha 8-Libeò, zastoupeného Mgr. Ludmilou Kutìjovou, advokátkou se sídlem Sokolovská 49/5, Praha 8, proti 3⁄4alovanému: Rada pro rozhlasové a televizní vysílání, se sídlem ©krétova 44/6, Praha 2, proti rozhodnutí 3⁄4alovaného ze dne 25. 9. 2007, è. j. sot/8270/07, sp. zn. 2006/920/dzu/FTV, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti rozhodnutí Mìstského soudu v Praze ze dne 24. 1. 2008, è. j. 8 Ca 361/2007-49,
 Kasaèní stí3⁄4ností podanou v zákonné lhùtì se 3⁄4alobce jako stì3⁄4ovatel domáhá zru1ení shora uvedeného rozsudku Mìstského soudu v Praze, kterým byla zamítnuta jeho 3⁄4aloba proti rozhodnutí 3⁄4alovaného ze dne 25. 9. 2007, è. j. sot/8270/07, sp. zn. 2006/920/dzu/FTV. Tímto rozhodnutím byla stì3⁄4ovateli ulo3⁄4ena podle § 60 odst. 3 zákona è. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního vysílání a o zmìnì dal1ích zákonù, pokuta ve vý1i 100 000 Kè za poru1ení povinnosti stanovené v § 32 odst. 1 písm. g) citovaného zákona, kterého se stì3⁄4ovatel dopustil tím, 3⁄4e do vysílání programu televize Prima zaøadil dne 12. 4. 2006 v 18:31 hod poøad VyVolení, v nìm3⁄4 bylo zji1tìno verbální i neverbální násilí a prezentována konzumace alkoholu a nevhodné chování pod jeho vlivem. Tyto prvky pak 3⁄4alovaný pova3⁄4oval za zpùsobilé ohrozit psychický nebo mravní vývoj dìtí a mláde3⁄4e. Mìstský soud 3⁄4alobu zamítl, nebo» dospìl k závìru, 3⁄4e 3⁄4alovaný dostateèným zpùsobem zjistil skuteèný stav vìci, správní delikt byl jednoznaènì specifikován a rozhodnutí bylo vydáno v souladu se zákonem.
 Stì3⁄4ovatel v kasaèní stí3⁄4nosti uplatòuje dùvody uvedené v § 103 odst. 1 písm. a), b) a d) zákona è. 150/2002 Sb., soudní øád správní (dále jen s. ø. s. ). Nesouhlasí s tím, 3⁄4e byla naplnìna skutková podstata správního deliktu. Namítá, 3⁄4e správní rozhodnutí ani napadený rozsudek neobsahují popis toho, jak byly naplnìny jednotlivé slo3⁄4ky skutkové podstaty správního deliktu. Rozhodnutí se nevypoøádalo s popisem skutku, následku a pøíèinné souvislosti mezi skutkem a mo3⁄4ným ohro3⁄4ením. Z napadeného rozhodnutí tak není zøejmé, v èem a jak vysílání posuzovaného poøadu mohlo vývoj dìtí ohrozit. Tím byla poru1ena zásada nulla poena sine crimine . Stì3⁄4ovatel pova3⁄4uje za nedostateèný popis 3⁄4alovaného, který líèí scény, je3⁄4 jsou podle nìho zpùsobilé ohrozit mravní a psychický vývoj dìtí a mláde3⁄4e, dále konstatuje, 3⁄4e zásadní metodou osvojování vnìj1ího svìta dìtmi je nápodoba, pøièem3⁄4 vzory a modely mohou být zprostøedkovány i mediálnì. Stì3⁄4ovatel má zato, 3⁄4e nìkteré formulace 3⁄4alovaného pou3⁄4ité v rozhodnutí jsou úèelovì vybrány tak, aby vzbudily dojem nìèeho 1patného, popis skutkù je zavádìjící (v textu jsou pasá3⁄4e vytr3⁄4ené z kontextu, které navíc mohou pùsobit divnì)-stì3⁄4ovatel zdùrazòuje, 3⁄4e nelze uvedený poøad hodnotit podle pøepisù, navíc neúplných, ale jen na základì záznamu. Rovnì3⁄4 není zøejmé, z èeho vyplývá závìr 3⁄4alovaného o tom, 3⁄4e chování prezentované v poøadu není spoleèností akceptováno a tolerováno. Podle stì3⁄4ovatele je ze statistického 1etøení jednoznaènì zøejmé, 3⁄4e alkohol a s ním spojené nevhodné chování je v Èeské republice


text:
zcela normálním a spoleèností akceptovaným jevem a je té3⁄4 souèástí 3⁄4ivota dìtí i mladistvých (k tomu poukazuje na www.alkoholismus.wz.cz/statistiky). Jejich prezentace tak nemù3⁄4e vývoj dìtí a mladistvých ohrozit.
 Dále stì3⁄4ovatel vytýká 3⁄4alovanému subjektivní hodnocení poøadu bez odborných znalostí. Poukazuje na to, 3⁄4e neurèitý pojem ( poøady, které by mohly ohrozit psychický nebo morální vývoj dìtí a mláde3⁄4e ) musí být vylo3⁄4en odbornì a objektivnì a musí být prokázáno, 3⁄4e v pøípadì urèitého poøadu k poru1ení povinnosti do1lo. Uvádí k tomu, 3⁄4e 3⁄4alovaný svoji domnìnku o tom, 3⁄4e zásadní metodou osvojování vnìj1ího svìta dìtmi je nápodoba, nièím nedokládá (3⁄4ádným posudkem èi stanoviskem). Navíc prof. W. ve svém posudku, který stì3⁄4ovatel ve správním øízení pøedlo3⁄4il, konstatuje, 3⁄4e díly poøadu VyVolení ze záøí 2005 neobsahovaly 3⁄4ádné situace spojené s po3⁄4íváním alkoholu svádìjící k napodobení. Stì3⁄4ovatel poukazuje také na to, 3⁄4e napadené rozhodnutí je opøeno pouze o okolnosti svìdèící v jeho neprospìch. Akceptace takto nedostateènì popsané objektivní stránky správního deliktu, by pro stì3⁄4ovatele pøedstavovala zásah do jeho právní jistoty, nebo» si nemù3⁄4e být do budoucna jist napø. jaké slovní vyjádøení osoby, s ní3⁄4 je natáèen rozhovor, je pro 3⁄4alovaného pøijatelné a jaké bude naopak shledávat rozporným se zákonem. K tomu poukazuje na rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 7. 4. 2006, sp. zn. 6 As 19/2005. Nedostateèným popisem objektivní stránky deliktu tak byla také popøena preventivní funkce pokuty.
 Stì3⁄4ovatel rovnì3⁄4 upozoròuje na svoji 3⁄4alobní námitku, 3⁄4e obecné závìry o nevhodnosti posuzovaného poøadu pro dìti, k nim3⁄4 3⁄4alovaný dospìl, lze aplikovat i na denní zpravodajství. dokumenty, politické debaty èi filmy. Touto námitkou se v1ak mìstský soud vypoøádal jen èásteènì, nebo» porovnával reality show pouze s filmy a jinými fiktivními 3⁄4ánry a nikoli s denním zpravodajstvím a politickými debatami, tedy poøady typovì bli3⁄41ími. Stì3⁄4ovatel také namítá nedostateènì zji1tìný stav vìci 3⁄4alovaným, nebo» nebyl proveden dùkaz promítnutím záznamu poøadu. ®alovaný i mìstský soud vycházeli pouze ze slovního popisu poøadu, který podle stì3⁄4ovatele není dostateèným vyjádøením skutkového dìje. Podkladem pro rozhodnutí tak mìl být záznam celého poøadu, který je výsledkem audiovizuální tvorby a pro utvoøení názoru na nìj je tøeba, aby bylo vnímáno jak mluvené slovo, tak obraz. Právì aspekty, které pøi pøepisu mluveného slova nejsou vùbec zohlednìny (napø. zábava, celkové ladìní a vyznìní), jsou i dìti schopny vyhodnotit. Uvedené pochybení tak mìlo vliv na zákonnost rozhodnutí 3⁄4alovaného. Stì3⁄4ovatel rovnì3⁄4 podotýká, 3⁄4e podkladem pro rozhodnutí nebyl ani úplný pøepis celého poøadu. Podle § 32 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. je tøeba posuzovat, zda byl poøad jako celek zpùsobilý ohrozit zákonem chránìné zájmy. Nestaèí uvést jen vyòaté sekvence. Svoje stanovisko opírá mj. o dikci písm. f) zmínìného ustanovení, kde zákonodárce rozli1uje mezi tím, kdy je tøeba posuzovat poøad jako celek a kdy postaèí jeho jednotlivé zábìry. Ustanovení § 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb. pak hovoøí o poøadu a nikoli o odvysílaných zábìrech. Podklad pro rozhodnutí byl v dané vìci pro 3⁄4alovaného opatøen jeho úøadem a 3⁄4alovaný se tak s celkovým poøadem neseznámil.
 Stì3⁄4ovatel také nesouhlasí s tím, 3⁄4e nebyl proveden dùkaz znaleckým posudkem, který


text:
by zhodnotil, zda bylo vysílání pøedmìtného poøadu zpùsobilé ohrozit vývoj dìtí a mladistvých. Rozhodování 3⁄4alovaného musí vycházet z objektivního zji1tìní a nemù3⁄4e se opírat o subjektivní názory èlenù 3⁄4alovaného, nebo» v pøípadì jeho jiného slo3⁄4ení, by mohlo být rozhodnuto jinak. Podle stì3⁄4ovatele pak ke shodnému závìru dospìl mìstský soud ve svém rozhodnutí ze dne 9. 1. 2007, sp.zn. 8 Ca 298/2006. Znalecký posudek mìl být podkladem pro rozhodnutí také proto, 3⁄4e podle stì3⁄4ovatele nedo1lo k poru1ení § 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb., nanejvý1 se mohlo jednat o skutek hranièní. ®alovaný tak tím, 3⁄4e hodnotil tuto otázku sám, nepøípustnì pøekroèil meze správního uvá3⁄4ení.
 Nakonec v kasaèní stí3⁄4nosti namítá, 3⁄4e ho 3⁄4alovaný pøed ulo3⁄4ením pokuty neupozornil na poru1ení povinnosti podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. Výklad tohoto ustanovení uèinìný mìstským soudem je podle stì3⁄4ovatele nepøezkoumatelný, nebo» z nìho není zøejmé, zda by se princip jednoho upozornìní mìl uplatnit na v1echny poøady tého3⁄4 provozovatele nebo ve vztahu ke stejnému typu poøadu, ani jak podobné si musí být skutkové dìje. Závìr mìstského soudu je také v rozporu se smyslem zákona a rozhodovací praxí mìstského soudu. K tomu odkazuje na rozsudek mìstského soudu ze dne 2 . 5. 2006, sp. zn. 8 Ca 2/2006, podle nìho3⁄4 nelze upozornìní podle zmínìného ustanovení pova3⁄4ovat za èasovì neomezené, ale je tøeba, aby mezi aktuálním ulo3⁄4ením pokuty a døívìj1ím upozornìním existovala èasová a vìcná souvislost. Mezi posledním 3⁄4alovaným uvedeným upozornìním (ze dne 21. 11. 2000) a danou situací pak není èasová souvislost. Stì3⁄4ovatel se v souladu s citovaným rozsudkem mìstského soudu domnívá, 3⁄4e maximálním èasovým úsekem mezi poru1ením a pøedchozím upozornìním, u nìho3⁄4 je1tì lze shledat èasovou souvislost, je doba pìti let. Stì3⁄4ovatel také nesouhlasí s tím, 3⁄4e nebyl vyzván k vyjádøení k podkladùm rozhodnutí. Mìstský soud k tomu uvedl, 3⁄4e po zahájení správního øízení a výzvì stì3⁄4ovateli k vyjádøení podkladù ji3⁄4 nebyly shromá3⁄4dìny dal1í podklady, ne3⁄4 ty, které byly ve spisu pøi zahájení správního øízení. Stì3⁄4ovatel s tím v1ak nesouhlasí, nebo» v odùvodnìní rozhodnutí 3⁄4alovaného je odkazováno té3⁄4 na odborná vyjádøení a tiskové zprávy. I s tìmi se tak mìl právo pøed rozhodnutím 3⁄4alovaného seznámit a vyjádøit se k nim. Mìstský soud se dále v napadeném rozsudku nevypoøádal s námitkami stì3⁄4ovatele, 3⁄4e mu nebyla poskytnuta lhùta k nápravì, tak jak po3⁄4aduje zákon, a 3⁄4e názor 3⁄4alovaného nebyl po celé správní øízení konzistentní, nebo» jednotlivý díl série VyVolení pova3⁄4uje pøi ukládání pokuty za samostatný poøad, zatímco pro úèely stanovení vý1e sankce tomu tak není. S ohledem na vý1e uvedené navrhuje stì3⁄4ovatel, aby Nejvy11í správní soud zru1il pøedmìtný rozsudek mìstského soudu a vìc mu vrátil k dal1ímu øízení.
 ®alovaný ve svém vyjádøení s kasaèní stí3⁄4ností nesouhlasí a rozsudek mìstského soudu pova3⁄4uje za správný a zákonný. Odkazuje na vyjádøení k 3⁄4alobì, jako3⁄4 i na svoje rozhodnutí, které bylo vydáno na základì dostateènì zji1tìného stavu vìci. Proto navrhuje, aby kasaèní stí3⁄4nost byla Nejvy11ím správním soudem v plném rozsahu zamítnuta.
 Pokud stì3⁄4ovatel namítá, 3⁄4e nebyl proveden dùkaz promítnutím záznamu poøadu v øízení správním, tak tuto námitku


