text:
aspoň z 50% neschopen k výdělku; v tomto případě přísluší mu polovice důchodu, jenž by mu jinak podle tohoto zákona příslušel. Při tom platí o příjmu z tohoto služebního poměru obdobně ustanovení § 2. odst. 3. tohoto zákona.
 Ve prospěch válečných poškozenců úplně osleplých nebo úplně neschopných výdělku a odkázaných na pomoc třetích osob, může ministerstvo sociální péče v dohodě s ministerstvem financí povoliti v jednotlivých případech výjimky z ustanovení §§ 2. a 4.
 II. Požitky.
 Požitky jsou:
 a) důchod invalidní;
 b) důchod vdovský;
 c) důchod sirotčí;
 d) důchod předkův.
 a) Důchod invalidní.
 Invalida (§ 1. lit. a) zákona ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n.), jehož výdělečná schopnost byla snížena aspoň o 85%, má nárok na plný důchod invalidní, jenž činí Kč 1800.- ročně.
 Při menší ztrátě výdělečné schopnosti vzniká invalidovi nárok na částečný důchod invalidní, odpovídající ztrátě výdělečné schopnosti odstupňované 10% a to tak, že při snížení výdělečné schopnosti aspoň o 75%, ale méně než 85%, vzniká nárok na 80% plného důchodu invalidního, při snížení výdělečné schopnosti aspoň o 65%, ale méně než 75%, na 70% plného důchodu invalidního a tak dále sestupně vždy o 10% až při snížení výdělečné schopnosti aspoň o 20%, ale méně než 25% vzniká nárok na 20% plného důchodu invalidního. Ztráta výdělečné schopnosti nedosahující 20% nezakládá nároku na důchod invalidní.
 Invalidům, kteří jsou tak bezmocni, že potřebují stále péče cizí, může ministerstvo sociální péče v dohodě s ministerstvem financí zvýšiti základní invalidní důchod až o 50%, v případech zvláštního ohledu nutných, zejména při invalidech úplně osleplých, až o 100%.
 Invalidovi přísluší příplatek 10% k základnímu důchodu (§§ 7. a 8.) za každé nezaopatřené dítě do 16 let, pokud invalida pečuje o jeho výživu. Jde-li o dítě, které pro chorobu duševní nebo tělesnou není schopno se živiti, přísluší tento příplatek i přes 16. rok, nejdéle však do 21 let.
 Provdání dcery jest považovati za zaopatření její.
 Onemocní-li invalida následkem událostí, zakládající nárok na důchod invalidní, může vyžadovati, aby mu na státní náklad byly poskytnuty lékařská pomoc a léky; místo toho může být odevzdán k léčení na státní náklad do léčebného ústavu.
 Po dobu ošetřování v léčebném ústavě odpočívá nárok na důchod invalidní, rodině invalidově přísluší však polovice jeho důchodu. Totéž právo vzniká rodině invalidově, je-li invalida umístěn na státní náklad v nějakém ústavě ke školení.
 Žije-li invalida ve společné domácnosti s manželkou a dětmi, přísluší nárok ten manželce.
 Je-li manželka od muže odloučena nebo není-li již na živu, dlužno přiznati nárok dětem, s nimiž invalida žije ve společné domácnosti.
 Je-li invalida odloučen od manželky a dětí, které sdílejí domácnost s matkou, připadá nárok manželce až do výše alimentačního příspěvku manželova.
 Manželka od invalidy z vlastní viny odloučená nároku nemá.
 Manželce jest na roveň postavena družka za předpokladů § 15. tohoto zákona.
 Byl-li invalida v době onemocnění (§ 11.) pojištěn pro případ nemoci, a dostalo-li se mu od nemocenské pokladny, jejímž byl členem, dávek podle zákona o pojištění dělníků pro případ nemoci, nebo podle stanov pokladny, může nemocenská pokladna vyžadovati na


text:
státu náhradu nákladů takto vzniklých, bylo-li onemocnění hlášeno nemocenské pokladně ve třech letech po vyhlášení tohoto zákona.
 b) Důchod vdovský.
 Důchod vdovský přísluší vdově po padlém anebo zemřelém manželu, u něhož jsou splněny podmínky § 1. lit. a) zákona ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n. a za těchže podmínek manželce manžela nezvěstného a vdově po invalidovi, nebylo-li zjištěno, že smrt jeho nastala z jiného důvodu, nežli jest naznačen v uvedeném ustanovení zákonném, a byl-li sňatek uzavřen před událostí, zakládající nárok na důchod invalidní.
 Nárok na důchod vdovský přísluší však i vdově, která později ve svazek manželský vstoupila:
 a) byl-li v té době invalida aspoň z 80% neschopen výdělku,
 b) vstoupil-li invalida ve svazek manželský před dokonaným 30. rokem, anebo v pěti letech po zjištění invalidity a
 c) trvalo-li manželství aspoň jeden rok, anebo bylo-li dříve přerušeno náhodnou smrtí manželovou.
 Ministr sociální péče se zmocňuje, aby v dohodě s ministrem financí také v jiných případech hodných uznání přiznal vdově nárok na vdovský důchod.
 Nárok na vdovský důchod má - není-li tu vdovy - i družka, žila-li s mužem (§ 13.) aspoň jeden rok nepřetržitě, nežli nastala událost, zakládající nárok, anebo nežli muž nastoupil službu vojenskou. Z více družek má nárok na důchod jen poslední.
 Ministr sociální péče může nařízením odstupňovati důchod vdovský podle výdělečné schopnosti vdoviny podle obdoby §§ 8. a 9. tohoto zákona.
 Plný vdovský důchod činí Kč 600 ročně.
 Vdově, jež je zcela neschopna k výdělku, nebo překročila 55. rok věku svého, přísluší příplatek Kč 120 ročně.
 Nežila-li vdova s manželem v době jeho úmrtí ve společné domácnosti, nesmí důchod vdovský převyšovati částky, kterou manžel byl by povinen přispívati na její výživu.
 Provdá-li se vdova nebo družka, požívající důchodu vdovského, pozbývá tohoto důchodu, obdrží však odbytné v trojnásobné výši ročního důchodu.
 Vdově čítající 50 let vzniká nárok na odbytné teprve jeden rok po novém sňatku, žije-li v této době ještě s druhým manželem ve společné domácnosti.
 c) Důchod sirotčí.
 Důchod sirotčí přísluší nezaopatřeným dětem padlého, nedokonavším 16 let, zemřelého a nezvěstného otce, u něhož jsou splněny podmínky § 1. lit. a) zák. ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n., a dětem zemřelého válečného poškozence, nebylo-li zjištěno, že smrt jeho nastala z jiného důvodu, než jest naznačen v uvedeném ustanovení zákonném, a byly-li děti počaty před událostí, zakládající nárok na důchod.
 Jde-li o dítě, které pro chorobu duševní nebo tělesnou není schopno se živiti, může ministr sociální pece v dohodě s ministrem financí povoliti výplatu důchodu i přes 16. rok, nejdéle však do 21 let.
 Provdá-li se sirotek, jest to považovati za zaopatření jeho.
 Na důchod sirotčí mají za týchž podmínek nárok také děti nemanželské, byly-li počaty před událostí, zakládající nárok.
 Týž nárok mají také děti, které byly před zmíněnou událostí adoptovány.
 Bylo-li dítě odevzdáno veřejným úřadem nebo se svolením poručenského úřadu do ústavu, v němž se mu dostává zaopatření, jest důchodu sirotčího použíti k úhradě nákladů s vydržováním v ústavu spojených.
 Důchod sirotčí činí pro jedno dítě Kč 300 ročně,

type: other


text:
pro každé další dítě, žijící v téže domácnosti, Kč 250 ročně.
 Sirotkům, ztrativším oba rodiče, nebo matkou zcela zanedbaným, zvyšuje se důchod o 50%.
 Důchod vdovský a sirotčí dohromady nesmí převýšiti Kč 1800 ročně. Kdyby důchody převyšovaly tuto částku, jest důchod sirotčí stejnoměrně snížiti.
 Není-li vyplácen důchod vdovský či sirotčí, nebo nedosahují-li důchod vdovský a sirotčí Kč 1800 ročně, mají na nevyčerpanou částku s obmezením, uvedeným v odst. 3., nárok rodiče osoby, uvedené v § 20., pokud jsou výdělku neschopni, přispívala-li osoba ta podstatně k jejich výživě, nebo lze-li důvodně za to míti, že by tak učinila, kdyby byla na živu.
 Nejsou-li rodiče na živu, přechází nárok jejich na další předky, při čemž bližší předkové mají přednost před vzdálenějšími.
 Jednotlivý důchod osob, uvedených v odst. 1. a 2., činí nejvýše Kč 300 ročně.
 III. Řízení.
 Nárok na důchod jest ohlásiti u okresního úřadu pro péči o válečné poškozence, příslušného podle místa bydliště poškozencova; v okresích, kde takový úřad není ještě zřízen, jest jej ohlásiti u politického úřadu první stolice.
 Váleční poškozenci, kteří bydlí mimo oblast čsl. republiky, jsou povinni ohlásiti nárok svůj zemskému úřadu pro péči o válečné poškozence v Praze prostřednictvím příslušného zastupitelského úřadu československé republiky v cizině.
 O důchod invalidní nemusí se hlásit váleční poškozenci, kteří se přihlásili ku prohlídce lékařské, nařízené podle § 3., odst. 2. zák. ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n., nařízeními vlády republiky československé ze dne 23. dubna 1919, č. 224 a ze dne 29. října 1919, č. 575. sb. z. a n.
 Byl-li nárok ohlášen u nepříslušného úřadu, je tento úřad sice povinen co nejrychleji předložiti jej příslušnému úřadu, ale poškozenec nemá nároku na náhradu, byla-li nesprávným podáním zmeškána promlčecí lhůta uvedená v § 28.
 Nárok, jenž je dán již v době vyhlášení zákona, jest přihlásiti do jednoho roku od vyhlášení tohoto zákona.
 Vznikla-li událost, nárok zakládající, po vyhlášení tohoto zákona, jest nárok přihlásiti do jednoho roku od vzniku události.
 Nebyl-li nárok v těchto lhůtách přihlášen, zaniká.
 Po uplynutí tří let od vyhlášení tohoto zákona nemůže válečný poškozenec nově uplatňovati nárok na něm založený, mimo případy §§ 2. a 4., odpadne-li důvod, pro nějž zprvu nároku neměl nebo nároku později pozbyl.
 Pro osoby, které v době vyhlášení tohoto zákona prokazatelně beze své viny a proti své vůli meškaly mimo obvod československé republiky, prodlužuje se lhůta k ohlášení nároku o dobu, která uplynula mezi vyhlášením tohoto zákona a jejich návratem do území československé republiky, nejdéle však na deset let od vyhlášení zákona.
 Zhorší-li se podstatně zdravotní stav válečného poškozence následkem události, zakládající jeho nárok na důchod invalidní, může válečný poškozenec požadovati přiměřené zvýšení svého důchodu, nejdéle však v době deseti let od přiznání prvotního důchodu.
 Důchod vyměří, přizná a poukáže Zemský úřad pro péči o válečné poškozence.
 Důchody, na něž nárok je dán již v době, kdy zákon nabude účinnosti, příslušejí od tohoto dne; vznikla-li okolnost, nárok zakládající, po tomto dni, příslušejí důchody od prvního dne měsíce následujícího oné okolnosti.
 Důchod je splatný v měsíčních lhůtách ku předu. Nároku