text:
neuplatnil pøed mìstským soudem. Nejvy11í správní soud pøedesílá, 3⁄4e se v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti mù3⁄4e námitkou zabývat pouze v pøípadì, 3⁄4e byla v identické rovinì úèinnì vznesena pøed mìstským soudem, ten takovou námitku posuzoval a stì3⁄4ovatel v kasaèní stí3⁄4nosti brojí proti závìrùm mìstského soudu v konkrétních ohledech-kasaèní princip, kterým je veden pøezkum rozhodnutí krajských soudù ve správním soudnictví, neumo3⁄4òuje otevírat pøed Nejvy11ím správním soudem posuzování rozhodnutí správních orgánù v mezích, v nich3⁄4 tento pøezkum nebyl uèinìn pøedmìtem pozornosti krajských soudù (zde mìstského soudu).
 Z obsahu 3⁄4aloby a protokolu o jednání pak vyplývá, 3⁄4e stì3⁄4ovatel v 3⁄4alobì pouze obecnì namítal nedostateènì zji1tìný stav vìci, který spatøoval v tom, 3⁄4e se 3⁄4alovaný neseznámil s celkovým poøadem. O tom, 3⁄4e by 3⁄4alovaný neprovedl dùkaz promítnutím záznamu poøadu v1ak nic neuvádìl, aèkoli tuto skuteènost jistì zmínit mohl. Za tìchto okolností jde ov1em o námitku nepøípustnou, která ve smyslu § 104 odst. 4 s. ø. s. nemù3⁄4e být v øízení pøed Nejvy11ím správním soudem úèinnì uplatnìna, proto se jí soud nezabýval.
 Z odùvodnìní napadeného rozsudku je zøejmé, 3⁄4e se mìstský soud námitkou nedostateènì zji1tìného stavu vìci, tak jak ji stì3⁄4ovatel v 3⁄4alobì formuloval, zabýval. Neshledal ji v1ak dùvodnou, nebo» 3⁄4alovaný mìl pøi rozhodování vedle podrobné analýzy poøadu k dispozici také celý záznam pøedmìtného poøadu. Pøitom na str. 2 rozhodnutí 3⁄4alovaného je jednoznaènì uvedeno, 3⁄4e 3⁄4alovaný poøad posuzoval jako celek na základì záznamu na serveru Rady . Z uvedeného je pak zøejmé, 3⁄4e podkladem rozhodnutí nebyla pouze analýza poøadu spolu s jeho èásteèným pøepisem vytvoøená analytickým odborem úøadu 3⁄4alovaného (jako3⁄4to orgánu, který podle § 11 odst. 2 zákona è. 231/2001 Sb. pro 3⁄4alovaného zaji1»uje mj. právì úkoly spojené s odborným zabezpeèením jeho èinnosti), ale celý záznam poøadu.
 Rovnì3⁄4 námitku, 3⁄4e nebyl proveden dùkaz znaleckým posudkem, který by posoudil, zda bylo vysílání pøedmìtného poøadu zpùsobilé ohrozit vývoj dìtí a mladistvých, neuplatnil stì3⁄4ovatel v 3⁄4alobì a jedná se tak o námitku nepøípustnou (§ 104 odst. 4 s. ø. s.). Vzhledem k tomu, 3⁄4e se mìstský soud k této otázce v napadeném rozsudku vyjadøoval, vyslovil se k ní i Nejvy11í správní soud, který ji ostatnì øe1il ji3⁄4 ve svých pøedchozích rozhodnutích. Napø. ve svém rozsudku ze dne 30. 5. 2008, sp. zn. 4 As 35/2007, www.nssoud.cz, zdùraznil, 3⁄4e není povinností 3⁄4alovaného opatøovat si v3⁄4dy ve v1ech správních øízeních vedených s provozovateli televizního vysílání ohlednì ulo3⁄4ení pokuty za poru1ení zákazu zakotveného v ustanovení § 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb. znalecký posudek k prokázání toho, 3⁄4e daný poøad by mohl ohrozit, fyzický, psychický èi mravní vývoj dìtí a mladistvých, resp. 3⁄4e pøizvání znalce za úèelem odborného posouzení vìci, je dle názoru soudu na místì jen tehdy, pokud by na základì vysílaného poøadu ve vazbì na po3⁄4adavky zákona nebylo mo3⁄4né uèinit logické správní uvá3⁄4ení o takovém vlivu poøadu a 1lo by o hranièní pøípad slo3⁄4itého správního úsudku . Nejvy11í správní soud k tomu podpùrnì odkazuje na usnesení Ústavního soudu ze dne 23. 3.2005, sp. zn. II. ÚS 396/05, (pøístupné na http:\\nalus.usoud.cz), z nìho3⁄4 vyplývá, 3⁄4e pro naplnìní


text:
skutkové podstaty uvedeného správního deliktu [pozn. soudu: deliktu podle § 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb.] postaèí, kdy3⁄4 je ohro3⁄4en pouze morální vývoj dìtí (tedy s ohledem na existenci urèitých obecnì uznávaných morálních pravidel ve spoleènosti), o èem3⁄4 je beze zbytku oprávnìn rozhodnout správní orgán a soud, ani3⁄4 by bylo namístì zji1»ovat jakákoliv odborná vyjádøení èi znalecké posudky . Podobnì vyznívá i judikatura Nejvy11ího správního soudu v obdobných vìcech (viz napø. rozsudky tohoto soudu ze dne 26. 2. 2007, è. j. 8 As 62/2005-66, ze dne 27. 9. 2007, è. j. 8 As 17/2006-78, a ze dne 23. 3. 2005, è. j. 6 As 16/2004-90, v1echny pøístupné na www.nssoud.cz), v ní3⁄4 Nejvy11í správní soud opakovanì dovodil, 3⁄4e hodnocení otázek týkajících se dopadu poøadu na vývoj dìtí a mladistvých nemusí být hodnocením odborníkù. ®alovaný je regulaèním orgánem, který nastavuje standardy týkající se vysílání, jako kolektivní orgán rozhoduje hlasováním a koneèné rozhodnutí proto není subjektivním názorem jedince, ale názorem skupiny vycházejí z prùmìrného vnímání spoleènosti. Z tìchto dùvodù Nejvy11í správní soud souhlasí s hodnocením mìstského soudu, 3⁄4e znalecký posudek jako dùkazní prostøedek má v øízení pøed 3⁄4alovaným místo zejména v hranièních pøípadech, kdy by úvaha 3⁄4alovaného nedostaèovala k dostateènému posouzení vlivu odvysílaného poøadu na psychický a mravní vývoj dìtí a mladistvých. Tak tomu ov1em v posuzované vìci nebylo, nebo» jednání tvoøící skutkovou podstatu správního deliktu (spoèívající v prezentaci vulgarity, agresivity, po3⁄4ívaní alkoholu apod.), za nìj3⁄4 3⁄4alovaný ulo3⁄4il stì3⁄4ovateli pokutu, bylo mo3⁄4no vylo3⁄4it dostateènì za pomocí hledisek laického vnímání a porozumìní skutkovým okolnostem pøípadu, kterým 3⁄4alovaný bezesporu disponuje. Tyto námitky tak zdej1í soud dùvodnými neshledal.
 Nejvy11í správní soud se dále zabýval dal1ími námitkami oznaèujícími soudní rozhodnutí za nepøezkoumatelné; pakli3⁄4e by toti3⁄4 rozhodnutí mìstského soudu nebylo lze plnì pøezkoumat, nebylo by ani mo3⁄4no v plné míøe vá3⁄4it dal1í stí3⁄4nostní námitky.
 K institutu nepøezkoumatelnosti rozhodnutí se Nejvy11í správní soud vyjádøil ji3⁄4 v øadì svých rozsudkù (viz napø. rozsudek ze dne 31. 5. 2007, è. j. 2 Afs 105/2006-90, www.nssoud.cz), kde poukázal na konstantní judikaturu Ústavního soudu (napø. nález Ústavního soudu ze dne 20. 6. 1996, sp. zn. III. ÚS 84/94, zveøejnìný pod. è. 34 ve svazku è. 3 Sbírky nálezù a usnesení Ústavního soudu èi nález Ústavního soudu ze dne 26. 6. 1997, sp. zn. III. ÚS 94/97, zveøejnìný pod è. 85 ve svazku è. 8 Sbírky nálezù a usnesení Ústavního soudu) i Nejvy11ího správního soudu (viz napø. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 14. 7. 2005, è. j. 2 Afs 24/2005-44, zveøejnìný pod è. 589/2005 Sb. NSS; nebo rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 29. 7. 2004, è. j. 4 As 5/2003-52; oba té3⁄4 dostupné na www.nssoud.cz), která zakotvuje povinnost soudù své rozsudky øádnì odùvodòovat. Z odùvodnìní pak musí vyplývat vztah mezi skutkovými zji1tìními a úvahami pøi hodnocení dùkazù na stranì jedné a právními závìry na stranì druhé. Pokud by tomu tak nebylo, rozhodnutí by bylo nepøezkoumatelným, nebo» by nedávalo dostateèné záruky pro to, 3⁄4e nebylo vydáno v dùsledku libovùle a zpùsobem poru1ujícím ústavnì zaruèené právo na spravedlivý proces. Pøi hodnocení