text:
na úrok z prodlení důchodce nemá.
 Zemský úřad jest oprávněn, kdykoli znovu prozkoumati podmínky důchodu a může pak zastaviti důchod úplně nebo částečně:
 a) odpadly-li nebo změnily-li se podmínky, za nichž důchod byl přiznán a vyměřen;
 b) odmítl-li důchodce bezdůvodně odebrati se do nemocnice neb ústavu k léčení nebo školení nařízenému Zemským úřadem, nebo přijmouti zaměstnání, uvedené v § 4. tohoto zákona;
 c) odebral-li se důchodce do ciziny beze svolení Zemského úřadu; v takovém případě může Zemský úřad místo dalšího důchodu vyplatiti mu odbytné ve výši trojnásobného ročního důchodu, svolí-li k tomu dočasný nositel zaopatření chudinského. Ministr sociální péče se zmocňuje, aby nařídil přísnější opatření oproti důchodcům, odebravším se do států, jež přísněji nakládají se svými důchodci, kteří se přestěhují do území československé republiky;
 d) byl-li důchod zkapitalisován;
 e) byl-li důchodce trestním rozsudkem zbaven volebního práva do obcí. Ministr sociální péče může v dohodě s ministrem financí poskytnouti nevinné rodině důchodcově k její žádosti polovici jeho důchodu.
 Důchodcové jsou povinni každou změnu ve svých poměrech, jež se dotýká podmínek, za nichž důchod byl přiznán a vyměřen, oznámit ihned Zemskému úřadu, a ručí za škodu vzniklou opomenutím této povinnosti.
 Ministerstvo sociální péče může k návrhu Zemského úřadu povoliti částečnou neb úplnou kapitalisaci důchodu, svolí-li k tomu dočasný nositel chudinského zaopatření a - jde-li o nezletilce - příslušný soud poručenský.
 Kapitál je stanoviti podle zásad pojistně-matematických; povolená částka nesmí býti vyšší, nežli desetinásobný roční důchod.
 Bližší ustanovení o způsobu, jak při kapitalisování důchodů jest postupovati, vydá ministr sociální péče nařízením.
 Zemský úřad vydá osobě, jež se o důchod uchází, písemný výměr, zda-li jí důchod přiznává, čili nic. V kladném případě jest ve výměru udati výši přiznaného důchodu.
 Rovněž o opatřeních podle § 31. tohoto zákona jest vydati výměr.
 Rozhodnutí Zemského úřadu budiž ve výměru odůvodněno.
 Výměr jest doručiti doporučeně osobě, jíž se týká, pokud se týče zákonnému zástupci jejímu. Válečným poškozencům, bydlícím v cizině, doručí se výměr prostřednictvím příslušného zastupitelského úřadu československé republiky v cizině.
 Do výměru jest možno stěžovati si k ministerstvu sociální péče; stížnost jest podati ve lhůtě 60 dnů ode dne, kdy výměr byl doručen, u okresního úřadu pro péči o válečné poškozence neb u politického úřadu první stolice, nevstoupil-li v okrese ještě v činnost okresní úřad pro péči o válečné poškozence, případně u příslušného zastupitelského úřadu československé republiky v cizině.
 Stížnost není dovolena do výměru o důchodu invalidním, pokud se týká procenta výdělečné nezpůsobilosti, stanoveného podle nálezu prohlídkové komise okresní nebo zemské (§ 3. odst. 2. zák. z 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n., § 6. nařízení vlády republiky československé ze dne 23. dubna 1919, č. 224. sb. z. a n. a § 3. nařízení vlády republiky československé ze dne 29. října 1919 č. 575 sb. z. a n.).
 Důchody, přiznané podle tohoto zákona, mohou býti zabaveny pouze:
 a) pro zálohy a zápůjčky, poskytnuté na ně důchodci státem, zemí, okresem, obcí, veřejným fondem neb institucí, kterou ministr sociální péče pověří poskytováním záloh anebo zápůjček;
 b) až do polovice pro nároky na zákonnou výživu.
 V případech


text:
§ 36. může býti důchod také zcela, pokud se týče do polovice postoupen. Jinak nemá právního účinku ani postup, ani jakékoli právní jednání, omezující právo důchodcovo na důchod.
 Požívání důchodů, přiznaných podle tohoto zákona, nemá následků, spojených s opatřením chudinským.
 Podání, protokoly, výměry, kvitance a doklady, jichž je třeba k uplatňování nároků podle tohoto zákona a ku provádění jeho, jsou osvobozeny od kolkův a poplatků. Osvobození dokladů je však toliko podmínečné, pokud slouží výhradně jen tomuto zákonnému účelu.
 IV. Ustanovení přechodná a závěrečná.
 Ode dne, kdy důchodci přiznán jest důchod podle tohoto zákona, nepřísluší mu nižádný jiný důchod, vzniknuvší podle dosavadních ustanovení na základě událostí ve smyslu § 1. zákona ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n., a nepřísluší jemu ani příslušníkům jeho nárok na státní vyživovací příspěvky podle zákona ze dne 23. září 1919, č. 530 sb. z. a n. či příplatky podle zákona ze dne 28. března 1918, č. 119 ř. z., anebo podle zákona uherského článku XV. z roku 1915.
 Vyživovací příspěvky a příplatky, dlužno vypláceti důchodci a jeho příslušníkům za dobu od počátku působnosti tohoto zákona (§ 45.) až do přiznání důchodu, jest je však zúčtovati na přiznaný důchod. Tím se mění ustanovení § 4. zák. o státním příspěvku vyživovacím ze dne 23. září 1919, č. 530. sb. z. a n., § 2. zákona ze dne 28. března 1918, č. 119. ř. z., a § 7. zákona uherského článku XV. z roku 1915.
 Válečným poškozencům (§ 1. lit. a) zákona ze dne 8. dubna 1919, č. 199. sb. z. a n.), majícím zaopatřovací požitky vojenské podle dosavadních ustanovení, zastaví se požitky, nepřihlásí-li se nejpozději do tří měsícův od vyhlášení tohoto zákona k lékařské prohlídce, stanovené nařízením vlády republiky československé ze dne 23. dubna 1919, č. 224. sb. z. a n., pokud se týče ze dne 29. října 1919, č. 575. sb. z. a n.
 K základním důchodům, vyměřeným podle tohoto zákona v §§ 7., 8., 17., odst. 1., 23. a 25. jest vypláceti až do 31. prosince 1920 přirážku ve výši 50%.
 Ministr sociální péče se zmocňuje, aby tuto přirážku dříve snížil, nebo zastavil, změní-li se poměry drahotní.
 Obce jsou povinny spolupůsobiti při provádění tohoto zákona.
 Všechny osoby fysické i právnické jsou povinny poskytnouti úřadům a jejich zřízencům vyžádané zprávy, jichž je třeba ku provedení tohoto zákona.
 Kdo této povinnosti nevyhoví, bude potrestán politickým úřadem na penězích až do 3000 K nebo vězením až do 6 neděl.
 Není dovoleno užíti zjištění hospodářských a rodinných poměrův osob, uplatňujících nárok na důchod, k účelům jiným než podle tohoto zákona.
 Zákon tento nevztahuje se na vojenské gážisty, poddůstojníky z povolání a jejich příslušníky a pozůstalé.
 Zákon tento nabude účinnosti dnem 1. května 1920.
 Ministru sociální péče se ukládá, aby jej v dohodě s ministrem financí a vnitra provedl.
 Úpravou důchodů válečných poškozenců nebyla vyřešena otázka ochrany pro případ úmrtí. Zákonem republiky rakouské přispívá tamní státní zpráva značnými sumami na úhradu nákladů pohřebních. Váleční poškozenci v republice československé žádají, by otázka náhrady pohřebného byla řešena pojištěním


text:
Plzeň,sever - stránka 11
 Základní škola a mateřská škola Líně,
 Základní škola Kaznějov, okres Plzeň - Základní škola Kaznějov - Kaznějov
 Škola sdružuje základní školu, která poskytuje základní vzdělání v souladu s § 5 zákona č.29/1984 Sb., o soustavě základních škol, středních škol a vyšších odborných škol (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů školní družinu, která slouží výchově, ...
 Základní škola poskytuje základní vzdělávání v souladu s § 5 zákona č.29/1984 Sb., o soustavě základních škol, středních škol a vyšších odborných škol (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů., Mateřská škola zabezpečuje předškolní výchovu v souladu ...
 Trio - D, s.r.o.
 Prodej zboží, poradenská a školící činnost v zemědělství, prodej drogistického zboží, výroba a dovoz chemických látek a chemických přípravků klasifikovaných jako hořlavé, zdraví škodlivé, žíravé, dráždivé, senzibilizující, výroba a dovoz chemických látek ...
 Plzeň 9 Malesice, 33033
 D - k zemědělská, a.s.
 zemědělská výroba včetně hospodaření v lesích a na vodních plochách, zednictví, tesařství, řeznictví a uzenářství, zemní práce, hostinská činnost, ubytovací služby, pronájem zemědělských strojů a zařízení, služby v rámci lesnictví a těžby dřeva, Prodej zb...
 Kožlany Dřevec, 33141
 Základní škola Plasy, okres Plzeň-sever,
 Základní škola poskytuje základní vzdělání v souladu s § 5 zákona č. 1984 Sb., o soustavě základních škol, středních škol a vyšších oeborných škol (školský zákon), ve znění pozdějších předpisů. Školní družina slouží k výchově, vzdělávání, zájmové činnosti...


text:
Obila, a.s., IČO: 45148376, 19. 4. 2019 - Obchodní rejstřík | Peníze.cz
 IČO: 45148376 - Vymazáno
 od 24. 7. 2002 do 1. 11. 2010
 od 31. 8. 1997 do 24. 7. 2002
 Obila a.s.
 od 5. 5. 1992 do 31. 8. 1997
 OBILA Kutná Hora, a.s.
 45148376
 CZ45148376
 Spisová značka 1574 B, Městský soud v Praze
 od 31. 10. 2006 do 1. 11. 2010
 od 13. 7. 2005 do 1. 11. 2010
 od 8. 9. 2004 do 1. 11. 2010
 od 24. 7. 2002 do 8. 9. 2004
 od 3. 9. 2001 do 24. 7. 2002
 - výroba lihovin mícháním za studena
 od 3. 9. 2001 do 8. 9. 2004
 - prodej chemických látek a chemických přípravků
 od 18. 1. 2000 do 24. 7. 2002
 - výroba a prodej přípravku proti námraze - GLYKOTECK
 od 18. 1. 2000 do 8. 9. 2004
 - prodej rostliných olejů a pokrutin získaných lisováním olejnin
 od 18. 1. 2000 do 1. 11. 2010
 od 21. 6. 1999 do 3. 9. 2001
 od 21. 6. 1999 do 8. 9. 2004
 od 21. 6. 1999 do 1. 11. 2010
 od 24. 6. 1997 do 21. 6. 1999
 - provozování výroby surového kvasného lihu vyráběného ze zemědělských surovin
 od 21. 3. 1994 do 24. 7. 1997
 - pekárenská výroba a prodej
 od 21. 3. 1994 do 21. 6. 1999
 od 21. 3. 1994 do 24. 7. 2002
 od 21. 3. 1994 do 8. 9. 2004
 od 21. 3. 1994 do 1. 11. 2010
 - nákup, skladování, ošetřování, úprava a odbyt zemědělských výrobků, včetně Státních hmotných rezerv
 od 5. 5. 1992 do 21. 3. 1994
 - a/nákup, skladování, ošetřování, úprava a odbyt zemědělských výrobků vč. federálních hmotných rezerv,
 - b/výroba a dodávky zemědělských potřeb a ostatních výrobků při poskytování služeb,
 - c/obchodní a odbytová činnost
 - d/výroba krmných směsí, krmných koncentrátů, minerálních přísad, doplňků biofaktorů a surovin pro jejich výrobu,
 - e/výroba chemikálií, ochranných chemických a biologických přípravků,
 - f/výroba keratinu, průmyslových hnojiv a dalších výrobků, zpracovnání rohoviny a jiných živočišných odpadů,
 - g/výroba a aplikace desinfekčních, desinsekčních a deratizačních prostředků vč.bílení a malování,
 - h/výroba strojů, přístrojů, konstrukcí a zařízení pro měření a regulaci elektrotechnických výrobků, vč. mikroelektroniky a náhradních dílů,
 - i/dřevovýroba,
 - j/výroba elektrického proudu a tepla,
 - k/stavební, montážní a technologické práce,
 - l/opravárenská činnost,
 - m/servisní a analytická laboratorní činnost,
 - n/montáž přístrojů a zařízení pro měření a regulaci,
 - o/zprostředkování prodeje nevyužitých zásob z vedlejší výroby zemědělských organizací,
 - s/zajišťování vzdělávání a přípravy pracovníků ve vybraných profesích,
 - t/provoz veřejného vážení na vážních zařízeních,
 - u/revize zařízení, elektrozařízeni a elektroinstalací, hromosvodů, tlakových nádob, zdvihadel a ocelových konstrukcí,
 - v/inženýrská činnost ve výstavbě.
 - p/tiskařské a reprografické práce,
 - q/propagační a publikační činnost,
 - r/práce a služby v oblasti výpočetní techniky a VIEI,
 - Společnost Obila, a.s., se sídlem Kutná Hora, Karlov 196, PSČ 284 01, IČ 45148376, se vymazává z obchodního rejstříku, neboť spolu s další zanikající společnosíi Zemědělské zásobování a nákup v Mělníku, a.s., se sídlem Mělník, Kokořínská č.p. 2981, PSČ