text:
dùvodnosti námitky nepøezkoumatelnosti rozsudku mìstského soudu se zdej1í soud zamìøil na otázku, zda je z odùvodnìní napadeného rozsudku zøejmé, proè mìstský soud nepova3⁄4oval za dùvodnou právní argumentaci stì3⁄4ovatele a proè jeho námitky pova3⁄4uje za liché, mylné nebo vyvrácené. Nejvy11í správní soud rovnì3⁄4 vycházel ze svého rozsudku ze dne 4. 12. 2003, è. j. 2 Ads 58/2003-75, publikovaného pod è. 133/2004 Sb. NSS, podle nìho3⁄4 pouhé dílèí nedostatky odùvodnìní soudního rozhodnutí nemohou zalo3⁄4it nepøezkoumatelnost tohoto rozhodnutí pro nedostatek dùvodù.
 Stì3⁄4ovatel namítá, 3⁄4e se mìstský soud nedostateènì vypoøádal s jeho námitkou, 3⁄4e mu nebyla poskytnuta lhùta k nápravì podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. Tuto námitku stì3⁄4ovatel v 3⁄4alobì uplatnil v rámci namítaného poru1ení citovaného ustanovení. Stì3⁄4ovatel v rámci tohoto 3⁄4alobního bodu shledal pochybení 3⁄4alovaného, který ho neupozornil na poru1ení povinnosti v souvislosti s vysíláním podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. ( Jestli3⁄4e provozovatel vysílání a provozovatel pøevzatého vysílání poru1uje povinnosti stanovené tímto zákonem nebo podmínky udìlené licence, upozorní jej Rada na poru1ení tohoto zákona a stanoví mu lhùtu k nápravì. ). Na podporu svého názoru o pochybení 3⁄4alovaného, který mu upozornìní podle citovaného ustanovení nezaslal, pak uvedl mj. i vý1e zmínìnou námitku.
 Mìstský soud se k tomuto 3⁄4alobnímu bodu jako celku vyjádøil na stranì 6 a 7 svého rozhodnutí. Uvedl zde, a to s poukazem na svùj pøedchozí rozsudek sp. zn. 28 Ca 81/2001, 3⁄4e nelze souhlasit s názorem stì3⁄4ovatele, 3⁄4e by ho 3⁄4alovaný mìl upozoròovat na ka3⁄4dé poru1ení zákona, nýbr3⁄4 3⁄4e postaèí, je-li upozornìn na poru1ení pøedmìtné povinnosti pøi prvním takovém poru1ení, a to a» u3⁄4 institutem podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. nebo pøedchozím ulo3⁄4ením pokuty za toté3⁄4 poru1ení. Podle mìstského soudu také není tøeba, aby se pøedchozí upozornìní vztahovalo k tému3⁄4 typu poøadu a je té3⁄4 mo3⁄4né, aby se týkalo skutkovì ponìkud odli1né situace. Samozøejmì pouze za podmínky, 3⁄4e jde stále o poru1ení té3⁄4e zákonné povinnosti. Mìstský soud svùj názor také øádnì odùvodnil a uzavøel s tím, 3⁄4e je mu z úøední èinnosti známo, 3⁄4e na poru1ení § 32 odst. 1 písm. g) citovaného zákona byl stì3⁄4ovatel 3⁄4alovaným upozornìn rozhodnutími o ulo3⁄4ení pokut za vysílání první øady reality show VyVolení (tedy v roce 2005).
 Nejvy11í správní soud má zato, 3⁄4e se mìstský soud tímto 3⁄4alobním bodem zabýval dostateèným zpùsobem. Pouhá skuteènost, 3⁄4e se výslovnì nevyjádøil k jednomu stì3⁄4ovatelovu dílèímu tvrzení, uplatnìnému navíc pouze k podpoøe námitky hlavní (absence výzvy podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb.), se kterou se v1ak mìstský soud øádnì vypoøádal, nezpùsobuje nepøezkoumatelnost jeho rozhodnutí, nebo» je z kontextu tohoto rozhodnutí zøejmé, 3⁄4e neshledává dùvodnou ani tuto podpùrnou námitku. Z rozhodnutí je pøitom zøejmé, z jakého dùvodu tak soud rozhodl (tj. pøi postupu podle stì3⁄4ovatelova názoru, by ochranná ustanovení zákona è. 231/2001 Sb. nemohla vùbec plnit svoji funkci) a je tak pøezkoumatelné.
 Nedùvodná je i domnìnka stì3⁄4ovatele, 3⁄4e by rozsudek mìstského soudu byl nepøezkoumatelným z toho dùvodu, 3⁄4e se soud podrobnìji nevyjádøil k tomu, zda by se princip jednoho upozornìní mìl uplatnit na v1echny


text:
poøady tého3⁄4 provozovatele nebo ve vztahu ke stejnému typu poøadu, a jak podobné si musí být skutkové dìje, k nim3⁄4 se upozornìní vztahuje. Pøednì je tøeba poukázat na to, 3⁄4e mìstský soud ve svém rozsudku jednoznaènì uvedl, 3⁄4e se pøedchozí upozornìní mù3⁄4e vztahovat i k jinému typu poøadu, tak3⁄4e tvrzení stì3⁄4ovatele v tomto smyslu je nesprávné. Pokud pak jde o závìr, 3⁄4e se za podmínky poru1ení té3⁄4e zákonné povinnosti mù3⁄4e jednat i o skutkovì ponìkud odli1nou situaci , tak ten pova3⁄4uje Nejvy11í správní soud za dostateènì konkrétní. Není toti3⁄4 mo3⁄4né po mìstském soudu po3⁄4adovat, aby se vyslovoval k situaci, kterou v dané vìci neøe1il. Mìstský soud je oprávnìn v øízení o 3⁄4alobì v rámci 3⁄4alobních bodù pøezkoumávat zákonnost napadeného rozhodnutí (§ 75 odst. 2 s. ø. s.). V dané vìci tak posuzoval, zda nedo1lo ze strany 3⁄4alovaného k poru1ení § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb. a zjistil, 3⁄4e 3⁄4alovaný se namítaného poru1ení nedopustil, nebo» stì3⁄4ovatele na poru1ení upozornil u tého3⁄4 typu poøadu, navíc ve skutkovì témìø shodné situaci. Pokud pak v rámci odùvodnìní tohoto závìru vyslovil urèitý názor (tedy, 3⁄4e se upozornìní mù3⁄4e vztahovat i ke skutkovì ponìkud odli1né situaci), který øádnì odùvodnil (smyslem institutu upozornìní podle § 59 odst. 1 zákona è. 231/2001 Sb.), tak pouhá skuteènost, 3⁄4e by si stì3⁄4ovatel pøedstavoval øe1ení této v daném pøípadì akademické otázky podrobnìj1í, nezpùsobuje nepøezkoumatelnost jeho rozsudku.
 Nejvy11í správní soud nemohl pøisvìdèit ani námitce, 3⁄4e se mìstský soud nedostateènì vypoøádal se stì3⁄4ovatelovým tvrzením, 3⁄4e obecné závìry o nevhodnosti posuzovaného poøadu pro dìti, k nim3⁄4 3⁄4alovaný dospìl, lze aplikovat i na denní zpravodajství, dokumenty, politické debaty èi filmy. K této otázce se mìstský soud vyslovil na str. 9 dole a 10 svého rozsudku, kde uvedl, 3⁄4e ...pøíklady odvysílaných poøadù, jejich3⁄4 dopad na dìtského diváka mohl být podle názoru 3⁄4alobkynì srovnatelný s pøedmìtným poøadem, nemohou samy o osobì zbavit 3⁄4alobkyni odpovìdnosti za uvedený správní delikt èi prokázat, 3⁄4e by 3⁄4alovaná poru1ovala ústavní zásadu rovnosti... . Mìstský soud nesouhlasí s argumentací stì3⁄4ovatele, podle ní3⁄4 by bylo lhostejno, co stì3⁄4ovatel vysílá, nebo» negativní prvky jsou pøítomné i v programech jiných stanic. Mìstský soud také poznamenává, 3⁄4e je mu z úøední povinnosti známo, 3⁄4e 3⁄4alovaný ulo3⁄4il srovnatelné sankce za naplnìní skutkové podstaty tého3⁄4 deliktu v1em provozovatelùm televizního vysílání. Na str. 9 rozsudku nahoøe pak mìstský soud zdùrazòuje odli1nost poøadu typu reality show od poøadù ostatních, a to zejména s ohledem na vìt1í riziko nápodoby u dìtí a mladistvých. Pokud v pøípadì tohoto srovnání odkázal napø. na filmy a jiné fiktivní poøady a nikoli na denní zpravodajství èi politickou debatu, neznamená to, 3⁄4e by se závìry o odli1nosti tohoto typu poøadu vztahovaly pouze ke konkrétnì zmínìným filmùm a nikoli napø. ke zpravodajství èi politickým debatám. Jednak byl odkaz na filmy a jiné fiktivní poøady uvozen slovem napø. a jedná se tak pouze o pøíkladmý, demonstrativní odkaz, který nevyluèuje roz1íøení mno3⁄4iny poøadù, na nì3⁄4 se vztahuje. Navíc i ze závìrù 3⁄4alovaného lze dovodit jeho stanovisko, 3⁄4e vìt1í hrozba nápodoby u mladistvých divákù pøipadá spí1e na poøady typu


text:
reality show, kde vystupují pro mladistvé mnohdy atraktivní lidé, navíc v moderní luxusnì zaøízené vile, ne3⁄4 napø. na politické debaty. Uvedené vypoøádání se se stì3⁄4ovatelovou námitkou je tak zcela dostateèné.
 Jestli3⁄4e dále stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e se mìstský soud nevyslovil k jeho tvrzení, 3⁄4e názor 3⁄4alovaného na povahu poøadu nebyl konzistentní, nebo» nejprve vycházel z koncepce, 3⁄4e ka3⁄4dý díl série VyVolení je svou povahou samostatným poøadem, zatímco pro úèely stanovení vý1e sankce pak toté3⁄4 posuzoval jako nikoliv jednotlivé pøípady, je tøeba s ním souhlasit. Na druhou stranu se opìt jednalo o tvrzení, které bylo uplatnìno podpùrnì v rámci 3⁄4alobního bodu, v nìm3⁄4 stì3⁄4ovatel namítal poru1ení § 61 odst. 2 a 3 zákona è. 231/2001 Sb., konkrétnì zpùsob stanovení vý1e pokuty, který shledával nepøezkoumatelným. K tomuto 3⁄4alobnímu bodu se pak mìstský soud vyslovil na str. 8 svého rozsudku, kde posoudil závìry 3⁄4alovaného jako nevyboèující ze správního uvá3⁄4ení, odpovídající principùm logického my1lení a øádnì pøezkoumatelné. Také se vìnoval jednotlivým aspektùm, na základì nich3⁄4 3⁄4alovaný k vý1i ulo3⁄4ené pokuty dospìl. Jeho odùvodnìní sice mohlo být podrobnìj1í, nicménì v daném pøípadì toto pochybení nezpùsobuje nepøezkoumatelnost jeho rozsudku, nebo» je zøejmé, 3⁄4e daný 3⁄4alobní bod mìstský soud dùvodným neshledal, pøièem3⁄4 je taky zøejmé proè k takovému závìru dospìl. Uvedený dílèí nedostatek jeho odùvodnìní pak nepøezkoumatelnost rozhodnutí zalo3⁄4it nemù3⁄4e (viz ji3⁄4 vý1e zmínìný rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 4. 12. 2003, è. j. 2 Ads 58/2003-75).
 Ostatnì zmínìné stì3⁄4ovatelovo tvrzení vùbec z rozhodnutí 3⁄4alovaného neplyne. Naopak z jeho odùvodnìní je zcela zøejmé, 3⁄4e ka3⁄4dý vysílaný díl série VyVolení je 3⁄4alovaným pova3⁄4ován za samostatný poøad podle § 1 odst. 2 písm. l) zákona è. 231/2001 Sb., podle nìho3⁄4 je poøadem obsahovì souvislá, celistvá a èasovì ohranièená èást rozhlasového nebo televizního vysílání . Viz napø. str. 2 nebo 7, kde se hovoøí o poøadech ze série VyVolení , ale té3⁄4 i v èásti, týkající se stanovení pokuty, nebo» na str. 24 je uvedeno, 3⁄4e se nejedná o první poøad ze série VyVolení , za jeho3⁄4 vysílání byl stì3⁄4ovatel sankcionován. Naplnìní dùvodu kasaèní stí3⁄4nosti uvedeného v § 103 odst. 1 písm. d) s. ø. s. tak nebylo zji1tìno.
 Stì3⁄4ovatel se dále domnívá, 3⁄4e skutek, který je ve výroku popsán, není dostateènì specifikován. Touto problematikou (vymezením skutku ve výroku správního rozhodnutí) se zabýval roz1íøený senát Nejvy11ího správního soudu ve svém usnesení ze dne 15. 1. 2008, è. j.2 As 34/2006-73, publikovaném ve Sb. NSS pod è. 1546/2008, kde vyslovil po3⁄4adavek, aby výrok rozhodnutí o jiném správním deliktu obsahoval popis skutku uvedením místa, èasu a zpùsobu spáchání, popøípadì i uvedením jiných skuteèností, jich3⁄4 je tøeba k tomu, aby nemohl být zamìnìn s jiným. V pøípadì, 3⁄4e správní orgán takové nále3⁄4itosti do výroku svého rozhodnutí neuvede, podstatnì poru1í ustanovení o øízení [§ 76 odst. 1 písm. c) s. ø. s]. Zjistí-li soud k námitce úèastníka øízení existenci této vady, správní rozhodnutí z tohoto dùvodu zru1í . Roz1íøený senát zde vy1el jednak z mezinárodních lidskoprávních závazkù Èeské republiky, konkrétnì z po3⁄4adavkù èlánku 6 Úmluvy o ochranì lidských práv a základních svobod (publ. pod


text:
è. 209/1992 Sb.), a dále ze vzájemné blízkosti správního trestání s trestáním soudním podle trestního øádu a v rámci správního trestání pak ze znaèné vìcné podobnosti mezi postihováním pøestupkù, jiných správních deliktù a disciplinárních deliktù a odklonil se od dosud zastávaného názoru.
 Aplikuje-li Nejvy11í správní soud tento právní názor na zde posuzovanou situaci, shledává, 3⁄4e ve výroku rozhodnutí 3⁄4alovaného bylo uvedeno: za jaká poru1ení právních povinností je pokuta ukládána [§ 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb. (pøièem3⁄4 toto ustanovení tam bylo uvedeno té3⁄4 citací textu)], kdy mìlo k tomuto poru1ení dojít (dne 12. 4. 2006 od 18:31 hod.) i kde (na programu televize Prima). Pokud je ve výroku také uvedeno, 3⁄4e k poru1ení povinnosti do1lo zaøazením poøadu VyVolení do vysílání, v nìm3⁄4 bylo zji1tìno verbální neverbální násilí a prezentována konzumace alkoholu a nevhodné chování pod jeho vlivem, které3⁄4to prvky shledala Rada jako zpùsobilé ohrozit zejména mravní nebo psychický vývoj dìtí a mladistvých , je zde také jednoznaènì vymezen zpùsob spáchání skutku a to tak, 3⁄4e skutek nemù3⁄4e být zamìnìn s jiným. Správní delikt byl toti3⁄4 spáchán odvysíláním poøadu VyVolení, pøièem3⁄4 tento poøad je ve výroku jednoznaènì a nezamìnitelnì identifikován (názvem a dnem i èasem vysílání). ®alovaný tak plnì dostál po3⁄4adavku stanovenému ve vý1e citovaném rozhodnutí roz1íøeného senátu, a to aby vymezení pøedmìtu øízení ve výroku rozhodnutí o správním deliktu spoèívalo ve specifikaci deliktu tak, aby sankcionované jednání nebylo zamìnitelné s jednáním jiným.
 Nic na tom nemìní skuteènost, 3⁄4e popis konkrétních scén, které pøedmìtný poøad zaøadily do kategorie poøadù, schopných ohrozit psychický nebo mravní vývoj dìtí a mladistvých, je uveden a3⁄4 v odùvodnìní tohoto rozhodnutí. Stì3⁄4ovatel toti3⁄4 nebyl postihnut za odvysílání jednotlivých scén, nýbr3⁄4 za celý poøad (tj. VyVolení vysílaný dne 12. 4. 2006 od 18:31 hod.) a proto není nezbytné, aby byl popis scén uveden pøímo ve výroku. Naopak je zcela správné, jsou-li spolu s ostatními dùvody, které 3⁄4alovaného k závìru o poru1ení zákona vedly, uvedeny v odùvodnìní (§ 68 odst. 3 zákona è. 500/2004 Sb., správní øád). Tuto námitku Nejvy11í správní soud proto dùvodnou neshledal.
 Dále stì3⁄4ovatel nesouhlasí s tím, 3⁄4e byla naplnìna skutková podstata správního deliktu, nebo» není zøejmé, jak byly naplnìny její jednotlivé slo3⁄4ky, jako3⁄4 i pøíèinná souvislost mezi odvysíláním posuzovaného poøadu a ohro3⁄4ením.
 K uplatnìní odpovìdnosti za správní delikt je tøeba, aby jednání naplnilo znaky skutkové podstaty (znaky charakterizující objekt, objektivní stránku, subjekt a subjektivní stránku deliktu). Vedle toho je nezbytné, aby byl naplnìn té3⁄4 materiální znak (spoleèenská nebezpeènost). O subjektu deliktu a subjektivní stránce není v posuzované vìci nejasností. Pokud jde o objekt deliktu, Nejvy11í správní soud jej spatøuje v zájmu na ochranì øádného fyzického, psychického a morálního vývoje dìtí a mladistvých, tedy na zdárném vývoji dítìte ve v1ech jeho komponentech. Objektivní stránka deliktu je charakterizována jednáním, následkem a pøíèinným vztahem mezi nimi. V posuzované vìci objektivní stránka spoèívá v tom, 3⁄4e provozovatel vysílání zaøadí ve vymezené denní dobì do vysílání poøad, který svým obsahem, vyznìním, a to a» u3⁄4 dílèích sekvencí èi poøadu jako celku zakládá mo3⁄4nost ohro3⁄4ení chránìného zájmu. Následkem


text:
je mo3⁄4nost ohro3⁄4ení fyzického, psychického nebo morálního vývoje dìtí a mladistvých. Ze zákonného znaku by mohl ohrozit plyne, 3⁄4e delikt je spáchán (dokonán) ji3⁄4 provedením zakázaného jednání (tedy odvysíláním poøadu urèitého obsahu), pøièem3⁄4 ohro3⁄4ení chránìným zájmùm nemusí hrozit konkrétnì a bezprostøednì-staèí je1tì vzdálená mo3⁄4nost poruchy daná ji3⁄4 tím, 3⁄4e subjekt deliktu vykonal urèitou èinnost. V posuzované skutkové podstatì tedy jde (z hlediska teorie trestního práva) o nebezpeèí abstraktní, tedy situaci, v ní3⁄4 konkrétní nebezpeèí zpravidla vzniká, ale nezále3⁄4í na tom, zda skuteènì vzniklo. Jde tedy o delikt ohro3⁄4ovací, který je spáchán ji3⁄4 vyvoláním mo3⁄4nosti vzniku následkù, které má na zøeteli § 60 odst. 3 písm. d) zákona è. 231/2001 Sb. Uvedený závìr zaujal Nejvy11í správní soud ji3⁄4 døíve (napø. ve svých rozsudcích ze dne 15. 5. 2008, è. j. 6 As 70/2007-104, nebo ze dne 14. 5. 2008, è. j. 6 As 21/2007-109, oba dostupné na www.nssoud.cz), kde se také podrobnì vyjádøil i k nezbytnosti zvlá1tní ochrany dìtí a mladistvých z hlediska obsahu televizního vysílání.
 Z odùvodnìní rozhodnutí 3⁄4alovaného (konkrétnì ze druhé a tøetí jeho èásti, str. 5-7) je pak zøejmé, 3⁄4e 3⁄4alovaný zaujímá podrobná stanoviska k jednotlivým èástem vyjádøení, které v prùbìhu správního øízení stì3⁄4ovatel vznesl; z této èásti odùvodnìní také v øadì ohledù plyne hodnocení jednání stì3⁄4ovatele ve vztahu k naplnìní znakù skutkové podstaty deliktu. Podrobnì jsou zde popsány scény, které jsou podle 3⁄4alovaného zpùsobilé ohrozit mravní a psychický vývoj dìtí a mláde3⁄4e. Jedná se zejména o násilné a nedùstojné chování soutì3⁄4ících pod vlivem alkoholu a scény s vulgárními výrazy (str. 6). Podle 3⁄4alovaného jsou soutì3⁄4ící pro dìti a mladistvé vzorem, nebo» je pova3⁄4ují za hrdiny. Poøad ukazuje, 3⁄4e lze úmyslnì vyvolávat hádky a rozepøe mezi pøáteli a 3⁄4e to je normální, dokonce veselé. Zásadní metodou osvojování vnìj1ího svìta dìtmi je podle 3⁄4alovaného nápodoba, na tom se shodli v1ichni èlenové 3⁄4alovaného a vycházeli pøitom z posudku PhDr. J. R. (viz str. 8 rozhodnutí 3⁄4alovaného). Pro nápodobu mají mimoøádný význam osobnostní vzory a modely jednání. Vzory èi modely mohou být zprostøedkovány i mediálnì. Vliv, který sledování televize má na konkrétní dítì, je dán jeho osobností. Dítì se pak u vysílaného poøadu mù3⁄4e ocitnout zcela náhodnì, pøípadnì pouze u nìkteré jeho sekvence, pøièem3⁄4 ne v1ichni rodièe dítìti vysvìtlují podstatu poøadu. Pro naplnìní skutkové podstaty bude postaèovat budoucí negativní vliv nejménì v jednom pøípadì nezletilého diváka, pøièem3⁄4 nebude rozhodující, jak silný tento vliv bude èi je. Charakter poøadu VyVolení prezentovaného jako realita, ovlivòuje vnímání ze strany dìtí (snáze se ztoto3⁄4òují s protagonisty poøadu vèetnì negativních stránek chování). Poøad pak v 3⁄4ádné svojí èásti nevysvìtluje, 3⁄4e chování soutì3⁄4ících není normální a dìti tak mohou pova3⁄4ovat chování soutì3⁄4ících za bì3⁄4nou normu chování.
 Z uvedeného je tak zcela zøejmý závìr 3⁄4alovaného o tom, v èem a jak vysílání posuzovaného poøadu mohlo psychický a morální vývoj dìtí ohrozit. Je zde dostateèným zpùsobem vymezena objektivní stránka deliktu, nebo» je jednoznaènì popsáno jak jednání (odvysílání poøadu, vèetnì podrobného popisu závadných scén), tak následek (mo3⁄4nost ohro3⁄4ení psychického nebo morálního vývoje dìtí a mladistvých). Rovnì3⁄4 je popsán pøíèinný vztah