text:
27 6 01, IČ 45274061, zanikla sloučením s nástupnickou společnosti Výkrm Kutnohorsko, s.r.o., se sídlem Kutná Hora, Karlov 196, PSČ 284 01, IČ 27435148.
 od 30. 6. 2010 do 1. 11. 2010
 - Společnost Obila, a.s. se sídlem Kutná Hora, Karlov 196, PSČ 284 01, IČ 451 48 376, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze v oddílu B vložce 1574, se rozdělila rozštěpením sloučením tak, že tři odštěpené části jejího jmění, definova né projektem rozdělení odštěpením sloučením schváleným dne 31.5.2010, včetně práv a povinností z pracovně právních vztahů, přešly na jednotlivé nástupnické společnosti, a to na společnost ZZN Pelhřimov a.s. se sídlem Pelhřimov, Nádražní 805, IČ 466 78 140 , zapsanou v obchodním rejstříku vedeném Krajským soudem v Českých Budějovicích v oddílu B vložce 496, na společnost Primagra, a.s. se sídlem Milín, Nádražní 310, PSČ 262 31, IČ 451 48 155, zapsanou v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze v oddílu B vložce 1538, a na společnost ZZN Polabí, a.s. se sídlem Kolín V, K Vinici 1304, PSČ 280 66, IČ 451 48 210, zapsanou v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze v oddílu B vložce 1547.
 od 31. 10. 2006 do 16. 7. 2007
 - Valná hromada společnosti přijala dne 26. září 2006 toto usnesení: 1. Určení hlavního akcionáře Valná hromada určuje, že společnost Agropol Group, a.s., se sídlem Praha 1, Opletalova 1535/4, PSČ 11376, IČ 25100025, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze v oddílu B , vložce 4501 (dále jen ,, hlavní akcionář ́ ́), je hlavním akcio nářem společnosti Obila, a.s. (dále jen ,, společnost ́ ́) ve smyslu ustanovení § 183i odst. 1 obchodního zákoníku, čili osobou oprávněnou vykonat právo výkupu akciíí společnosti podle ustanovení § 183i a následujících obchodního zákoníku. Tato skutečnost j e osvědčena: a) listinou přítomných akcionářů na valné hromadě, osvědčující, že hlavní akcionář na valné hromadě předložil akcie vydané společností, a to 24 (dvacetčtyři) kusů kmenových listinných akcií ve formě na majitele ve jmenovité hodnotě 10.000.000,- Kč (desetm ilionů Kč), 12 (dvanáct) kusů kmenových listinných akcií ve formě na majitele ve jmenovité hodnotě 1.000.000,- Kč (jedenmilion Kč), 7 (sedm) kusů kmenových listinných akcií ve formě na majitele ve jmenovité hodnotě 100.000,- Kč (jednostotisíc Kč) a 46.96 3 (čtyřicetšesttisícdevětsetšedesáttři) kusů kmenových listinných akcií ve formě na majitele ve jmenovité hodnotě 1.000,- Kč (jedentisíc Kč), b) prohlášením představenstva společnosti z 26.9.2006, jímž je osvědčeno, že ve společnosti neexistují žádné jiné účastnické cenné papíry než akcie a že jsou vydány pouze akcie zapsané u společnosti v obchodním rejstříku, c) čestným prohlášením hlavního akcionáře ze 14.8.2006, že je vlastníkem akcií vydaných společností, jejichž souhrnná jmenovitá hodnota činí 276.181.500,- Kč a představují 95,9 % podíl na základním kapitálu a hlasovacích právech ve společnosti, a že hrani ci 90% (devadesát procent) podílu na základním kapitálu a hlasovacích právech společnosti překročil dne 29.5.2006, čímž nabyl rozhodný podíl podle § 183i odst. 1 obchodního zákoníku, d) stanovami společnosti, podle jejichž článku 4. odst. 3. je s každými 500,- Kč (pětset Kč) jmenovité


text: hodnoty každé akcie spojen jeden hlas, to znamená, že podíl hlavního akcionáře na hlasovacích právech ve společnosti je stejný jako podíl jeho akcií na základním kapitálu společnosti, a to 95,9,%. 2. Přechod akcií Všechny ostatní akcie společnosti, to znamená všechny akcie vydané společností, které jsou ve vlastnictví všech ostatních vlastníků odlišných od hlavního akcionáře, přecházejí na hlavního akcionáře. K přechodu akcií dojde podle § 1831 odst. 3 obchodního z ákoníku uplynutím jednoho měsíce od zveřejnění zápisu usnesení o přechodu akcií do obchodního rejtříku. 3. Výše protiplnění a) Výše protiplnění podle § 183m odst. 1 obchodního zákoníku za akcie přecházející podle tohoto rozhodnutí je v návaznosti na postup podle § 183j odst. 6 obchodního zákoníku určena tak, že za každou kmenovou akcii na majitele vydanou společností v listinn é podobě ve jmenovité hodnotě 500,- kč (pětset Kč), jíž se přechod týká, náleží protiplnění ve výši 325,- Kč (třistadvacetpět Kč). b) Přiměřenost protiplnění je v souladu s ustanovením § 183m odst. 1 obchodního zákoníku doložena znaleckým posudkem znalce Ing. Petra Pelce, PhD., Zlatá Hora 1365, 684 01 Slavkov u Brna, č. 01-01a/06 ze dne 1.8.2006, s dodatkem ze dne 4.8.2006, jímž je z jištěna hodnota akcie, jíž se přechod týká,shodná s uvedenou výší protiplnění 325,- Kč (třistadvacetpět Kč). c) Česká národní banka rozhodnutím č.j. 45/N89/2006/3/2006/5654/540 ze dne 4.8.2006 udělila v souladu s § 183i odst. 5 obchodního zákoníku souhlas k přijetí usnesení valné hromady společnosti o přechodu všech ostatních účastnických cenných papírů společno sti na hlavního akcionáře, a to za protiplnění ve shodné výši 325,- Kč (třistadvacetpět Kč). 4. Předložení akcií a poskytnutí protiplnění a) K provedení výplaty protiplnění podle § 183m odst. 3 a 4 obchodního zákoníku a k převzetí akcií společnosti je pověřen obchodník s cennými papíry CYRRUS, a.s., se sídlem Brno, Veveří 111, PSČ 616 00, IČ: 63907020 (dále jen ,,obchodník s cennými papíry ́ ́). b) Hlavní akcionář podle § 183i odst. 6 obchodního zákoníku předal obchodníkovi s cennými papíry peněžní prostředky ve výši 7.674.225,- Kč (sedmmilionůšetsetsedmdesátčtyřitisícedvěstědvacetpět Kč) potřebné k výplatě protiplnění a valné hromadě to doložil potvrzením obchodníka s cennými papíry ze dne 22.9.2006. c) Předložení akcií společnosti ve lhůtě podle § 183l odst. 5 popřípadě 6 obchodního zákoníku budou dosavadní vlastníci akcií společnosti vykoupených podle tohoto rozhodnutí (dále jen ,,dosavadní akcionáři ́ ́), kteří mají tyto listinné akcie v držení, usku tečňovat tak, že tyto akcie předloží v sídle a do rukou obchodníka s cennými papíry, a to v pracovních dnech v době od 9:00 do 15:00 hod. Tímto předáním akcií vznikne těmto akcionářům právo na zaplacení protiplnění. Při předání akcií, o němž obchodník s c ennými papíry vyhotoví protokol s potřebnými údaji, dosavadní akcionáři uvedou požadovaný způsob výplaty protiplnění (bankovním převodem nebo poštovní poukázkou), pokud výše protiplnění vypláceného akcionáři nepřesáhne 5.000,- Kč (pěttisíc Kč), může být v ýplata provedena na místě v hotovosti. Dosavadní akcionáři mohou akcie předložit i formou jejich zaslání poštou na adresu obchodníka s cennými papíry, pokud k akciím připojí písemnou žádost o výplatu protiplnění se svým úředně ověřeným podpisem. V žádosti


text:
uvedou požadovaný způsob výplaty protiplnění (bankovním převodem nebo poštovní poukázkou). Veškerá rizika spojená se zasláním akcií nese dosavadní akcionář. V případě, že v písemné žádosti nebude uveden požadavek na způsob výplaty protiplnění, bude proti plnění poskytnuto poštovní poukázkou. d) Lhůta pro poskytnutí protiplnění se určuje tak, že protiplnění bude poskytnuto dosavadnímu akcionáři bez zybtečného odkladu po vzniku práva na zaplacení protiplnění podle § 183m odst. 2. obchodního zákoníku, nejpozději však do dvou měsíců od tohoto vzn iku práva. e) Osobou oprávněnou k obdržení protiplnění bude vždy dosavadní akcionář, ledaže bude prokázáno zastavení akcií. V tomto případě bude protiplnění odpovídající hodnotě zastavených akcií poskytnuto zástavnímu věřiteli (to neplatí, prokáže-li dosavadní akcio nář, že zástavní právo zaniklo, nebo že dohoda mezi dosavadním akcionářem a zástavním věřitelem určuje jinak).
 od 30. 11. 2003 do 1. 11. 2010
 - Na společnost Obila, a.s. jako na nástupnickou společnost přešlo z důvodu fúze formou sloučení jmění zanikající společnosti OBILA-SERVIS, s.r.o. se sídlem Malešov 217, PSČ 285 41, identifikační číslo 61 67 95 42, včetně práv a povinností z pracovněprávních vztahů.
 od 31. 12. 2002 do 1. 11. 2010
 - Na společnost Obila, a.s. jako na nástupnickou společnost přešlo z důvodu fúze formou sloučení jmění zanikající společnosti O - R E A L a.s. se sídlem Kutná Hora, Karlov 196, identifikační číslo 61 67 22 89, včetně práv a povinností z pracovněprávních vztahů.
 od 31. 8. 1997 do 1. 11. 2010
 - Na základě rozhodnutí valných hromad ze dne 30.6.1997 byla se společností Obila a.s. sloučena společnost Zemědělské zásobování a nákup Zdislavice a.s., identifikační číslo 46 35 70 92, se sídlem ve Zdislavicích. Společnost Obila a.s. je na základě uvedeného sloučení právním nástupcem společnosti Zemědělské zásobování a nákup Zdislavice a.s. Dnem zániku společnosti Zemědělské zásobování a nákup Zdislavice jejím sloučením se společností Obila a.s. (dříve OBILA Kutná Hora, a.s.) je den 31.8.1997.
 od 24. 7. 1997 do 31. 8. 1997
 od 12. 12. 1994 do 31. 8. 1997
 - Změna stanov společnosti dne 26. 5. 1994
 - V zakladatelské listině učiněné ve formě notářského zápisu ze dne 4.5. 1992 bylo rozhodnuto o schválení jejích stanov a jmenování členů představenstva a dozorčí rady.
 - Zakladatel splatil 100% základního jmění společnosti, které je představováno cenou vkládaného hmotného a dalšího majetku uve- deno v zakalatelské listině. Ocenění tohoto majetku je obsaženo ve schváleném privatizačním projektu státního podniku Zemědělské zásobování a nákup Kutná hora.
 - Akciová společnost byla založena podle par.172 Obchodního zákoníku. Jediným zakladatelem společnosti je Fond národního majetku České republiky se sídlem v Praze 1, Gorkého náměstí 32, na který přešel majetek státního podniku Zemědělské zásobování a nákup Kutná Hora ve smyslu par.11 odst. 3 zák.č.92/1991 Sb., o podmínkách převodu majetku státu na jiné osoby.
 Základní kapitál 143 994 000 Kč, splaceno 100 %.
 od 31. 8. 1997 do 30. 6. 2010
 Základní kapitál 287 988 000 Kč, splaceno 100 %.
 od 21. 3. 1994 do 31. 8. 1997
 Základní kapitál 189 723 000 Kč
 Základní kapitál 178 728 000 Kč
 od 29. 5. 2009 do 30. 6. 2010


text:
od 16. 7. 2007 do 29. 5. 2009
 od 13. 7. 2005 do 16. 7. 2007
 Kmenové akcie na majitele err, počet akcií: 70 576.
 od 31. 8. 1997 do 13. 7. 2005
 Akcie na majitele err, počet akcií: 575 976.
 od 15. 12. 1995 do 31. 8. 1997
 Akcie na majitele err, počet akcií: 189 723.
 od 21. 3. 1994 do 15. 12. 1995
 Akcie na majitele err, počet akcií: 187 826.
 Zaměstnanecké akcie na jméno err, počet akcií: 1 897.
 Akcie na jméno err, počet akcií: 1 787.
 Akcie na majitele err, počet akcií: 176 941.
 Ing. Josef Fanta - člen představenstva
 Jiří Holý - místopředseda představenstva
 od 19. 4. 2010 do 26. 7. 2010
 Jiří Holý - člen představenstva
 od 3. 11. 2009 do 19. 4. 2010
 Ing. Milan Fiedler - místopředseda představenstva
 den vzniku členství: 26. 10. 2009 - 16. 3. 2010
 den vzniku funkce: 27. 10. 2009 - 16. 3. 2010
 od 18. 8. 2009 do 26. 7. 2010
 den vzniku členství: 24. 7. 2009 - 30. 6. 2010
 od 23. 7. 2009 do 18. 8. 2009
 den vzniku členství: 17. 6. 2009 - 24. 6. 2009
 od 23. 7. 2009 do 26. 7. 2010
 od 11. 5. 2009 do 23. 7. 2009
 od 11. 5. 2009 do 3. 11. 2009
 Ing. Zdeněk Čedík - místopředseda představenstva
 Milín, Nádražní 313, PSČ 262 31
 od 18. 3. 2008 do 11. 5. 2009
 od 12. 12. 2007 do 18. 3. 2008
 den vzniku členství: 4. 5. 2005 - 1. 2. 2008
 den vzniku funkce: 23. 8. 2005 - 1. 2. 2008
 od 16. 7. 2007 do 11. 5. 2009
 Ing. Zdeněk Čedík - předseda představenstva
 den vzniku členství: 27. 6. 2007 - 2. 4. 2009
 den vzniku funkce: 27. 6. 2007 - 2. 4. 2009
 od 13. 7. 2005 do 12. 12. 2007
 Praha 1, Havelská 516/16
 den vzniku členství: 4. 5. 2005
 od 13. 7. 2005 do 11. 5. 2009
 Písek, Jablonského 386/8
 den vzniku členství: 4. 5. 2005 - 2. 4. 2009
 od 23. 10. 2002 do 13. 7. 2005
 Praha 3, Koněvova 113, PSČ 130 00
 den vzniku členství: 14. 4. 2000 - 4. 5. 2005
 den vzniku funkce: 18. 12. 2001 - 4. 5. 2005
 od 23. 10. 2002 do 16. 7. 2007
 den vzniku členství: 4. 2. 2000 - 17. 4. 2002
 den vzniku funkce: 4. 2. 2000 - 17. 4. 2002
 den vzniku funkce: 28. 1. 2000 - 21. 6. 2002
 Ing. Michal Pátek - člen
 od 3. 9. 2001 do 13. 7. 2005
 od 18. 1. 2000 do 3. 9. 2001
 Ing. Josef Viktora - člen
 Kutná Hora, 17.listopadu 120
 Marek Hofta - člen
 Česká Lípa, Brněnská 2560, PSČ 470 01
 od 24. 7. 1997 do 21. 6. 1999
 od 24. 7. 1997 do 18. 1. 2000
 od 24. 7. 1997 do 3. 9. 2001
 Kolín, Roháčova 264, PSČ 280 00
 od 29. 1. 1996 do 24. 7. 1997
 od 29. 1. 1996 do 3. 9. 2001
 Ing. Jindřich Syrový


text:
- předseda představenstva
 od 15. 12. 1995 do 29. 1. 1996
 LiberecPraha 4, Svatoplukova 23, PSČ 460 01
 od 15. 12. 1995 do 18. 1. 2000
 Ing.Josef Viktora, nar.5.2.1950 - místopředseda představenstva
 Ing.Václava Vondrová,nar.29.11.1946 - člen představenstva
 Praha 4, Snopkova 486, PSČ 140 00
 Ing.Josef Viktora, nar.5.2.1950 - člen představenstva
 Ing. Josef Hlava, CSc.,nar.15.8.1950 - člen představenstva
 od 21. 3. 1994 do 29. 1. 1996
 Ing.Petr Řeřicha, nar.14.9.1946 - člen představenstva
 Praha 4 - Kamýk, Liškova 633, PSČ 140 00
 Ing.Jindřich Syrový, nar.30.6.1959 - člen představenstva
 Kutná Hora, Ke Kuklíku 784, PSČ 284 01
 Ing. Bohuslav Chudomel
 od 5. 5. 1992 do 15. 12. 1995
 Ostrava-Jih, Gončarovova 11/1527
 od 29. 5. 2009 do 1. 11. 2010
 Jménem společnosti jedná představenstvo: a) společně se dvěma členy představenstva, z nichž alespoň jeden je předsedou nebo místopředsedou představenstva, není-li dále stanoveno jinak. Pokud předseda ani místopředseda nejsou zvoleni, jednají společně alespoň tři členové představenstva; b) samostatně předsedou nebo místopředsedou představenstva na základě písemného pověření představenstva, a to v rozsahu tohoto pověření; c) společně všemi členy představenstva při zcizování kapitálových účastí, a to i jen jejich částí.
 od 13. 7. 2005 do 29. 5. 2009
 Za představenstvo navenek jménem společnosti jedná předseda představenstva samostatně nebo místopředseda představenstva samostatně. Podepisování písemných úkonů činěných při tomto jednání se uskutečňuje tak, že k obchodní firmě společnosti připojí svůj po dpis předseda představenstva samostatně nebo místopředseda představenstva samostatně.
 Akciovou společnost zastupují vůči třetím osobám, před soudy a před jinými orgány samostatně předseda nebo místopředseda představenstva nebo společně všichni členové představenstva nebo ředitel společnosti na základě písemné plné moci udělené představenstvem nebo osoby, kterým byla udělena prokura.
 Společnost zastupuje vůči třetím osobám, před soudy a před jinými orgány samostatně předseda představenstva nebo místopředseda, nebo společně všichni členové představenstva. Za společnost podepisují osoby oprávněné za společnost jednat tak, že k vytištěnému nebo napsanému jménu společnosti připojí svůj podpis.
 Způsob jednání za společnost: Společenost zastupuje vůči třetím osobám, před soudy a před jinými orgány představenstvo jako celek, nebo předseda představenstva nebo místopředseda, nebo ředitel společnosti na základě plné moci udělené představenstvem a prokurista, pokud je prokura udělena. Jiní pracovníci akciové společnos- ti jsou oprávněni činit jménem společnosti jen právní úkony nutné ke splnění uložených pracovních úkolů v případech, kdy je to stanoveno v organizačních předpisech a nebo je to v hospodářském styku obvyklé. Podepisování za společnost: Podepisování za společnost, pokud jeho způsob a formu nesta- noví obecně závazný právní předpis, se děje tak, že k vy- tištěnému nebo napsanému jménu společnosti připojí svůj podpis: -samostatně předseda představenstva nebo místopředseda -nebo ředitel.
 den vzniku funkce: 31. 7. 2009 - 30. 6. 2010
 od 11. 5. 2009 do 18. 8. 2009
 od 11. 5. 2009 do 7. 9. 2009
 den vzniku členství: 2. 4. 2009 - 24. 7. 2009
 Bohuslav Vencl - člen dozorčí rady
 Zbýšov - Krchlebská Lhota, 23
 den vzniku členství: 18. 4. 2005 - 18. 6. 2005
 od 13. 7. 2005 do 18. 3. 2008
 den vzniku funkce: 4. 5. 2005 - 1. 2. 2008
 Ing. Milan Fiedler - člen


text:
dozorčí rady
 Malešov, 288, PSČ 285 41
 od 31. 8. 1997 do 3. 9. 2001
 ing. Jiří Gross - předseda
 Chrudim, U stadionu 720, PSČ 537 03
 Písek, Jablonského 386/8, PSČ 397 01
 Ing.Josef Paleček, nar.26.12.1944 - člen dozorčí rady
 Říčany u Prahy, Domažlická 1409
 Ing. Josef Paleček, nar.26.12.1944 - předseda dozorčí rady
 Ing.Josef Poborský, nar.16.9.1947 - člen dozorčí rady
 Bohuslav Vencl, nar.23.4.1955 - člen dozorčí rady
 Zbýšov, Krchlebská Lhota 23
 Ing. Josef Paleček
 Říčany u Prahy, Domažlická 1409, PSČ 251 01
 Čáslav, Jabloneckého 750, PSČ 286 01
 od 16. 7. 2007 do 26. 7. 2010


text:
2017 | Finanční zpravodaj | Ministerstvo financí ČR
 Přehled finančních zpravodajů Ministerstva financí vydaných v roce 2017.
 Finanční zpravodaj číslo 9/2017
 Sdělení k praktické aplikaci článku 11 Smlouvy mezi Českou republikou a Chilskou republikou o zamezení dvojímu zdanění a zabránění daňovému úniku v oboru daní z příjmu a z majetku (Sbírka mezinárodních smluv č. 5/2017).
 Přehled druhů daní a jejich částí, o nichž finanční úřady vedou osobní daňové účty.
 Možnost placení daně z nemovitých věcí prostřednictvím SIPO.
 Jak zaplatit daň z přidané hodnoty ve zvláštním režimu jednoho správního místa.
 Jak správně zaplatit daň finančnímu úřadu v roce 2018 (včetně příloh č. 1 až 6).
 Finanční zpravodaj číslo 10/2017
 Pokyn GFŘ-D-29 čj.: 111096/16/7100-2016-050484 k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení, jak vyplývá ze změn provedených dodatkem č. 1 čj. 26 878/17/7100-20118-012287 a dodatkem č. 2, čj. 130204/17/7100-20118- 012287
 Dodatek č. 2 GFŘ č.j.: 130204/17/7100-20118-012287 k pokynu GFŘ-D-29 k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení.
 Jak správně zaplatit daň celnímu úřadu.
 Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 500/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. 1. 2018.
 Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 501/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. 1. 2018.
 Změny Českých účetních standardů pro účetní jednotky, které účtují podle vyhlášky č. 502/2002 Sb., ve znění pozdějších předpisů, od 1. 1. 2018.
 Sdělení Ministerstva financí k aplikaci některých ustanovení vyhlášky č. 442/2017 Sb., kterou se mění vyhláška č. 501/2002 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, pro účetní jednotky, které jsou bankami a jinými finančními institucemi, ve znění pozdějších předpisů.
 Sdělení Ministerstva financí ke zveřejnění sdělení Evropské komise „Pokyny pro vykazování nefinančních informací (metodika vykazování nefinančních informací)“.
 Seznam smluvních států, zúčastněný stát uplatňující společný standard pro oznamování a rozhodných dnů zveřejňovaný podle § 13b odst. 2, § 13e odst. 7, § 13g odst. 5 a § 13p odst. 2 a seznam pro účely plnění informační povinnosti podle § 13s odst. 1 zákona č. 164/2013 Sb., o mezinárodní spolupráci při správě daní a o změně dalších souvisejících zákonů, v platném znění.
 Finanční zpravodaj číslo 8/2017
 Vydáno 21. 9. 2017
 POKYN č. MF-16 k provádění fyzické likvidace pokutových bloků
 Sdělení Ministerstva financí čj. MF-24485/2017/1801-6, kterým se ruší sdělení Ministerstva financí k vracení daně z přidané hodnoty zahraničním osobám povinným k dani
 Vydáno 28. 6. 2017
 Sdělení k Pokynu č. D-287 k uplatňování Smlouvy mezi vládou České republiky a radou ministrů Srbska a Černé Hory o zamezení dvojímu zdanění v oboru daní z příjmu a z majetku (Sbírka mezinárodních smluv č. 88/2005)
 POKYN č. MF-15 o stanovení druhů příkazových bloků a o jejich evidenci
 Vydáno 13. 4. 2017
 Notifikace non-EU státům k Dohodám mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, Lichtenštejnským knížectvím, Monackým knížectvím, Andorrským knížectvím a Švýcarskou konfederací, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
 Informace pro příjemce výnosu daně z hazardních her
 Finanční zpravodaj číslo 4/2017


text:
Nové účty pro placení daně z hazardních her
 Finanční zpravodaj číslo 3/2017
 Dodatek č. 1 k pokynu GFŘ D-29 - k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení
 Pokyn GFŘ-D-29 - k prominutí pokut za nepodání kontrolního hlášení
 Výklad vyhlášky o finančním vypořádání pro finanční vypořádání za rok 2016
 Vydáno 26. 1. 2017
 Finanční zpravodaj číslo 1/2017
 POKYN GFŘ D-31 - Stanovení jednotných kurzů za zdaňovací období 2016 podle § 38 zákona č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů, ve znění účinném do 31. 12. 2016
 22. 10. 2018 Emisní kalendář státních pokladničních poukázek - listopad 2018
 22. 10. 2018 Emisní kalendář střednědobých a dlouhodobých státních dluhopisů - listopad 2018
 22. 10. 2018 Hospodaření systému důchodového pojištění
 22. 10. 2018 Informativní přehled sázkových kanceláří dle ZHH a ZoL - stav k 19.10.2018
 22. 10. 2018 Knižní novinky v období 22. - 29.10.2018


text:
IV.ÚS 2304/14 ze dne 22. 7. 2014
 Ústavní soud rozhodl mimo ústní jednání a bez přítomnosti účastníků řízení v senátě složeném z předsedy Vladimíra Sládečka, soudkyně Vlasty Formánkové a soudce Tomáše Lichovníka ve věci stěžovatele K. R., právně zastoupeného advokátem JUDr. Tomášem Bejčkem, Bubenská 1, Praha 7, proti usnesení Okresního soudu Praha - západ ze dne 21. 5. 2014 sp. zn. 33 Nt 405/2014 a usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 11. 6. 2014 sp. zn. 14 To 300/2014, takto:
 Ústavnímu soudu byl dne 7. 7. 2014 doručen návrh na zahájení řízení o ústavní stížnosti ve smyslu § 72 zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"), prostřednictvím něhož se stěžovatel domáhal zrušení v záhlaví citovaných rozhodnutí obecných soudů.
 Proti stěžovateli je vedeno trestní stíhání pro podezření ze spáchání trestného činu loupeže podle ustanovení § 173 odst. 1 zákona č. 40/2009 Sb., trestní zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "tr. z."), spáchaný ve spolupachatelství podle § 23 tr. z., trestný čin podílnictví § 214 odst. 1 písm. a) odst. 2 písm. a) tr. z. a pro trestné činy krádeže podle § 205 odst. 2 tr. z. a porušování domovní svobody podle § 178 odst. 1 tr. z. spáchané rovněž ve spolupachatelství podle § 23 tr. z.
 Stěžovatel byl usnesením Okresního soudu Praha - západ ze dne 5. 4. 2014 sp. zn. 33 Nt 1207/2014 vzat do vazby, a to z důvodů uvedených v ustanovení § 67 písm. b) a c) zákona č. 141/1961. Dne 7. 5. 2014 požádal stěžovatel prostřednictvím svého právního zástupce o propuštění z vazby na svobodu, což odůvodnil tím, že dosud zjištěné okolnosti nenasvědčují tomu, že se dopustil jednání uvedeného v usnesení o zahájení trestního stíhání, není ani dána obava, že by mohl ovlivňovat konkrétní svědky. Současně stěžovatel navrhl přijetí záruky jeho matky paní J. R.
 Ústavní stížností napadeným usnesením okresního soudu byl návrh stěžovatele na propuštění z vazby zamítnut a záruka paní J. R. nebyla přijata. Okresní soud dospěl k závěru, že ve věci stěžovatele existují důvody vazby podle ustanovení § 67 písm. b) a c) tr. ř. K podanému odvolání rozhodl Krajský soud v Praze tak, že v souladu s ustanovením § 149 odst. 1 písm. a) tr. ř. usnesení soudu prvního stupně zrušil a sám ve věci rozhodl tak, že žádost stěžovatele o propuštění z vazby se zamítá, neboť je dán její důvod podle § 67 písm. c) tr. ř. Nabídnutá záruka matky stěžovatele nebyla přijata.
 V podané ústavní stížnosti vychází stěžovatel především z přesvědčení, že u něj nejsou dány důvody vazby. Důvodem pak má být především ta skutečnost, že v posledních letech nebyl pro majetkovou trestnou činnost trestán, přičemž poslední trest vykonal 16. 6. 2011. V případě stěžovatele se nejedná o recidivistu, který by páchal trestnou činnost okamžitě po propuštění. Z uvedeného pak vyvozuje, že není pravděpodobné, že by se stěžovatel po propuštění z vazby dopouštěl další trestné činnosti. V odůvodnění usnesení chybí konkrétní skutečnosti, z nichž by vyplývaly důvody vazby. V