text:
mezi jednáním a následkem, tj. jakým zpùsobem by vysílání poøadu mohlo ohrozit psychický nebo morální vývoj dìtí a mladistvých (zvlá1tní charakter poøadu, který se tváøí jako realita, kde se nacházejí osoby, je3⁄4 dìti pova3⁄4ují za hrdiny a sna3⁄4í se je napodobovat a ztoto3⁄4òovat se s jejich chováním). Zpùsob, jakým 3⁄4alovaný poøad popisuje, Nejvy11í správní soud nepova3⁄4uje za úèelový (ostatnì stì3⁄4ovatel vùbec neuvádí 3⁄4ádný konkrétní pøíklad zmínìné úèelovosti).
 Nejvy11í správní soud má také za to, 3⁄4e 3⁄4alovaný byl zcela zpùsobilý k posouzení a vylo3⁄4ení neurèitého pojmu psychický nebo morální vývoj dìtí a mláde3⁄4e . Jak ji3⁄4 toti3⁄4 zdej1í soud uvedl ve svém rozsudku ze dne 30. 5. 2008, è. j. 4 As 35/2007-120, www.nssoud.cz, je na správním orgánu, aby konkrétní jednání delikventa pod rozsah tìchto (pozn. soudu: neurèitých) pojmù podøadil a zdùvodnil, proè podle jeho názoru takové jednání naplòuje skutkovou podstatu správního deliktu. Samotné oprávnìní správního orgánu vykládat tyto pojmy je tøeba nahlí3⁄4et jako souladné se základními ústavními mezemi výkonu státní moci obsa3⁄4enými v èl. 2 odst. 3 Ústavy, resp. èl. 2 odst. 2 Listiny základních práv a svobod, a to z dùvodu, 3⁄4e zákonodárce správní orgán k takovému postupu sám zmocnil a poskytl mu tak pravomoc dotvoøit právní normu dle podmínek konkrétního pøípadu a konkrétního jednání úèastníka øízení .
 Pøi výkladu neurèitých pojmù je rozhodujícím kritériem posouzení správnosti této operace skuteènost, zda správní orgán definoval jednotlivé pojmové znaky neurèitých pojmù a konkretizoval, ve kterých skutkových okolnostech pøípadu spatøuje jejich naplnìní v konkrétním pøípadu. V tomto ohledu lze poukázat na bohatou judikaturu k tomuto problému, napø. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 28. 7. 2005, sp. zn. 5 Afs 151/2004, nebo rozsudek ze dne 22. 3. 2007, è. j. 7 As 78/2005-62, (oba dostupné www.nssoud.cz). V naposled uvedeném rozhodnutí pak Nejvy11í správní soud uvedl, 3⁄4e neurèitý pojem zahrnuje jevy nebo skuteènosti, které nelze úspì1nì zcela pøesnì právnì definovat. Jejich obsah a rozsah se mù3⁄4e mìnit, napø. v závislosti na èase a místì aplikace právního pøedpisu. Zákonodárce tak vytváøí správnímu orgánu prostor, aby zhodnotil, zda konkrétní pøípad lze podøadit pod neurèitý právní pojem èi nikoliv. Pøi interpretaci neurèitého právního pojmu se pak uvá3⁄4ení správního orgánu, na rozdíl od realizace diskreèní pravomoci, zamìøuje na konkrétní skutkovou podstatu a její vyhodnocení, tzn., 3⁄4e je nutno nejprve objasnit neurèitý právní pojem a jeho rozsah, a poté hodnotit, zda skuteènosti konkrétního pøípadu lze zaøadit do rámce vytvoøeného rozsahem neurèitého právního pojmu. V intencích judikatury Ústavního soudu je tøeba rovnì3⁄4 podotknout, 3⁄4e pøi výkladu neurèitých pojmù je nezbytné vyhnout se libovùli èi svévolné aplikaci práva, tj. situaci, kdy dojde k extrémnímu nesouladu právních závìrù s vykonanými skutkovými a právními zji1tìními, dále interpretaci, je3⁄4 je v extrémním rozporu s principy spravedlnosti (pøíkladem èeho3⁄4 je pøepjatý formalismus), jako3⁄4 i interpretaci a aplikaci zákonných pojmù v jiném ne3⁄4 zákonem stanoveném a právním my1lením konsensuálnì akceptovaném významu, ani3⁄4 by byly dostateènì vylo3⁄4eny dùvody, na základì nich3⁄4 soud dosavadní výkladovou praxi odmítá (viz blí3⁄4e zejména nálezy Ústavního soudu sp. zn. III. ÚS 351/04, III. ÚS 501/04, III. ÚS 606/04, nález ze dne


text:
14. 3. 2002, sp. zn. III. ÚS 346/01, v1echny pøístupné na http:\\nalus.usoud.cz).
 Otázka soudního pøezkumu správního uvá3⁄4ení co do samotného naplnìní neurèitého pojmu jednáním úèastníka øízení je øe1ena rovnì3⁄4 ustálenou judikaturou. Pøi interpretaci neurèitého pojmu a podøazení jednání delikventa pod jeho rozsah se jedná o výluènou pravomoc pøíslu1ného správního orgánu dotváøet právo, kterou zákonodárce svìøuje pouze jemu, nikoliv v1ak soudu. Pøezkoumává-li k námitce úèastníka øízení soud interpretaci neurèitého pojmu správním orgánem, je jeho úkolem kontrola zákonnosti aplikace neurèitých pojmù a zejména pøezkum odùvodnìní v intencích zásad uvedených vý1e. Soudu v1ak nepøíslu1í, aby správní orgán nahradil, provedl sám vlastní hodnocení a uèinil závìr, zda pøedmìtné jednání naplnilo èi nenaplnilo neurèitý právní pojem, nebo» by tak nepøípustným zpùsobem zasáhl do èinnosti správního orgánu (viz blí3⁄4e napø. rozsudek Nejvy11ího správního soudu ze dne 22. 3. 2007, è. j. 7 As 78/2005-62). V daném pøípadì pak Nejvy11í správní soud v postupu 3⁄4alovaného neshledal 3⁄4ádné pochybení, nebo» 3⁄4alovaný konkrétní jednání stì3⁄4ovatele podøadil pod rozsah neurèitých pojmù, které v rozhodnutí øádnì vymezil (str. 10 a 11 rozhodnutí), a to v souladu s jejich v souèasné dobì v1eobecnì akceptovaným významem i v souladu s principy spravedlnosti a zákazu svévolné aplikace práva.
 Nejvy11í správní soud nesdílí ani názor stì3⁄4ovatele, 3⁄4e si nemù3⁄4e být jist, za jaké jednání byl sankcionován. Z podkladù správního øízení vedeného pøed 3⁄4alovaným i z rozhodnutí 3⁄4alovaného je naprosto nezpochybnitelné, které zábìry poøadu vzal 3⁄4alovaný jako skutkový podklad pro rozhodnutí. Je zcela zøejmé, z jakých skuteèností, jednání a verbální komunikace vyznaèující se vulgarismy 3⁄4alovaný vycházel. Skutkový dìj byl zaznamenán pøepisem a stì3⁄4ovatel jej nezpochybòuje z hlediska svého obsahu. ®alovaný k jednotlivým ohro3⁄4ujícím projevùm (prezentaci nadmìrného po3⁄4ívání alkoholu, následného agresivního a nedùstojného jednání, jako3⁄4 i vulgární komunikaci) pøiøadil konkrétní jednání aktérù vysílaného poøadu. ®alovaný tak správnì vyhodnotil to, co bylo ve vysílaném poøadu rozhodující, a to nadmìrná konzumace alkoholu a následné agresivní jednání v opilosti, a jednoznaènì to v rozhodnutí uvedl. Právní jistota stì3⁄4ovatele tak ohlednì dal1ího ulo3⁄4ení sankce není nijak otøesena, nebo» v projednávané vìci byl posuzován jednoznaènì identifikovaný poøad ve zcela identifikovatelnì popsaných dìjích a výrazech soutì3⁄4ících. Hodnocení závadného obsahu poøadu je tak i dostateèným upozornìním z hlediska prevence, nebo» je z nìho zcela zøejmé, poøady jakého charakteru nelze mezi 06.00 a 22.00 vysílat. Námitka tak není dùvodná.
 Nejvy11í správní soud nesouhlasí se stì3⁄4ovatelem ani v tom, 3⁄4e alkohol a s ním spojené nevhodné chování je v Èeské republice zcela normálním a spoleèností akceptovaným jevem a jejich prezentace tak nemù3⁄4e vývoj dìtí a mladistvých ohrozit. Tento závìr odvozuje stì3⁄4ovatel z informací obsa3⁄4ených na www.alkoholismus.wz.cz/statistiky, podle nich3⁄4 jsou mj. obyvatelé Èeské republiky tøetí nejvìt1í konzumenti alkoholu na svìtì, milion obyvatel má s alkoholem vá3⁄4né problémy a dìti se seznamují s alkoholem prùmìrnì v 11 letech. Uvedené informace v1ak podle Nejvy11ího správního soudu vypovídají pouze o tom, 3⁄4e je alkohol na území republiky konzumován. Nic v1ak nevypovídají o tom, jaký je vztah spoleènosti k po3⁄4ívání alkoholu v nadmìrném mno3⁄4ství, nato3⁄4 pak o tom, zda je nevhodné chování na základì takové nadmìrné konzumace, za jeho3⁄4 zobrazování byl