text:
souvislosti s uvedeným pak odkazuje na nález Ústavního soudu sp. zn. I. ÚS 62/96, podle něhož musí být důvody vazby jednoznačně předestřeny. Soud v tomto případě vycházel pouze a jedině z faktu, že stěžovatel byl v minulosti trestán. V soudním řízení nebyla předestřena konkrétní obava, na základě které by bylo lze dovodit, že stěžovatel bude v páchání trestné činnosti pokračovat. Obviněnému paradoxně přitěžuje skutečnost, že se doznal ke krádeži sekery v hodnotě cca 600,- Kč. Ve vztahu k této trestní činnosti je vazba zjevně nepřiměřená. Posouzení vazebních důvodů plyne v projednávaném případě jen z toho, že je stěžovatel trestně stíhán, což je však v rozporu se závěry Ústavního soudu obsažených v nálezu sp. zn. I. ÚS 2208/13.
 Soudy se řádně nevypořádaly ani s tím, že manželka stěžovatele porodila dítě s vrozenou srdeční vadou, které nyní čeká již třetí náročná operace a je tak nezbytné, aby se stěžovatel řádně staral o nezletilé děti.
 V souvislosti s podanou ústavní stížností je třeba poukázat na skutečnost, že napadené usnesení Okresního soudu Praha - západ ze dne 21. 5. 2014 sp. zn. 33 Nt 405/2014 bylo jako celek zrušeno již usnesením Krajského soudu v Praze ze dne 11. 6. 2014 sp. zn. 14 To 300/2014. Ústavní soud tak v podstatě nemá v této části de iure o čem rozhodovat. Z uvedeného důvodu pak považuje stížnostní žádání stěžovatele na zrušení usnesení Okresního soudu Praha - západ ze dne 21. 5. 2014 sp. zn. 33 Nt 405/2014 za návrh, k jehož projednání není Ústavní soud příslušný (§ 43 odst. 1 písm. d) zákona o ÚS).
 Ke zbývající části ústavní stížnosti, tj. té, která se vztahuje k návrhu stěžovatele na zrušení usnesení Krajského soudu v Praze ze dne 11. 6. 2014 sp. zn. 14 To 300/2014, Ústavní soud uvádí, že v minulosti již mnohokrát zdůraznil, že není součástí obecné soudní soustavy (čl. 91 ve spojení s čl. 90 Ústavy České republiky), a nemůže proto provádět dohled nad rozhodovací činností obecných soudů; do této činnosti je Ústavní soud oprávněn zasáhnout pouze tehdy, byly-li jejich pravomocným rozhodnutím v řízení, jehož byl stěžovatel účastníkem, porušeny jeho základní práva a svobody chráněné ústavním zákonem. Toto pravidlo se projevuje i v přístupu Ústavního soudu, jde-li o rozhodování obecných soudů ve vazebních věcech.
 Ústavní soud také opakovaně konstatoval, že rozhodování o vazbě nelze chápat jako rozhodování o vině či nevině obviněného, vazba je zajišťovacím institutem, který slouží k dosažení účelu trestního řízení a každé rozhodování o vazbě je vedeno vždy v rovině pouhé pravděpodobnosti - nikoli jistoty - jak ohledně důsledků, které mohou nastat, nebude-li obviněný stíhán vazebně, tak ohledně dalšího vývoje řízení, který lze jen odhadovat (viz např. nález sp. zn. I. ÚS 161/04 N 74/33 SbNU 229, nález sp. zn. I. ÚS 603/07 a usnesení sp. zn. I. ÚS 2705/07 dostupné na http://nalus.usoud.cz). Tento závěr vyplývá jak z teorie trestního práva, tak z dikce příslušných ustanovení trestního
 Podle náhledu Ústavního soudu je v předmětném případě podstatné především zhodnocení toho, jak se krajský soud vypořádal s odůvodněním důvodu vazby daného ustanovením §


text:
67 písm. c) tr. ř. Z citovaného ustanovení se podává, že obviněný smí být vzat do vazby jen tehdy, jestliže z jeho jednání nebo dalších konkrétních skutečností vyplývá důvodná obava, že bude opakovat trestnou činnost, pro niž je stíhán, dokoná trestný čin, o který se pokusil, nebo vykoná trestný čin, který připravoval nebo kterým hrozil. Z odůvodnění napadeného usnesení krajského soudu je zřejmé, že tento vycházel primárně z trestní minulosti stěžovatele, kterou ve své úvaze propojil s novou skutečností, kterou je důvodné podezření ze spáchání tří dalších skutků. Nelze tedy přistoupit na závěr, že by obava soudu z dalšího páchání trestné činnosti vycházela pouze a jedině z toho, že je stěžovatel trestě stíhán. V případě, že by obecné soudy v souvislosti s uvalením vazby nemohly přihlížet k tomu, zda a případně kolikrát byl obviněný v minulosti trestán, stalo by se ustanovení § 67 písm. c) obsolentním. Stěžovatel má v rejstříku trestů osm záznamů, přičemž v současné době byl obviněn ze spáchání dalších třech skutků. Okolnost, že se stěžovatel z výkonu trestu vrátil v polovině roku 2011 a ze spáchání dalšího trestného činu byl obviněn "až" na počátku roku 2014, nemůže ovlivnit posuzování předstižné vazby v jeho prospěch, neboť tato doba je příliš krátká na to, aby nevzbudila důvodnou obavu z jeho dalšího jednání (na tomto místě není od věci poukázat např. na ustanovení § 205 odst. 2 tr. z., v němž zákonodárce považuje za právně relevantní recidivu krádeže spáchané v období tří let od odsouzení nebo potrestání). Jinými slovy řečeno, skutečnost, že stěžovatel nebyl po dobu více jak dvou let obviněn z trestného činu, ještě neznamená, že by s ohledem na jeho trestní minulost nemohla krajskému soudu vzniknout obava z páchání jeho další trestné činnosti.
 V souvislosti s aplikací ustanovení § 67 písm. c) jde primárně o posouzení míry pravděpodobnosti páchání další trestné činnosti. Z napadeného usnesení krajského soudu lze přitom jednoznačně seznat, které skutečnosti vzal jmenovaný soud v úvahu - trestní minulost obviněného a vznesení nových obvinění.
 Namítá-li stěžovatel nedostatečnost odůvodnění napadeného usnesení ve vztahu k poskytnuté záruce nebo k jeho aktuální rodinné situaci, lze jej zcela odkázat na odůvodnění odvolacího soudu. Z ústavněprávního hlediska je podstatnou především ta skutečnost, že se krajský soud se vznesenými námitkami v rámci svého odůvodnění řádně vypořádal.


text:
5Azs55/2005
 è. j. 5 Azs 55/2005-85
 Nejvy11í správní soud rozhodl v senátì slo3⁄4eném z pøedsedkynì JUDr. Ludmily Valentové a soudcù JUDr. Václava Novotného a JUDr. Lenky Matyá1ové v právní vìci 3⁄4alobce: B. B. (døíve M. A.), zast. JUDr. Jitkou ©mídovou, advokátkou se sídlem v Praze, Konìvova 150, proti 3⁄4alovanému Ministerstvu vnitra, Nad ©tolou 3, Praha 7, o udìlení azylu, v øízení o kasaèní stí3⁄4nosti 3⁄4alobce proti rozsudku Krajského soudu v Ostravì ze dne 11. 3. 2004, è. j. 24 Az 141/2003-39,
 III. Soudem ustanovené advokátce JUDr. Jitce ©mídové s e p ø i z n á v á odmìna a náhrada hotových výdajù celkem ve vý1i 2558,50 Kè, které jí budou proplaceny do 30 dnù od právní moci tohoto rozsudku z úètu Nejvy11ího správního soudu.
 ®alobce (dále jen stì3⁄4ovatel ) vèas podanou kasaèní stí3⁄4ností napadá rozsudek Krajského soudu v Ostravì è. j. 24 Az 141/2003-39 ze dne 11. 3. 2004, kterým byla zamítnuta jeho 3⁄4aloba proti rozhodnutí 3⁄4alovaného è. j. OAM-2693/CU-06-C08-2001 ze dne 10. 4. 2002, jím3⁄4 nebyl stì3⁄4ovateli podle § 12, § 13 odst. 1 a 2 a § 14 zákona è. 325/1999 Sb., o azylu a o zmìnì zákona è. 283/1991 Sb., o Policii Èeské republiky, ve znìní pozdìj1ích pøedpisù (dále jen zákon o azylu ), udìlen azyl a jím3⁄4 bylo zároveò vysloveno, 3⁄4e se na stì3⁄4ovatele nevztahuje pøeká3⁄4ka vycestování podle § 91 tého3⁄4 zákona.
 V kasaèní stí3⁄4nosti proti vý1e uvedenému rozsudku oznaèil stì3⁄4ovatel jako dùvody této stí3⁄4nosti dùvody specifikované v § 103 odst. 1 písm. a) a3⁄4 d) zákona è. 150/2002 Sb., soudního øádu správního (dále jen s. ø. s. ); jinak kasaèní dùvody nekonkretizoval. Namítal, 3⁄4e krajský soud posoudil pøedmìtnou kauzu v rozporu s platným právním øádem a 3⁄4e shledal vá3⁄4ná pochybení v1ech dosavadních orgánù v øízení o udìlení azylu v projednání vìci u krajského soudu, který projednal vìc v rozporu se zákonem o azylu. Navrhl, aby napadený rozsudek byl zru1en a vìc byla vrácena krajskému soudu k dal1ímu øízení; kromì toho po3⁄4ádal o ustanovení právního zástupce a o tlumoèníka.
 Souèasnì stì3⁄4ovatel navrhl, aby byl jeho kasaèní stí3⁄4nosti pøiznán odkladný úèinek.
 Usnesením è. j. 24 Az 141/2003-60 ze dne 22. 7. 2005 krajský soud stì3⁄4ovateli ustanovil advokátku, JUDr. Jitku ©mídovou jako zástupce pro øízení o kasaèní stí3⁄4nosti. Usnesením è. j. 24 Az 141/2003-65 ze dne 16. 11. 2005 vyzval krajský soud zástupkyni stì3⁄4ovatele, aby ve lhùtì 1 mìsíce od doruèení usnesení opravila a doplnila kasaèní stí3⁄4nost tak, 3⁄4e uvede v jakém rozsahu a z jakých dùvodù je kasaèní stí3⁄4nost podána. Ustanovená zástupkynì vady kasaèní stí3⁄4nosti odstranila a kasaèní stí3⁄4nost dne 3. 1. 2005 doplnila.
 V doplnìní kasaèní stí3⁄4nosti stì3⁄4ovatel uvádí, 3⁄4e klíèovým a stì3⁄4ejním momentem této kauzy je skuteènost, 3⁄4e stì3⁄4ovatel opustil svou zemi pùvodu v dùsledku reálné obavy o svùj 3⁄4ivot, a to v dùsledku svého støetu s teroristickými 3⁄4ivly v jeho zemi. Pracoval jako øidiè nákladního automobilu cisterny v rafinerii firmy S., která vozila chemické látky na S., pøípadnì i do Tunisu. Jednalo se o tekuté látky vzniklé jako vedlej1í produkt z rafinace ropy,


text:
které teroristé potøebovali. Pøi jedné z cest stì3⁄4ovatele kontaktovali a po3⁄4adovali po nìm, aby s nimi spolupracoval a pøedával jim zmiòované chemické látky. Stì3⁄4ovatel odmítl a naopak celou zále3⁄4itost oznámil svým nadøízeným v dùvìøe, 3⁄4e z toho vyvodí potøebné závìry a nìjak mu pomohou. Nic takového se nestalo. V dùsledku neèinnosti svého zamìstnavatele dostal obrovský strach o svùj 3⁄4ivot, proto3⁄4e si dobøe uvìdomoval, 3⁄4e za neakceptování nabídky spolupráce , navíc za její oznámení zamìstnavateli, bude ze strany teroristù døíve èi pozdìji potrestán . Pøitom nemohl jednat jinak. Pokud by zamìstnavateli nic neoznámil, bylo více ne3⁄4 pravdìpodobné, 3⁄4e pøi dal1í cestì jej tyto nelegální teroristické struktury znovu osloví a dal1í odmítnutí by nemusel ani pøe3⁄4ít, proto3⁄4e jde o zemi, kde lidský 3⁄4ivot nemá pøíli1 vysokou cenu. Stì3⁄4ovatel volil jedinou mo3⁄4nost odchod ze zemì. Zpoèátku se zdr3⁄4oval legálnì i nelegálnì na území rùzných cizích státù a pozdìji ho pøevadìèi pøes Slovensko pøevezli do Èeské republiky, kde byl zadr3⁄4en policií a ta ho deportovala do azylového tábora. To, 3⁄4e situace stì3⁄4ovatele je velmi vá3⁄4ná, svìdèí fakt, 3⁄4e teroristé unesli jeho bratra de facto jako rukojmí a matce sdìlili, 3⁄4e jakmile se stì3⁄4ovatel vrátí do Al3⁄4írska, má je vyhledat a oni propustí jeho bratra. Matka únos oznámila policii a ta jí sdìlila, 3⁄4e budou bratra stì3⁄4ovatele hledat. V souvislosti s tím stì3⁄4ovatel pøipomíná, 3⁄4e v Al3⁄4írsku pokraèují stále ozbrojené útoky teroristù, zamìøené i na jednotlivce. Podle mínìní stì3⁄4ovatele je velmi pravdìpodobné, 3⁄4e teroristé jsou ve spojení s policií a s dal1ími státními institucemi, jako napøíklad soudy. Z dùvodu toho nemù3⁄4e stì3⁄4ovatel øe1it svou situaci prostøednictvím ochrany státních orgánù v zemi pùvodu.
 Není tedy pochyb o tom, 3⁄4e stì3⁄4ovatel byl donucen opustit svou vlast ze záva3⁄4ných osobních dùvodù, resp. ze strachu o svùj holý 3⁄4ivot, kdy3⁄4 odmítnul spolupracovat s teroristy. Ohro3⁄4ení vlastního 3⁄4ivota pova3⁄4uje za pádný dùvod, pro který èlovìk musí opustit svou rodnou zem. Znemo3⁄4nìní dal1ího normálního 3⁄4ivota s ka3⁄4dodenním strachem ze smrti mu dovoluje zastávat názor, 3⁄4e stì3⁄4ovatele k postupu, který volil, vedly ryze osobní dùvody a vùbec ne 3⁄4ádné ekonomické dùvody, resp. obava pøed trestním stíháním za spáchání nìjakého trestného èinu. Ostatnì ekonomickému podtextu jeho odchodu ze zemì odporuje u3⁄4 sama ta skuteènost, 3⁄4e stì3⁄4ovatel byl zamìstnán a pobíral mzdu a tedy materiální nouzí rozhodnì netrpìl.
 V souvislosti s tím poukazuje na to, jak postupoval správní orgán, ale nakonec i soud pøi posuzování jeho 3⁄4ádosti o azyl. Nechce 3⁄4ádným zpùsobem polemizovat, 3⁄4e nesplòuje podmínky pro udìlení azylu podle ustanovení 12 písm. a) a b) a ustanovení 13 zákona o azylu. Naopak jeho pøípad spadá pod podmínky, za kterých lze udìlit azyl podle ustanovení 14 zákona o azylu. Z uvedeného ustanovení vyplývá, 3⁄4e na udìlení humanitárního azylu není právní nárok a rozhodování o tomto azylu se dìje v rovinì volné úvahy správního orgánu. Stì3⁄4ovatel se domnívá, 3⁄4e i vlastní správní uvá3⁄4ení se musí, kromì právního rámce, pohybovat v mezích morálního a etického cítìní, se kterým musí poèítat i samotný zákon. Jestli3⁄4e by tomu tak nebylo, tak vlastní posouzení dané situace èi okolnosti by


text:
vznikalo na libovùli pøíslu1ného správního orgánu, které by vzhledem k nastolené politice vùèi cizincùm, bylo v3⁄4dy negativní, a to jistì nebylo zámìrem zákonodárce. Nerozhodovala by tak objektivní stránka dané vìci, která by mìla v prvé øadì být prioritní, nýbr3⁄4 subjektivní náhled správního orgánu.
 Stì3⁄4ovatel se nedostal do této záva3⁄4né situace svoji vinou a s plnou odpovìdností nad dùsledky si uvìdomuje, 3⁄4e se nemù3⁄4e do Al3⁄4írska vrátit. Existují dùvody, které by mìl správní orgán i soud vzít v potaz a uèinit pro jejich hodnovìrnost tolik dùkazních prostøedkù, kolik by bylo zapotøebí. Jeden a ten nejhlavnìj1í, který je znám jak správnímu orgánu tak i soudu, je skuteènost, 3⁄4e návratem do zemì pùvodu stì3⁄4ovateli hrozí fyzická likvidace ze strany zloèineckých struktur s tím, 3⁄4e nadìje, 3⁄4e by jej ochránily policejní nebo jiné státní orgány je nepatrná. Navrátil by se tam, odkud byl donucen uprchnout a jeho situace by byla stejnì záva3⁄4ná nebo je1tì dokonce hor1í ne3⁄4 pøed jeho odchodem. To, 3⁄4e chtìl svùj pobyt na území na1eho státu zlegalizovat, aspoò ve formì udìleného azylu, by mu mìlo, být ku prospìchu v kontextu s tím, 3⁄4e se plnì ztoto3⁄4òuje s právním øádem Èeské republiky a nechce jej poru1ovat.
 Na jedné stranì je skuteèností, 3⁄4e na humanitární azyl není právní nárok, na druhé stranì by mìlo být zøejmé, zcela transparentní, co si správní orgán pøedstavuje pod podmínkami pro splnìní ustanovení 14 zákona o azylu, jakými úvahami v konkrétním pøípadì je veden pøi rozhodování, zda 3⁄4adatel naplòuje, èi nenaplòuje podmínky pro udìlení azylu z humanitárních dùvodù. Bohu3⁄4el nelze vylouèit, 3⁄4e zamítnutím citované 3⁄4ádosti, by správní orgán i soud vìdomì vystavily stì3⁄4ovatele do ohro3⁄4ení jeho 3⁄4ivota, co3⁄4 je nepochybnì v rozporu se základními lidskými právy.
 Krajský soud v Ostravì dle stì3⁄4ovatele pochybil v následujících skuteènostech:
 1) Správní orgán se dopustil nezákonného posouzení dané právní otázky ve smyslu zákona o azylu. Stì3⁄4ovatel se domnívá, 3⁄4e splòuje dùvody pro udìlení azylu ve smyslu ustanovení 14 zákona o azylu. Udìlení azylu podle 14 zákona o azylu je vázáno na dùvody zvlá1tního zøetele hodné pro pøípad, 3⁄4e nejsou podmínky pro udìlení azylu ve smyslu ustanovení 12 citovaného zákona. Správní orgán mìl z vlastního podnìtu shledat tento pøípad hodným zvlá1tního zøetele a udìlit stì3⁄4ovateli azyl z humanitárních dùvodù. Hrozba fyzického násilí nebo mo3⁄4né smrti takový dùvod urèitì pøedstavuje nebude-li se touto skuteèností správní orgán zabývat, dopustil by se tím poru1ení základních ustanovení Listiny základních práv a svobod, konkrétnì èl. 6 a èl. 10. Dále uvádí, 3⁄4e stì3⁄4ovatele pøi 3⁄4ádosti o azyl nevedla ztí3⁄4ená ekonomická situace, ale strach o svùj 3⁄4ivot.
 2) Krajský soud v Ostravì vycházel ze zji1tìného skutkového stavu, který byl nastolen v øízení pøed správním orgánem. Neprovedl nové dùkazy, které by odstranily vady øízení pøed správním orgánem, spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky v øízení o udìlení azylu podle ustanovení 14 zákona o azylu. Dopustil se tím poru1ení ustanovení 76 a 77 odst. 2 s. ø. s.
 3) Na základì uvedených skuteèností si dovoluji konstatovat, 3⁄4e Krajský soud v Ostravì nesprávnì posoudil právní otázku správním orgánem v pøedcházejícím øízení a


text:
neodstranil vady øízení, které ovlivnily zákonnost celého rozhodnutí, èím3⁄4 byly naplnìny dùvody pro podání kasaèní stí3⁄4nosti podle ustanovení 103 odst. 1 písm. a), b) s. ø. s.
 ®alovaný se ke kasaèní stí3⁄4nosti vyjádøil dne 9. 2. 2005. Popírá oprávnìnost podané kasaèní stí3⁄4nosti, nebo» se domnívá, 3⁄4e jak jeho rozhodnutí ve vìci azylu ve v1ech èástech výroku, tak i rozsudek soudu, byly vydány v souladu s právními pøedpisy. Správní orgán ke kasaèní stí3⁄4nosti konstatuje, 3⁄4e potí3⁄4e stì3⁄4ovatele, které mìl v zemi pùvodu (teroristé po nìm, jako po øidièi nákladního automobilu s chemickými látkami po3⁄4adovali spolupráci) nedosáhly ani takového charakteru ani takové intenzity, aby bylo lze pova3⁄4ovat takové jednáni pronásledování ve smyslu 12 zákona o azylu. Stì3⁄4ovatelùv právní zástupce pak sám pøipou1tí, 3⁄4e stì3⁄4ovatelova situace v zemi pùvodu nenaplòovala znaky skutkové podstaty pronásledování, stì3⁄4ovatel dále nesplòuje podmínky pro udìlení azylu podle ustanovení 12 zákona o azylu. Správní orgán dále konstatuje, 3⁄4e ve stì3⁄4ovatelovì pøípadì nebyly dále ani shledány zvlá1tního zøetele hodné dùvody pro udìlení humanitárního azylu dle 14 zákona o azylu (dále jen humanitární azyl). Na udìlení humanitárního azylu není právní nárok a je pouze na volném uvá3⁄4ení správního orgánu zda shledá v zvlá1tního zøetele hodné dùvody pro udìlení azylu. I pro øízení o kasaèní stí3⁄4nosti odkazuje správní orgán na správní spis, zejména na vlastní podání a výpovìdi, které stì3⁄4ovatel uèinil bìhem správního øízení, a na vydané rozhodnutí. Soud neshledal v závìrech a postupu správního orgánu nezákonnost ani vady øízení. Správní orgán neshledal dùvody ani k pøiznání odkladného úèinku kasaèní stí3⁄4nosti. Z vý1e uvedených dùvodù správní orgán navrhuje zamítnutí kasaèní stí3⁄4nosti pro její nedùvodnost a nepøiznání odkladného úèinku.
 Z pøedlo3⁄4eného spisového materiálu Nejvy11í správní soud zjistil, 3⁄4e dne 18. 7. 2001 podal stì3⁄4ovatel návrh na zahájení øízení o udìlení azylu. V 3⁄4ádosti uvedl, 3⁄4e opustil Al3⁄4írsko v bøeznu roku 2001, proto3⁄4e se bál o svùj 3⁄4ivot. Sdìlil, 3⁄4e po nìm teroristé po3⁄4adovali, aby s nimi spolupracoval. Ve vlastnoruènì psaném prohlá1ení doplnil, 3⁄4e ode1el z Al3⁄4írska, proto3⁄4e pracoval jako øidiè ve státním podniku a odmítl spolupracovat s teroristy. Dodal, 3⁄4e 3⁄4ádá o udìlení azylu v ÈR, proto3⁄4e teroristé jej hledají a chtìjí, aby s nimi spolupracoval, co3⁄4 by bylo pro teroristy výhodné vzhledem k tomu, 3⁄4e místo, kde vý1e jmenovaný pracoval, bylo nedaleko od hor, kde se teroristé shroma3⁄4ïují. V pohovoru konaném dne 23. 10. 2001 vedeném v jazyce arabském za úèasti kvalifikovaného tlumoèníka arabského jazyka stì3⁄4ovatel upøesnil, 3⁄4e opustil Al3⁄4írsko ji3⁄4 v únoru roku 2000 a 3⁄4e dùvodem jeho odchodu byl strach z teroristù. Jako øidiè cisternové nákladního tahaèe v rafinerii S. v hlavním mìstì Al3⁄4íru pøevá3⁄4el chemické látky vzniklé jako vedlej1í produkt pøi rafinaci ropy, do rùzných mìst v Al3⁄4írsku, ale i do zahranièí, konkrétnì do Tuniska. Pøi jednom pøevozu v záøí nebo øíjnu roku 1999, jej na silnici zastavili teroristé pøevleèeni za policisty a pod záminkou silnièní kontroly po nìm po3⁄4adovali, aby jim náklad s chemikáliemi pøedal. Vybídli jej k dal1í spolupráci. Stì3⁄4ovatel návrh neakceptoval, náklad nepøedal a oznámil incident svému nadøízenému. Na policii se neobrátil, proto3⁄4e jej teroristé upozornili,