text:
stì3⁄4ovatel posti3⁄4en, normálním a spoleèností akceptovaným jevem. Závìry o tom, 3⁄4e alkohol stojí v pozadí vìt1iny pøípadù domácího násilí a 3⁄4e se s alkoholem dìti seznamují ji3⁄4 v 11 letech, jsou jistì vá3⁄4né a alarmující, av1ak nikdo z nich nemù3⁄4e dovodit, 3⁄4e jsou tyto jevy spoleèností akceptovány èi tolerovány. Naopak domácí násilí, a» u3⁄4 na základì alkoholu èi nikoli, je zákonem zakázáno a postihováno, stejnì jako podávání alkoholu mladistvým. Shora uvedené soudy stì3⁄4ovatele jsou tak zcela mylné. Nejvy11í správní soud tedy plnì souhlasí se 3⁄4alovaným, pota3⁄4mo mìstským soudem, v tom, 3⁄4e jak nadmìrná konzumace alkoholu, tak nevhodné chování na základì ní, nejsou spoleèností akceptovány ani tolerovány, a to tím spí1e ve vztahu k mladistvým a dìtem.
 Ze správního spisu k tomu vyplynulo, 3⁄4e v oznámení o zahájení správního øízení, které bylo stì3⁄4ovateli doruèeno dne 31. 10. 2006, byl stì3⁄4ovatel upozornìn na svoje právo vyjádøit se k podkladùm rozhodnutí podle § 36 odst. 3 správního øádu. Zároveò mu také bylo sdìleno, 3⁄4e pokud by podkladem rozhodnutí nebyla jen analýza úøadu 3⁄4alovaného a vyjádøení stì3⁄4ovatele, bude opìtovnì vyzván k seznámení se s doplnìnými podklady pro rozhodnutí. Stì3⁄4ovatel ve svém vyjádøení poukázal mj. na znalecký posudek prof. W., který je také souèástí správního spisu a kterým 3⁄4alovaný provedl v daném øízení dùkaz (str. 7 rozhodnutí). ®alovaný zmínìný posudek tedy vzal za podklad svého rozhodnutí a rozsah tìchto podkladù se oproti tìm, které zmínil v oznámení o zahájení øízení, roz1íøil, ani3⁄4 by v1ak stì3⁄4ovatele znovu vyzval k seznámení se s tìmito dal1ími podklady. Uvedený postup 3⁄4alovaného tak jistì nebyl v souladu s § 36 odst. 3 správního øádu. Procesní pochybení v1ak mù3⁄4e být dùvodem ke zru1ení rozhodnutí zásadnì tehdy, pokud se jednalo o takové pochybení, které mohlo mít vliv na zákonnost tohoto rozhodnutí [§ 103 odst. 1 písm. b) s. ø. s.]. V daném pøípadì tomu v1ak nebylo. Jednak stì3⁄4ovatel ani v 3⁄4alobì ani v kasaèní stí3⁄4nosti, kde uvedené pochybení namítal, vùbec neuvádí, jak toto pochybení zákonnost rozhodnutí 3⁄4alovaného ovlivnilo. Navíc má zdej1í soud zato, 3⁄4e v daném pøípadì k tomu dojít ani nemohlo, nebo» se jednalo o posudek, pøedlo3⁄4ený samotným stì3⁄4ovatelem, který s ním byl jistì dobøe obeznámen a nebylo tak tøeba, aby se s jeho obsahem seznámil za pomocí institutu podle § 36 odst. 3 správního øádu.
 To samé pak lze uvést i ve vztahu k tiskovým zprávám týkajícím se pøedmìtného poøadu, uveøejnìných stì3⁄4ovatelem na jeho webových stránkách, které 3⁄4alovaný mìl jako podklad svého rozhodnutí rovnì3⁄4 pou3⁄4ít (viz str. 10 rozhodnutí 3⁄4alovaného). V daném pøípadì navíc souèástí správního spisu 3⁄4ádné tiskové zprávy nejsou a pøesto3⁄4e 3⁄4alovaný uvádí, 3⁄4e z nich pøi rozhodování vycházel, není vùbec zøejmé, o jaké zprávy se mìlo jednat a jakým zpùsobem mìly ovlivnit jeho rozhodování, nebo» se jimi blí3⁄4e vùbec nezabývá. Nejvy11í správní soud má tedy zato, 3⁄4e v daném pøípadì tiskové zprávy stì3⁄4ovatele podkladem rozhodnutí 3⁄4alovaného vùbec nebyly. Pøesto3⁄4e tedy 3⁄4alovaný poru1il § 36 odst. 3 správního øádu, nemìlo toto pochybení vliv na zákonnost jeho rozhodnutí, nebo» smysl pøedmìtného ustanovení byl zachován (stì3⁄4ovatel byl toti3⁄4 seznámen se


text:
v1emi podklady pro rozhodnutí 3⁄4alovaného). Ani tato námitka tak nebyla shledána dùvodnou.
 Poukazuje-li stì3⁄4ovatel na nezbytnost toho, aby mezi aktuálním ulo3⁄4ením pokuty a døívìj1ím upozornìním existovala vìcná a èasová souvislost, je tøeba uvést, 3⁄4e tak tomu v daném pøípadì také bylo. Je pravdou, 3⁄4e upozornìní, která 3⁄4alovaný v napadeném rozhodnutí zmiòuje na str. 12 jsou star1ího data (z let 1995, 1997 a 2000), a by» se mohou dotýkat tého3⁄4 poru1ení zákona (tj. nezaøazovat do vysílání v dobì od 06.00 hodin do 22.00 hodin poøady, které by mohly ohrozit psychický nebo mravní vývoj dìtí a mladistvých), nemusí být, s ohledem na dobu jejich vydání, shledána èasová souvislost s daným pøípadem. Nejvy11ímu správnímu soudu je v1ak z úøední èinnosti známo, 3⁄4e 3⁄4alovaný sankcionoval stì3⁄4ovatele pøímo za vysílání poøadù ze série VyVolení napø. té3⁄4 rozhodnutími ze dne 31. 10. 2005, 25. 1. 2006, 2. 8. 2006, 30. 8. 2006 nebo 12. 9. 2006, a to právì za poru1ení povinnosti stanovené v § 32 odst. 1 písm. g) zákona è. 231/2001 Sb. V pøípadì tìchto rozhodnutí, která je s ohledem na vý1e uvedené tøeba pova3⁄4ovat za upozornìní na poru1ení zákona, je tak zcela nepochybná i èasová souvislost s danou vìcí. Ani dùvody kasaèní stí3⁄4nosti podle § 103 odst. 1 písm. a) a b) s. ø. s. tak nebyly zji1tìny.


text:
Přiznání DPFO 2019
 Daňové přiznání DPFO za rok 2019
 V daňovém přiznání podávaném za rok 2019 bude nutné zohlednit především tyto změny:
 zvýšení maximální částky výdajů uplatňovaných procentem z příjmů (např. max. 1.600.000,- Kč u příjmů z živnosti řemeslné, u kterých lze uplatnit výdaj 80 % příjmů, max. 1.200.000,-Kč u příjmů z živnosti neřemeslné, u kterých lze uplatnit výdaj 60 % příjmů,max. 800.000,-Kč u příjmů z podnikání podle zvláštních právních předpisů, u kterých lze uplatnit výdaj 40 % příjmů nebo max. 600.000,-Kč u příjmů z nájmu, u kterých lze uplatnit výdaj 30 % příjmů)
 hranice pro solidární zvýšení daně 1.569.552 Kč (viz článek Průměrná mzda 2020/2019)
 maximální částka tzv. školkovného (sleva za umístění dítěte dle § 35bb zákona o daních z příjmů) ve výši minimální mzdy platné od 1.1.2019, tj. maximálně 13.350 Kč na jedno dítě.
 Částky daňového zvýhodnění na dítě se pro rok 2019 nezměnily: 15.204 Kč ročně na prvé dítě - 19.404 Kč ročně na druhé dítě - 24.204 Kč ročně na třetí a další dítě.
 Daňový bonus na dítě dle § 35c ZDP může uplatnit pouze FO s příjmy podle § 6 nebo § 7 ZDP (za rok 2019 se stejně jako tomu bylo za rok 2018 nezohleďnují příjmy z kapitálového majetku podle § 8 nebo z nájmu podle § 9) alespoň ve výši šestinásobku minimální mzdy - tedy alespoň ve výši 80.100 Kč.
 V daňovém přiznání se neuvádí důchody osvobozené od daně, v případě pravidelně vyplácených důchodů se jedná o důchody do úhrnné částky 480.600 Kč za rok 2019.
 Fyzická osoba, která v daňovém přiznání za rok 2019 zdaňuje příjmy ze závislé činnosti, které podléhají odvodům pojistného podle předpisů jiného členského státu EU popř. Norska, Islandu, Lichtenštejnska či Švýcarska, musí zohlednit změnu principu superhrubé mzdy (§ 6 ods. 12 ZDP provedenou od 1.1.2019 zákonem č. č. 306/2018 Sb., tj. k příjmu ze závislé činnosti připočtou pojistné, které byl povinen hradit jejich zaměstnavatel podle příslušných zahraničních předpisů.
 Přednáška "Změny v daních 2019/2020" - Praha 11.2.2020
 Přednáška "Daně z příjmů 2019/2020" - Praha 10.3.2020


text:
Státní tajemník - Ministerstvo zdravotnictví ČR | HaSIM
 Státní tajemník - Ministerstvo zdravotnictví ČR
 Náměstek ministra vnitra pro státní službu vyhlašuje výběrové řízení na služební místo státního tajemníka v Ministerstvu zdravotnictví ČR (MZ ČR). Posuzovány budou přihlášky, které uchazeči zašlou prostřednictvím provozovatele poštovních služeb na adresu: Ministerstvo vnitra, sekce pro státní službu, Jindřišská 34, 118 01 Praha, nebo osobně podají v termínu do 19. března 2015 na kancelář náměstka ministra vnitra pro státní službu na výše uvedené adrese. Obálka obsahující přihlášku včetně požadovaných listin musí být označena slovy: „Neotvírat“ a slovy „Výběrové řízení na služební místo státního tajemníka v Ministerstvu zdravotnictví“.
 Výběrového řízení na služební místo státního tajemníka v Ministerstvu zdravotnictví se, v souladu se zákonem č. 234/2014 Sb., může zúčastnit uchazeč, který:
 1) je podle § 187 odst. 1 zákona vedoucím zaměstnancem alespoň 2. stupně řízení v pracovním poměru ve správním úřadu nebo představeným s výjimkou vedoucího oddělení v tomto správním úřadu, který vykonává činnosti obdobné činnostem podle § 5 zákona o státní službě1, nebo je úředníkem územního samosprávného celku zařazeným na pracovním místě ředitele krajského úřadu, nebo je úředníkem územního samosprávného celku zařazeným na pracovním místě tajemníka obecního úřadu obce s rozšířenou působností2. Splnění tohoto předpokladu se dokládá příslušnou listinou.
 a) je státním občanem České republiky [§ 25 odst. 1 písm. a) a odst. 4 zákona3]. Splnění tohoto předpokladu se dokládá předložením občanského průkazu při pohovoru v rámci výběrového řízení,
 b) dosáhl věku 18 let [§ 25 odst. 1 písm. b) zákona],
 c) je plně svéprávný [§ 25 odst. 1 písm. c) zákona]. Splnění tohoto předpokladu se dokládá písemným čestným prohlášením,
 d) je bezúhonný [§ 25 odst. 1 písm. d) zákona]. Splnění tohoto předpokladu se dokládá výpisem z Rejstříku trestů, který nesmí být starší než 3 měsíce,
 e) má potřebnou zdravotní způsobilost [§ 25 odst. 1 písm. f) zákona]. Splnění tohoto předpokladu se dokládá při podání žádosti čestným prohlášením a následně, nejpozději však před konáním pohovoru, posudkem zdravotní způsobilosti vydaným poskytovatelem zdravotních služeb.
 3) Dosáhl vysokoškolského vzdělání v magisterském studijním programu [§ 25 odst. 1 písm. e) zákona]. Splnění tohoto předpokladu se dokládá kopií vysokoškolského diplomu a následně předložením jeho originálu při pohovoru v rámci výběrového řízení.
 Osvědčení ani čestné prohlášení nepředkládají osoby narozené po 1. prosinci 1971.
 5) Splňuje profesní kvalifikační předpoklad podle § 187 odst. 1 zákona, že v uplynulých 8 letech předcházejících 19. březnu 2015 vykonával nejméně po dobu 4 let praxi ve správním úřadu, obecním úřadu obce s rozšířenou působností, krajském úřadu, instituci Evropské unie nebo mezinárodní organizaci činnosti obdobné činnostem vymezeným § 5 odst. 1 zákona o státní službě, tj.:
 přípravu návrhů právních předpisů5 a zajišťování právní činnosti6,
 přípravu a provádění správních úkonů7 včetně kontroly,
 zajišťování organizačních věcí služby a správy služebních vztahů a odměňování státních zaměstnanců8,
 Splnění předpokladu praxe se dokládá příslušnými listinami.
 6) Má znalost anglického, francouzského nebo německého jazyka odpovídající alespoň 2. úrovni (stupni) znalosti cizího jazyka pro standardizované jazykové zkoušky stanovené rozhodnutím Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy9. Splnění tohoto požadavku se dokládá kopií příslušného vysvědčení/osvědčení přiloženou k žádosti a


text:
následně předložením jeho originálu při pohovoru v rámci výběrového řízení.
 7) Je držitelem platného osvědčení podle zákona č. 412/2005 Sb., o ochraně utajovaných informací a o bezpečnostní způsobilosti, ve znění pozdějších předpisů, alespoň na stupeň utajení „Důvěrné“. Splnění tohoto požadavku se dokládá kopií příslušného osvědčení přiloženého k žádosti. V případě, že uchazeč nedisponuje příslušným osvědčením a zároveň jeho žádost nebyla vyřazena postupem podle § 27 odst. 2 zákona, lze tento požadavek splnit podáním žádosti o vydání příslušného osvědčení do pěti dnů od pozvání k pohovoru a doložením podání žádosti při pohovoru v rámci výběrového řízení.
 b) písemnou práci v rozsahu maximálně tří normostran10 na téma „Koncepce naplňování/implementace zákona o státní službě v Ministerstvu zdravotnictví v období do 3 let od účinnosti zákona“.
 Více informací na http://www.mzcr.cz/dokumenty/vyberove-rizeni-na-statniho-tajemnika-v-min...
 státní tajemník, Ministerstvo zdravotnictví ČR (MZ ČR), zákon č. 234/2014 Sb., zákon č. 451/1991 Sb., zákon č. 365/2000 Sb., zákon č. 412/2005 Sb.


text:
DUO-KH.CZ, s.r.o. Praha 1 IČO 02885697 kontakty (28.05.2020) | Finance.cz
 DUO-KH.CZ, s.r.o. Praha 1 IČO: 02885697
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu DUO-KH.CZ, s.r.o., která sídlí v obci Praha 1 a bylo jí přiděleno IČO 02885697.
 Firma s názvem DUO-KH.CZ, s.r.o. se sídlem v obci Praha 1 byla založena v roce 2014. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 2 osob. Společnost podniká v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona a Prodej kvasného lihu, konzumního lihu a lihovin .
 Základní údaje o DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 Městský soud v Praze 10.4.2014
 C 224968
 02885697
 DUO-KH.CZ, s.r.o.
 Společnost s ručením omezeným 10.4.2014
 Počet členů statutárního orgánu: 1 26.8.2015
 Počet členů statutárního orgánu: 2 10.4.2014 - 26.8.2015
 Aktuální kontaktní údaje DUO-KH.CZ, s.r.o.
 Kontakty na DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 Jindřišská 908 , 110 00 Praha 1 Česká republika
 Jindřišská 908/12, Nové Město, 110 00 Praha 1 10.4.2014
 Jindřišská 908/12, Praha 110 00
 Obory činností DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1až 3 živnostenského zákona 10.4.2014
 prodej kvasného lihu, konzumního lihu a lihovin 10.4.2014
 Jindřišská 908/12 , Praha 110 00
 1009625560
 Vedení firmy DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 Khiem Nguyen Ngoc 10.4.2014
 od 10.4.2014
 Rybná 695 , 110 00 Praha 1 Česká republika
 Rybná 695/21, Staré Město, 110 00 Praha 1
 Hien Duong Van 10.4.2014 - 26.8.2015
 od 10.4.2014 do 26.8.2015
 Nitra, Diely, Muráního 31/19
 Hien Duong Van
 Khiem Nguyen Ngoc
 Vlastníci firmy DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 zakladni 200 000 Kč - 10.4.2014
 Sbírka Listin DUO-KH.CZ, s.r.o. IČO: 02885697
 C 224968/SL 4 notářský zápis [NZ 521/2015] Městský soud v Praze 26.8.2015 26.8.2015 4
 C 224968/SL 3 notářský zápis [NZ 518/2015], smlouvy o převodu obchod. podílu Městský soud v Praze 26.8.2015 26.8.2015 3
 C 224968/SL 2 notářský zápis NZ 166/2014 Městský soud v Praze 7.4.2014 7.4.2014 11.4.2014 4
 C 224968/SL 1 zakladatelské dokumenty, notářský zápis NZ 163/2014 Městský soud v Praze 2.4.2014 7.4.2014 11.4.2014 7
 Hodnocení DUO-KH.CZ, s.r.o.
 Výpis dat pro firmu DUO-KH.CZ, s.r.o. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy DUO-KH.CZ, s.r.o., 2885697 na obchodním rejstříku
 výpis firmy DUO-KH.CZ, s.r.o., 2885697 na živnostenském rejstříku
 QIAN DUO DUO s.r.o. - 01678558 - Praha , Blattného 2340/9
 DUO, bytové družstvo - 00202177 - Praha 1 , Karoliny Světlé 1019
 MEDI DUO s.r.o. - 02274175 - Vimperk , Krátká 125
 DUO NOBIS s.r.o. - 02291045 - Brno , Lerchova 304/12
 AALAM DUO COMPANY s.r.o. - 03242340 - Praha , Radlická 348/142
 DUO-KH.CZ, s.r.o. - 02885697 - Praha , Jindřišská 908/12
 DUO Moravia a.s. - 03642291 - Rousínov 95
 DUO WEI EU s.r.o. - 03288285 - Praha , Pod Harfou 966/35
 DUO POLDEK v.o.s. - 13584855 - Praha 4 , Štúrova 989
 IMPACTA DUO spol. s r.o. - 25228650 - Žilov 1
 Terénní autobus odveze až 35 lidí. Vyrábí ho na Slovensku ukrajinská firma z Prahy


text:
MAS Ekoregion Úhlava. Komunitně vedený místní rozvoj Zápis z projednání finančního plánu - PDF
 Download "MAS Ekoregion Úhlava. Komunitně vedený místní rozvoj Zápis z projednání finančního plánu"
 1 MAS Ekoregion Úhlava Komunitně vedený místní rozvoj Zápis z projednání finančního plánu Programový rámec č. 1 Integrovaný regionální operační program Celková alokace: ,-Kč Opatření CLLD: Vazba na SC IROP: Cíl : Moţná témata projektů: Vytvoření a udržování kvalitní cestní sítě Specifický cíl Zvýšení podílu udrţitelných forem dopravy Zlepšení dopravní dostupnosti a obsluţnosti Budování dopravních bezpečnostních opatření na komunikacích Přizpůsobování komunikací osobám s omezenou pohyblivostí či orientací (budování bezbariérových přístupů, zvuková signalizace apod.) Výstavba a modernizace cyklostezek a cyklotras pro dopravu osob do zaměstnání, za sluţbami a do škol Moţní příjemci Obce, DSO, organizace zřizované nebo zakládané obcemi, organizace zřizované nebo zakládané DSO Výše podpory: 95% ,- Kč Opatření CLLD: Vazba na SC IROP: Cíl : Moţná témata projektů: Moţní příjemci Rozšíření sociálních služeb Specifický cíl 2.1 Zvýšení kvality a dostupnosti sluţeb vedoucí k sociální inkluzi Zkvalitnění sociálních sluţeb Pořízení bytů, bytových domů, nebytových prostor a jejich adaptace pro potřeby sociálního bydlení a pořízení nezbytného základního vybavení Obce, NNO, církve, církevní organizace Výše podpory: 95%
 2 ,- Kč Opatření CLLD: Vazba na SC IROP: Cíl : Moţná témata projektů: Moţní příjemci Minimalizace socio-patologických jevů Specifický cíl 2.1 Zvýšení kvality a dostupnosti sluţeb vedoucí k sociální inkluzi Zkvalitnění sociálních sluţeb Podpora rozvoje infrastruktury komunitních center za účelem sociálního začleňování a zvýšení uplatnitelnosti na trhu práce Obce, organizace zakládané obcemi, NNO, církve, církevní organizace Výše podpory: 95% ,- Kč Opatření CLLD: Zajištění kvalitního vybavení a infrastruktury pro vzdělávání Vazba na SC IROP: Specifický cíl 2.4 Zvýšení kvality a dostupnosti infrastruktury pro vzdělávání a celoţivotní učení Cíl : Moţná témata projektů: Zvýšení úrovně vzdělanosti Podpora rozšíření kapacity zařízení pro předškolní vzdělávání (zařízení péče o děti do tří let, dětských skupin a mateřských škol) Podpora infrastruktury pro základní vzdělávání v základních školách v oblastech komunikace v cizích jazycích, v oblasti technických a řemeslných oborů, přírodních věd, ve schopnosti práce s digitálními technologiemi Podpora infrastruktury pro celoţivotní vzdělávání v oblastech komunikace v cizích jazycích, v oblasti technických a řemeslných oborů, přírodních věd, ve schopnosti práce s digitálními technologiemi Podpora infrastruktury pro zájmové a neformální vzdělávání mládeţe v oblastech komunikace v cizích jazycích, v oblasti technických a řemeslných oborů, přírodních věd, ve schopnosti práce s digitálními
 3 technologiemi Infrastruktura na podporu inkluzivního vzdělávání Moţní příjemci Zařízení péče o děti do 3 let, školy a školská zařízení v oblasti předškolního a základního vzdělávání, obce, organizace zřizované nebo zakládané obcemi, NNO, církve a církevní organizace Výše podpory: 95% ,- Kč Další moţné podporované aktivity v IROP: - specifická technika a vybavení pro řešení a řízení rizik a katastrof (SDH II. a III. kategorie) - infrastruktura pro dostupnost a rozvoj sociálních sluţeb (nákup objektů, zařízení, vybavení, stavební úpravy) - deinstitucionalizace sociálních sluţeb (domovy se zvláštním reţimem, domovy pro osoby se zdravotním postiţením) - sociální podnikání 3. Programový rámec Program rozvoje venkova Celková alokace: ,-Kč Název Fiche Oblasti podpory 1. Investice do zemědělských