text:
a» se o to nepokou1í, a navíc to, podle jeho vyjádøeni, ani nemìlo smysl, proto3⁄4e policisté v Al3⁄4íru jsou s teroristy ve spojeni a vláda sama teror uskuteèòuje. Po tomto incidentu stì3⁄4ovatel ukonèil výpovìdí svùj pracovní pomìr a odjel do O., kde 3⁄4il u svých pøíbuzných, kde 3⁄4il a3⁄4 do svého odjezdu-únor roku 2000. Al3⁄4írsko opustil ilegálnì, bez platného pasu, nalodil se jako èerný pasa3⁄4ér na loï odplouvající do Turecka, kde se zdr3⁄4el 7 mìsícù, bìhem nich3⁄4 pøekroèil hranici do Øecka, kde po3⁄4ádal o azyl, ale byl odmítnut a vrácen zpìt do Turecka. Z Turecka pokraèoval pøes Rumunsko a Moldávii, kde se zdr3⁄4el 1 mìsíc na Ukrajinu, kde strávil 6 mìsícù. Na Ukrajinì se sna3⁄4il ilegálnì pøejít na Slovensko. Byl zadr3⁄4en slovenskou policií a 3 mìsíce zaji1tìn za ilegální pobyt na Ukrajinì. Pøi druhém pokusu vstoupil na území Slovenska, kde pobýval mìsíc. Na území ÈR vstoupil dne 28. 6. 2001 a bezprostøednì po pøíjezdu 1el na policejní stanici v P., kde oznámil, 3⁄4e chce po3⁄4ádat o azyl. Policisté mu dali adresu pobytového azylového støediska, stì3⁄4ovatel v1ak, nemìl dostatek penìz na cestu a proto se rozhodl pøenocovat na ulici. Pøi kontrole byl zadr3⁄4en policejní hlídkou a umístìn do zaøízení B., kde se rozhodl po3⁄4ádat o azyl. Stì3⁄4ovatel potvrdil, 3⁄4e do svého odjezdu ze zemì nemìl 3⁄4ádné problémy se státními orgány, soudy, policií a neúèastnil se politického 3⁄4ivota.
 ®alovaný na základì provedeného správního øízení vydal dne 10. 4. 2002 rozhodnutí, kterým dle ustanovení § 12, § 13 odst.1, 2 a § 14 zákona o azylu neudìlil stì3⁄4ovateli azyl. Souèasnì vyslovil, 3⁄4e se na stì3⁄4ovatele nevztahuje pøeká3⁄4ka vycestování ve smyslu § 91 zákona o azylu. V odùvodnìní svého rozhodnutí konstatoval, 3⁄4e stì3⁄4ovatel opustil svou vlast z dùvodu strachu pøed teroristy a obavy o 3⁄4ivot, pøièem3⁄4 uvedl jen jeden pøípad, kdy jej teroristi kontaktovali a neuvedl 3⁄4ádný konkrétní pøípad, kdy by teroristé podnikli na jeho osobu útok. Na základì posouzení výpovìdí stì3⁄4ovatele a vý1e uvedených informací o postoji státních orgánù Al3⁄4írska vùèi extrémistickým skupinám dospìl 3⁄4alovaný k závìru, 3⁄4e stì3⁄4ovatel nebyl vystaven persekuci ze strany státních orgánù své vlasti. ®alovaný rovnì3⁄4 nezjistil, 3⁄4e by motivem jednání teroristù a jejich zájmu o osobu 3⁄4adatele byly jeho rasa, národnost, nábo3⁄4enství, pøíslu1nost k urèité sociální skupinì nebo jeho politické pøesvìdèeni Z informací, ze kterých 3⁄4alovaný vycházel, je zøejmé, 3⁄4e útoky teroristických skupin postihují pomìrnì 1irokou èást obyvatelstva a nejsou v pøevá3⁄4né míøe zamìøeny na konkrétní osoby. Intenzita jednání teroristù vùèi stì3⁄4ovateli rovnì3⁄4 nedosáhla takové úrovnì, aby mohla být oznaèena za pronásledování ve smyslu 12 zákona o azylu. Stì3⁄4ovatel se v pøípadì obav z jednání tøetích osob mù3⁄4e obrátit na pøíslu1né státní orgány své zemì, pøípadnì na nadøízené státní orgány, a vyu3⁄4ít tak mo3⁄4ností, které právní øad dané zemì k ochranì práv jednotlivce poskytuje.
 Pøedmìtné rozhodnutí napadl stì3⁄4ovatel opravným prostøedkem. Stì3⁄4ovatel v opravném prostøedku namítal, 3⁄4e s rozhodnutím 3⁄4alovaného nesouhlasí. Do Al3⁄4írska se vrátit nemù3⁄4e, proto3⁄4e mu teroristé stále vyhro3⁄4ují, jeho bratr se ztratil. Pøeje si, aby v Al3⁄4írsku byla revoluce a on se mohl vrátit domù. Krajský


text:
soud 3⁄4alobu zamítl.
 Proti rozsudku podal stì3⁄4ovatel vèas kasaèní stí3⁄4ností.
 Stì3⁄4ovatel v kasaèní stí3⁄4nosti výslovnì uplatòuje kasaèní dùvod ve smyslu ustanovení § 103 odst. 1 písm. a) s. ø. s., tedy namítá nezákonnost spoèívající v nesprávném posouzení právní otázky soudem a dále kasaèní dùvod dle ustanovení § 103 odst. 1 odst. 1 písm. b) s. ø. s., tedy namítá vady øízení spoèívající v poru1ení zákona v ustanoveních o øízení pøed správním orgánem.
 Stì3⁄4ovatel spatøuje nezákonnost napadeného rozsudku v nesprávném posouzení podmínek pro udìlení humanitárního azylu. Stì3⁄4ovatel v kasaèní stí3⁄4nosti závìr 3⁄4alovaného o neudìlení azylu dle ustanovení § 12 písm. a) a b) a § 13 zákona o azylu nezpochybòuje, kdy3⁄4 uvedl, 3⁄4e nechce 3⁄4ádným zpùsobem polemizovat, 3⁄4e nesplòuje podmínky pro udìlení azylu dle ustanovení § 12 a § 13 zákona o azylu.
 Proto se Nejvy11í správní soud zamìøil na pøezkum toho, zda 3⁄4alovaný nepochybil, pokud neshledal u stì3⁄4ovatele naplnìní podmínek pro udìlení azylu humanitárního.
 Soudu nepøíslu1í pøezkoumávat, zda zde byly humanitární dùvody èi nikoli, to je vìcí oprávnìní 3⁄4alovaného. Soud rozhodnutí o humanitárním azylu pøezkoumává pouze z hlediska dodr3⁄4ení pøíslu1ných procesních pøedpisù, vìcnì jen v tom smìru, zda 3⁄4alovaný nepøekroèil meze stanovené zákonem. Pokud 3⁄4alovaný správní orgán øádnì zjistil a posoudil jak osobní situaci stì3⁄4ovatele, tak i stav v jeho zemi, a pokud z nich sám nevyvodil dùvody pro udìlení humanitárního azylu, je takové rozhodnutí v jeho pravomoci, zejména, kdy3⁄4 stì3⁄4ovatel ve správním øízení ani 3⁄4ádné dùvody hodné zvlá1tního zøetele pro udìlení humanitárního azylu sám neuvádìl. Stì3⁄4ovatelem popsané problémy s teroristy, kdy stì3⁄4ovatel uvedl jen jeden pøípad, kdy jej teroristi kontaktovali a neuvedl 3⁄4ádný konkrétní pøípad, kdy by teroristé podnikli na jeho osobu útok, nepostaèující k udìlení humanitárního azylu podle § 14 zákona o azylu.
 V této souvislosti odkazuje Nejvy11í správní soud na svùj rozsudek ze dne 11. 3. 2004, sp. zn. 2 Azs 8/2004, kde uvedl: Smysl institutu humanitárního azylu lze spatøovat v tom, aby rozhodující správní orgán mìl mo3⁄4nost azyl poskytnout i v situacích, na nì3⁄4 sice nedopadá 3⁄4ádná z kautel pøedpokládaných taxativními výèty ustanovení § 12 a § 13 zákona o azylu, ale v nich3⁄4 by bylo pøesto patrnì nehumánní azyl neposkytnout. Zatímco tak v jiných právních pøedpisech reaguje zákonodárce na skuteènost, 3⁄4e není schopen pøedpokládat v1echny situace, v nich3⁄4 je urèitý postup-zde poskytnutí azylu-vhodný èi dokonce nutný, typicky demonstrativními výèty za úèelem odstranìní èi alespoò zmírnìní tvrdostí; v zákonì o azylu zvolil kombinaci dvou ustanovení obsahujících výèty taxativní a jednoho ustanovení umo3⁄4òujícího pohledem humanitárních hledisek øe1it situace nezahrnutelné pod pøedchozí dvì ustanovení. Správní orgán díky tomu mù3⁄4e zareagovat nejen na varianty, je3⁄4 byly pøedvídatelné v dobì pøijímání zákona o azylu jako obvyklé dùvody udìlování humanitárního azylu-sem lze pøíkladmo zaøadit napøíklad udìlování humanitárního azylu osobám zvlá1tì tì3⁄4ce posti3⁄4eným èi zvlá1tì tì3⁄4ce nemocným; nebo osobám pøicházejícím z oblastí posti3⁄4ených významnou humanitární katastrofou, a» u3⁄4 zpùsobenou lidskými èi pøírodními faktory-ale i na situace, je3⁄4 pøedvídané èi pøedvídatelné nebyly. Míra volnosti této jeho reakce je pak omezena pouze zákazem libovùle, jen3⁄4 pro orgány veøejné moci vyplývá obecnì z ústavnì zakotvených


text:
nále3⁄4itostí demokratického a právního státu.
 Aplikuje-li soud vý1e øeèené na konkrétní situaci stì3⁄4ovatele, dospívá k závìru, 3⁄4e osobní situace stì3⁄4ovatele, tak jak byla zji1tìna 3⁄4alovaným a pøezkoumána krajským soudem, není natolik zjevnì a nesnesitelnì tí3⁄4ivá, 3⁄4e by bylo mo3⁄4no hovoøit o tom, 3⁄4e by nepøiznání humanitárního azylu bylo zpùsobeno zjevnou libovùlí 3⁄4alovaného. Nebyla-li pak zji1tìna na stranì 3⁄4alovaného libovùle, postupoval krajský soud zcela správnì, kdy3⁄4 do správního uvá3⁄4ení 3⁄4alovaného o otázce, zda byly v pøípadì stì3⁄4ovatele dány dùvody hodné zvlá1tního zøetele, nijak nezasahoval, zvlá1tì kdy3⁄4 námitka smìøující proti neudìlení humanitárního azylu nebyla v 3⁄4alobì výslovnì uvedena. Úkolem soudu ve správním soudnictví toti3⁄4 obecnì je pøezkum pohledem zákonnosti, by» v takzvané plné jurisdikci, a volné uvá3⁄4ení pøi rozhodování o udìlení azylu z humanitárních dùvodù podle okolností konkrétní vìci je vyhrazeno toliko 3⁄4alovanému.
 Ve stì3⁄4ovatelovì pøípadì je tøeba konstatovat, 3⁄4e se 3⁄4alovaný mo3⁄4ností udìlit humanitární azyl zabýval. Jak bylo uvedeno vý1e v rekapitulaci obsahu správního spisu, 3⁄4alovaný neudìlil humanitární azyl podle ustanovení § 14 zákona o azylu po posouzení jeho osobní situace a pomìrù v zemi jeho státní pøíslu1nosti.
 Nejvy11í správní soud tedy uzavírá, 3⁄4e závìr 3⁄4alovaného o neudìlení humanitárního azylu, je zákonný a 3⁄4ádným zpùsobem nepøekraèující meze volné úvahy správního orgánu. Z tìchto dùvodù tedy stì3⁄4ovatelovu námitku Nejvy11í správní soud za dùvodnou nepova3⁄4uje.
 Stì3⁄4ovatel dále v kasaèní stí3⁄4nosti namítal, 3⁄4e krajský soud vycházel ze zji1tìného skutkového stavu správního orgánu. V této souvislosti soudu vytýká, 3⁄4e neprovedl nové dùkazy, které by odstranily vady øízení pøed správním orgánem, spoèívající v nesprávném posouzení udìlení humanitárního azylu. Tímto postupem krajský soud dle mínìní stì3⁄4ovatele poru1il ustanovení § 76 a § 77 odst. 2 s. ø. s.
 Povinnost zjistit skuteèný stav vìci ukládá správnímu orgánu ustanovení § 32 zákona è. 71/1967 Sb. správního øádu. Dle citovaného ustanovení je správní orgán povinen opatøit si potøebné doklady pro rozhodnutí. Dùkazní bøemeno v øízení vyplývající z bøemene tvrzení vázne v1ak na 3⁄4adateli o azyl. Ze spisového materiálu vyplývá, 3⁄4e 3⁄4alovaný vycházel pøi svém rozhodování ze v1ech skuteèností uvedených stì3⁄4ovatelem v prùbìhu azylového øízení. Skuteènosti stì3⁄4ovatelem sdìlené 3⁄4alovaný porovnal s informacemi ohlednì politické a ekonomické situace a stavu dodr3⁄4ování lidských práv v Al3⁄4írsku za rok 1999 a 2000 a dal1ích shromá3⁄4dìných dokumentù. S podklady rozhodnutí stì3⁄4ovatele øádnì seznámil a umo3⁄4nil mu vyjádøit se k jejich obsahu, pøípadnì navrhnout jejich doplnìní. Svého práva, aèkoliv øádnì pouèen, stì3⁄4ovatel nevyu3⁄4il.
 Stì3⁄4ovatel v kasaèní stí3⁄4nosti nekonkretizuje, jaké dal1í dùkazy mìly být za úèelem zji1tìní naplnìní podmínek pro udìlení humanitárního azylu provedeny. Jak ji3⁄4 bylo vý1e uvedeno, 3⁄4alovaný se udìlením humanitárního azylu zabýval. Posoudil osobní situaci stì3⁄4ovatele (øádnì zhodnotil v1echny skuteènosti uvedené stì3⁄4ovatelem) a pomìry v jeho zemi, které detailnì popsal v odùvodnìní svého rozhodnutí a do1el k závìru, 3⁄4e podmínky pro udìlení humanitárního azylu v pøípadì stì3⁄4ovatele naplnìny nejsou.
 Nejvy11í správní soud má za to, 3⁄4e stav vìci byl zji1tìn spolehlivì, pøesnì a úplnì, 3⁄4alovaný si opatøil potøebné podklady pro své rozhodnutí, k dokazování pou3⁄4ili v1ech prostøedkù, jimi3⁄4 lze zjistit a objasnit skuteèný stav vìci. Napadené rozhodnutí vyplývá ze zji1tìných podkladù a je dostateènì