text:
podniků Podpora drobného, malého a středního podnikání Šetrné vyuţívání přírodního bohatství a zachování krajiny Podpora zahrnuje hmotné a nehmotné investice v ţivočišné a rostlinné výrobě, je určena na investice do zemědělských staveb a technologií pro ţivočišnou a rostlinnou výrobu a pro školkařskou produkci. Podporovány budou téţ investice na pořízení mobilních strojů pro zemědělskou výrobu a investice do pořízení peletovacích zařízení pro vlastní spotřebu v zemědělském podniku. V rámci této Fiche nelze podpořit investice pro ţivočišnou výrobu týkající se včel a rybolovu. Investice pro rostlinnou výrobu se nesmí týkat obnovy nosných konstrukcí vinic, oplocení vinic a oplocení
 4 Definice sadů. Podpora nemůţe být poskytnuta na pořízení kotlů na biomasu. Zemědělský podnikatel. Výše podpory: 40% - 60% dle ţadatele ,- Kč Název Fiche Oblasti podpory 2. Lesnická infrastruktura Šetrné vyuţívání přírodního bohatství a zachování krajiny Podpora zahrnuje hmotné nebo nehmotné investice, které souvisejí s rekonstrukcí a budováním lesnické infrastruktury vedoucí ke zlepšení kvality či zvýšení hustoty lesních cest. Kromě rekonstrukce a výstavby lesních cest bude podporována i obnova či nová výstavba souvisejících objektů a technického vybavení. Definice Fyzické nebo právnické osoby hospodařící v lesích, které jsou ve vlastnictví soukromých osob nebo jejich sdruţení nebo spolků s právní osobností, vysokých škol, obcí nebo jejich svazků. Výše podpory: 80% ,- Kč Název Fiche Oblasti podpory 3. Zemědělská infrastruktura Šetrné vyuţívání přírodního bohatství a zachování krajiny Podpora zahrnuje hmotné nebo nehmotné investice, které souvisejí s rekonstrukcí a budováním zemědělské infrastruktury vedoucí ke zlepšení kvality či zvýšení hustoty polních cest. Kromě rekonstrukce a výstavby polních cest bude podporována i obnova či nová výstavba souvisejících objektů a technického vybavení. Polní cesty musí být
 5 Definice realizovány na území, kde byly dokončeny pozemkové úpravy, a mimo intravilán obce. Obec nebo zemědělský podnikatel. Výše podpory: 80% ,- Kč Název Fiche Oblasti podpory 4. Pozemkové úpravy Šetrné vyuţívání přírodního bohatství a zachování krajiny Podpora zahrnuje realizaci plánů společných zařízení, coţ je opatření zajišťující zpřístupnění především zemědělských a lesních pozemků, opatření k ochraně ţivotního prostředí a zachování krajinného rázu, zvýšení ekologické stability krajiny, protierozní, protipovodňová opatření pro ochranu půdního fondu a vodohospodářská opatření. Realizace společných zařízení musí být v souladu se schválenými návrhy pozemkových úprav. Definice Obec nebo zemědělský podnikatel. Výše podpory: 80% ,- Kč Název Fiche 5. Podpora investic na založení nebo rozvoj nezemědělských činností Podpora drobného, malého a středního podnikání Zlepšení sluţeb a nabídky cestovního ruchu Oblasti podpory Podporovány budou investice do vybraných nezemědělských činností dle Klasifikace ekonomických činností (CZ-NACE)4: C (Zpracovatelský průmysl s výjimkou činností v odvětví oceli, v uhelném průmyslu, v
 6 Definice odvětví stavby lodí, v odvětví výroby syntetických vláken dle čl. 13 písm. a) NK (EU) č. 651/2014, a dále s výjimkou tříd Výroba tabákových výrobků a Výroba zbraní a střeliva), F (Stavebnictví s výjimkou skupiny 41.1 Developerská činnost), G (Velkoobchod a maloobchod; opravy a údrţba motorových vozidel s výjimkou oddílu 46 a skupiny 47.3 Maloobchod s pohonnými hmotami ve specializovaných prodejnách), I (Ubytování, stravování a pohostinství), J (Informační a komunikační činnosti s výjimkou oddílů 60 a 61), M (Profesní, vědecké a technické činnosti s


text:
výjimkou oddílu 70), N 79 (Činnosti cestovních kanceláří a agentur a ostatní rezervační sluţby), N 81 (Činnosti související se stavbami a úpravou krajiny s výjimkou skupiny 81.1), N 82.1 (Administrativní a kancelářské činnosti), N 82.3 (Pořádání konferencí a hospodářských výstav), N (Balicí činnosti), P (Ostatní vzdělávání j. n.), R 93 (Sportovní, zábavní a rekreační činnosti), S 95 (Opravy počítačů a výrobků pro osobní potřebu a převáţně pro domácnost) a S 96 (Poskytování ostatních osobních sluţeb). V případě uvádění produktů na trh jsou na trh uváděny produkty, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU, případně v kombinaci s produkty uvedenými v příloze I Smlouvy o fungování EU (převaţovat musí produkty neuvedené v příloze I Smlouvy o fungování EU). V případě zpracování produktů jsou výstupem procesu produkty, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy o fungování EU. Činnosti R 93 (Sportovní, zábavní a rekreační činnosti) a I 56 (Stravování a pohostinství) mohou být realizovány pouze ve vazbě na venkovskou turistiku a ubytovací kapacitu. Podnikatelské subjekty (FO a PO) - mikropodniky a malé podniky ve venkovských oblastech, jakoţ i zemědělci. Výše podpory: 45% ,- Kč
 7 Název Fiche 6. Zavádění preventivních protipovodňových opatření v lesích Oblasti podpory Šetrné vyuţívání přírodního bohatství a zachování krajiny V rámci této fiche jsou podporovány projekty na retenci vody, např. retenční nádrţe nebo opatření na zpomalení odtoku vody a sníţení odnosu splavenin zpomalením rychlosti vody prostřednictvím hrazení bystřin nebo stabilizací strţí. Podpořena budou téţ preventivní protipovodňová opatření na drobných vodních tocích a v jejich povodích, např. zkapacitnění koryta vodního toku, stabilizace koryta, zabezpečení břehů. Podpora je dále určena na protierozní opatření na drobných vodních tocích a v jejich povodích, např. zábrany sesuvů půdy, sanace erozních rýh. Definice Projekty musí být realizovány na PUPFL (půda určená k plnění funkce lesa) včetně vodních toků, popř. jejich částí a vodních útvarů, které se nacházejí v rámci PUPFL. Ţadatel na PUPFL, na které ţádá o podporu, hospodaří podle platného lesního hospodářského plánu, nebo podle převzaté platné lesní hospodářské osnovy. Projekty musí být v souladu s plánem na ochranu lesů, který vypracují členské státy. U ţadatelů s vlastnictvím nad 500 ha je podpora podmíněna předloţením informací s rozvedením cílů v oblasti prevence. Soukromí a veřejní drţitelé lesů a jiné soukromoprávní a veřejnoprávní subjekty a jejich sdruţení. Výše podpory: 85% ,- Kč
 8 Další moţné podporované aktivity v PRV: - předávání znalostí a informační akce - zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů - investice do ochrany melioračních a zpevňujících dřevin - neproduktivní investice v lesích - Investice do lesnických technologií a zpracování lesnických produktů, jejich mobilizace a uvádění na trh - Sdílení zařízení a zdrojů - Horizontální a vertikální spolupráce mezi účastníky krátkých dodavatelských řetězců a místních trhů 3. Programový rámec Operační program Zaměstnanost Celková alokace: ,-Kč Opatření CLLD Cíl Opatření 2.3 Podpora sociálních a návazných služeb Zkvalitnění sociálních sluţeb Rozšíření sociálních sluţeb Minimalizace socio-patologických jevů Popis moţných zaměření projektů A) Podpora poskytování vybraných sociálních sluţeb v souladu se zákonem č. 108/2006 Sb., s cílem sociálního začleňování a prevence sociálního


text:
vyloučení osob sociálně vyloučených či sociálním vyloučením ohroţených (odborné sociální poradenství, terénní programy, sociálně aktivizační sluţby pro rodiny s dětmi, raná péče, kontaktní centra, nízkoprahová zařízení pro děti a mládeţ, sociální rehabilitace, sociálně terapeutické dílny, sluţby následné péče, podpora samostatného bydlení, osobní asistence, odlehčovací sluţby, B)Podpora komunitní sociální práce a komunitních center jako prostředků sociálního začleňování nebo prevence sociálního vyloučení (komunitní sociální práce a podpora komunitních center), C) Další programy a činnosti v rámci sociálního začleňování nad rámec/mimo reţim zákona č. 108/2006 Sb.( programy
 9 prevence a řešení problémů v sociálně vyloučených lokalitách, podpora mladým lidem ze sociálně znevýhodněného prostředí, podpora aktivit pro osoby s chronickým duševním onemocněním a osoby ohroţené závislostmi, podpora probačních a resocializačních programů pro osoby s alternativními tresty a opouštějícími zařízení pro výkon trestu odnětí svobody, podpora aktivit na vzdělávání osob z cílových skupin,aktivizační, asistenční a motivační programy, aktivity zaměřené na předcházení ekonomické nestability, aktivity podporující mimosoudní způsob řešení konfliktů v oblasti bydlení, pracovně právních vztahů atd.,podpora neformální a sdílené péče, včetně domácí paliativní péče, podpora aktivit zaměřených na rozvoj sociálního /dostupného /podporovatelného/prostupného bydlení, podpora aktivit místních samospráv při optimalizaci zajištění činností a výkonu sociální práce na svém území. Podporované cílové skupiny Typy příjemců podpory Osoby sociálně vyloučené a osoby sociálním vyloučením ohroţené, osoby se zdravotním postiţením, osoby s kombinovanými diagnózami, osoby ţijící v sociálně vyloučených lokalitách, národnostní menšiny, imigranti a azylanti, bezdomovci a osoby ţijící v nevyhovujícím nebo nejistém ubytování, oběti trestné činnosti, osoby pečující o malé děti, osoby pečující o jiné závislé osoby, rodiče samoţivitelé, osoby dlouhodobě či opakovaně nezaměstnané, osoby ohroţené předluţeností, osoby ohroţené domácím násilím a závislostmi, osoby v nebo po výkonu trestu, osoby opouštějící institucionální zařízení, ohroţené osoby do 18 let věku, osoby ohroţenévícenásobnými riziky, osoby ohroţené specifickými zdravotními riziky, poskytovatelé a zadavatelé soc. sluţeb, sluţeb pro rodiny a děti a dalších sluţeb na podporu sociálního začleňování, místní samospráva, sociální pracovníci, pracovníci v sociálních a zdravotních sluţbách, neformální pečovatelé. Poskytovatelé sociálních sluţeb registrovaní dle zákona č.108/2006 Sb., NNO, obce, organizace zřizované obcemi působící v sociální oblasti, DSO,
 10 vzdělávací a poradenské instituce, školy a školská zařízení, obchodní korporace, OSVČ, sociální podniky. Minimální výše rozpočtu projektu Výše podpory: ,-Kč Aţ 100% dle ţadatele ,- Kč Opatření CLLD Cíl 2.4 Prorodinná opatření Zkvalitnění sociálních sluţeb Podpora drobného, malého a středního podnikání Opatření Popis moţných zaměření projektů Podporované cílové skupiny Typy příjemců podpory Minimální výše rozpočtu projektu Rozšíření sociálních sluţeb A) Podpora zařízení, která doplní chybějící kapacitu stávajících institucionálních forem zařízení (typu školní druţiny, kluby), s moţností podpory příměstských táborů v době školních prázdnin (pro děti mladšího školního věku, moţná podpora dopravy dětí do těchto zařízení), B) Podpora dětských skupin pro podniky i veřejnost (vznik, transformace a provoz dětských skupin dle zákona č. 274/2014 Sb., podpora ţivností volných a vázaných dle ţivnostenského zákona, C) Individuální péče o děti (vzdělávání chův, příprava a realizace dalšího vzdělávání podle zákona č. 179/2006 Sb., podpora pracovního uplatnění). Ţeny ohroţené na trhu práce, rodiče s malými dětmi, osoby pečující o jiné závislé osoby. Poskytovatelé sociálních sluţeb registrovaní dle zákona


text:
č.108/2006 Sb., NNO, obce, organizace zřizované obcemi působící v sociální oblasti, DSO, vzdělávací a poradenské instituce, školy a školská zařízení, obchodní korporace, OSVČ, sociální podniky ,-Kč
 11 Výše podpory: Aţ 100% dle ţadatele ,- Kč Další moţné podporované aktivity v OPZ: - podpora zaměstnanosti - sociální podnikání
 Zpravodaj MAS Ekoregion Úhlava Ročník 2017 30.10.2017 Strategie CLLD schválena Strategie CLLD schválena 58 mil. Kč pro rozvoj území 3 operační programy (OPZ, PRV a IROP) První výzvy budou vyhlášeny koncem