text:
zdùvodnìno. Skutková podstata má nále3⁄4itou oporu ve spisech, pøi jejím zji1»ování nebyl poru1en zákon v ustanoveních o øízení pøed správním orgánem takovým zpùsobem, 3⁄4e by to mohlo ovlivnit jeho zákonnost. Za této situace nebylo tøeba dokazování jakkoliv doplòovat a pro aplikaci ustanovení § 76 s. ø. s. krajským soudem nebyly naplnìny zákonné podmínky.
 Z vý1e uvedených skuteèností nemohl Nejvy11í správní soud takté3⁄4 pøisvìdèit námitce stì3⁄4ovatele tvrdící poru1ení ustanovení § 77 odst. 2 s. ø. s. Zmínìné ustanovení ponechává na úvaze soudu, zda zopakuje nebo doplní dùkazy provedené správním orgánem, pøièem3⁄4 podle ustanovení § 52 odst. 1 s. ø. s. je pouze na soudu rozhodnout o tom, které z navr3⁄4ených dùkazù provede a zda provede i dùkazy jiné. Za situace, kdy soudu nevznikly pochybnosti o zji1tìném skutkovém stavu a krajský soud se ztoto3⁄4nil s právním hodnocením provedeným 3⁄4alovaným, pokud stì3⁄4ovatel v podané 3⁄4alobì doplnìní dokazování nenavrhoval, nebyl soud povinen za pou3⁄4ití § 77 s. ø. s. provádìt dokazování. Závìr soudu, 3⁄4e není potøebné èi úèelné dokazování jakkoliv doplòovat je plnì v jeho pravomoci a takovému postupu nelze nièeho vytknout.
 Ze v1ech shora uvedených dùvodù Nejvy11í správní soud dospìl k závìru, 3⁄4e tvrzené dùvody podání kasaèní stí3⁄4nosti zakotvené v ustanovení § 103 odst. 1 písm. a) a b) s. ø. s. nebyly naplnìny. Kasaèní stí3⁄4nost není dùvodná, a proto ji Nejvy11í správní soud dle ustanovení § 110 odst. 1 s. ø. s. zamítl.
 Stì3⁄4ovateli ustanovil krajský soud pro øízení o kasaèní stí3⁄4nosti zástupce advokáta podle ust. § 35 odst. 7 s. ø. s. Podle tohoto ustanovení v tomto pøípadì odmìnu za zastupování a hotové výdaje platí stát. Pøi urèování vý1e odmìny a náhrady hotových výdajù advokátovi vycházel Nejvy11í správní soud z vyhlá1ky è. 177/1996 Sb. Dospìl k závìru, 3⁄4e zástupkyni stì3⁄4ovatele nále3⁄4í odmìna podle ust. § 11 odst. 1 písm. b) a d) této vyhlá1ky, tedy za dva úkony právní slu3⁄4by po 1000 Kè (§ 9 odst. 3 písm. f) cit. vyhlá1ky a § 7 této vyhlá1ky). Dále ji nále3⁄4í náhrada hotových výdajù za dva úkony ve vý1i po 75 Kè (§ 13 odst. 1, 3 cit. vyhlá1ky). Vyúètované náklady Nejvy11í správní soud zástupkyni stì3⁄4ovatele pøiznal, proto3⁄4e odpovídají obsahu spisu. Zástupkynì stì3⁄4ovatele je plátcem danì z pøidané hodnoty. Celkem tak zástupkyni stì3⁄4ovatele nále3⁄4í odmìna a náhrada hodových výdajù ve vý1i 2150 Kè, zvý1ená o DPH v sazbì 19% ve vý1i 408,50 Kè.


text:
Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 Trutnov IČO 25973967 kontakty (20.10.2018) | Finance.cz
 Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 Trutnov IČO: 25973967
 Tato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502, která sídlí v obci Trutnov a bylo jí přiděleno IČO 25973967.
 Výpis obsahuje aktuální i historická data z obchodního rejstříku (Justice.cz) včetně sbírky listin a živnostenského rejstříku (RŽP). Pokud firma Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 má i datovou schránku, pak zde naleznete i údaje o její datové schránce.
 Firma s názvem Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 se sídlem v obci Trutnov byla založena v roce 2002. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 10 osob.
 Základní údaje o Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 IČO: 25973967
 Krajský soud v Hradci Králové 23.9.2002
 25973967
 Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502
 Společenství vlastníků jednotek 23.9.2002
 Den vzniku společenství: 28.11.2001Orgány společenství: - shromáždění vlastníků jednotek- výbor společenství 23.9.2002
 Aktuální kontaktní údaje Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502
 Kontakty na Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 IČO: 25973967
 Železničářská 499, Střední Předměstí, 541 01 Trutnov 17.10.2016
 Trutnov, Železničářská 499, PSČ 54101 31.7.2008 - 17.10.2016
 Strojnická 501 , 541 01 Trutnov Česká republika
 Trutnov, Strojnická 501, PSČ 54101 17.9.2007 - 31.7.2008
 Trutnov, Železničářská 499, PSČ 54101 23.9.2002 - 17.9.2007
 Železničářská 499, Trutnov 541 01
 Obory činností Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 IČO: 25973967
 Správa, provoz a opravy společných částí domu 23.9.2002
 Vedení firmy Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 IČO: 25973967
 Barbora Panochová 11.11.2014
 Strojnická 502 , 541 01 Trutnov Česká republika
 Strojnická 502, Střední Předměstí, 541 01 Trutnov
 Hana Kvacskaiová 11.11.2014
 Strojnická 501, Střední Předměstí, 541 01 Trutnov
 Zdeněk Winter 11.11.2014
 Jiřinka Holmanová 23.9.2002 - 27.9.2004
 od 23.9.2002 do 17.4.2004
 Strojnická 501 , Trutnov Česká republika
 Trutnov, Strojnická 501
 Jaromíra Peišmanová 23.9.2002 - 17.9.2007
 Železničářská 499 , Trutnov Česká republika
 Trutnov, Železničářská 499
 Jiří Pitělín 23.9.2002 - 17.9.2007
 Strojnická 500 , Trutnov Česká republika
 Trutnov, Strojnická 500
 Eva Hrazdilová 10.12.2004 - 17.9.2007
 Trutnov, Strojnická 502, PSČ 54101
 Simona Hátlová 17.9.2007 - 31.7.2008
 Strojnická 500 , 541 01 Trutnov Česká republika
 Trutnov, Strojnická 500, PSČ 54101
 Ing. Kateřina Vaňková 17.9.2007 - 31.7.2008
 Trutnov, Strojnická 501, PSČ 54101
 Jiří Popelka 17.9.2007 - 31.7.2008
 Ing. Kateřina Vaňková 31.7.2008 - 28.12.2012
 Jaromíra Peišmanová 31.7.2008 - 11.11.2014
 od 1.5.2008 do 1.5.2013
 Trutnov, Železničářská 499, PSČ 54101
 Jiří Pitělín 31.7.2008 - 11.11.2014
 Strojnická 500 , 541 00 Trutnov Česká republika
 Trutnov, Strojnická 500, PSČ 54100
 Barbora Panochová 28.12.2012 - 11.11.2014
 Sbírka Listin Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 IČO: 25973967
 S 901/SL 21 účetní


text:
závěrka [2014] Krajský soud v Hradci Králové 12.10.2015 12.10.2015 4
 S 901/SL 20 rozhod. o statut. orgánu Krajský soud v Hradci Králové 19.6.2014 8.10.2014 13.11.2014 6
 S 901/SL 19 účetní závěrka [2013] rozvaha Krajský soud v Hradci Králové 28.7.2014 29.7.2014 2
 S 901/SL 18 účetní závěrka [2013] výkaz Krajský soud v Hradci Králové 28.7.2014 29.7.2014 2
 S 901/SL 17 účetní závěrka 2006 Krajský soud v Hradci Králové 3.5.2013 6.5.2013 4
 S 901/SL 16 účetní závěrka 2004 Krajský soud v Hradci Králové 3.5.2013 6.5.2013 3
 S 901/SL 15 účetní závěrka 2005 Krajský soud v Hradci Králové 3.5.2013 6.5.2013 4
 S 901/SL 14 účetní závěrka 2003 Krajský soud v Hradci Králové 3.5.2013 6.5.2013 3
 S 901/SL 13 účetní závěrka 2012 Krajský soud v Hradci Králové 22.4.2013 23.4.2013 4
 S 901/SL 12 účetní závěrka 2011 Krajský soud v Hradci Králové 22.4.2013 23.4.2013 4
 S 901/SL 11 rozhod. o statut. orgánu Krajský soud v Hradci Králové 19.4.2012 1.11.2012 3.1.2013 3
 S 901/SL 10 účetní závěrka 2009 Krajský soud v Hradci Králové 1.3.2011 1.3.2011 4
 S 901/SL 9 účetní závěrka 2010 Krajský soud v Hradci Králové 28.2.2011 28.2.2011 4
 S 901/SL 8 účetní závěrka 2008 - rozvaha Krajský soud v Hradci Králové 11.3.2009 11.3.2009 2
 S 901/SL 7 účetní závěrka 2008 - výkaz zisků a ztráty Krajský soud v Hradci Králové 11.3.2009 11.3.2009 2
 S 901/SL 6 ostatní, podpisové vzory Krajský soud v Hradci Králové 27.3.2008 30.6.2008 7.7.2008 7
 S 901/SL 5 účetní závěrka 2007 Krajský soud v Hradci Králové 28.3.2008 28.3.2008 4
 S 901/SL 3 notářský zápis, stanovy společnosti, podpisové vzory Krajský soud v Hradci Králové 20.10.2004 25.10.2004 15.11.2004 14
 S 901/SL 2 ostatní, podpisové vzory Krajský soud v Hradci Králové 17.4.2004 5.5.2004 18.5.2004 4
 S 901/SL 1 notářský zápis, podpisové vzory Krajský soud v Hradci Králové 16.1.2002 30.4.2002 11.7.2002 18
 S 901/SL 4 ostatní, podpisové vzory Krajský soud v Hradci Králové 16.7.2007 5
 Hodnocení Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502
 Výpis dat pro firmu Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502 obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.
 výpis firmy Společenství vlastníků jednotek DOMÉNA v Trutnově ulice Železničářská 499 a Strojnická 500-502, 25973967 na obchodním rejstříku
 Společenství vlastníků domu Habartická čp. 496, 497, 498, 499, 500, 501, 502, 503, Praha 9-Střížkov - 28162340 - Praha 9 - Střížkov , Habartická 496
 Společenství vlastníků jednotek Železničářská 442-443 v Trutnově - 25985949 - Trutnov , Železničářská 442
 Společenství vlastníků jednotek Železničářská 497-498 v Trutnově - 25997084 - Trutnov , Železničářská 497
 Společenství vlastníků jednotek domu L.Váchy 500-502 ve Zlíně - Prštné - 29272416 - Zlín , L. Váchy 501


text:
SDĚLENÍ Státní volební komise ze dne 25. listopadu 2013 o vyhlášení a uveřejnění celkových výsledků nových voleb do zastupitelstev obcí konaných dne 23. listopadu 2013 - Sbírka zákonů - Nakladatelství Sagit, a.s.
 Sbírka zákonůPředpis č. 373/2013 Sb., zdroj: SBÍRKA ZÁKONŮ ročník 2013, částka 146, ze dne 26. 11. 2013 373 SDĚLENÍ Státní volební komise ze dne 25. listopadu 2013 o vyhlášení a uveřejnění celkových výsledků nových voleb do zastupitelstev obcí konaných dne 23. listopadu 2013 Státní volební komise vyhlašuje a uveřejňuje podle § 51 zákona č. 491/2001 Sb., o volbách do zastupitelstev obcí a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, celkové výsledky nových voleb do zastupitelstev obcí konaných dne 23. listopadu 2013. Na základě sdělení Ministerstva vnitra č. 123/2013 Sb., č. 138/2013 Sb., č. 174/2013 Sb., č. 175/2013 Sb. a č. 222/2013 Sb. se dne 23. listopadu 2013 konaly v souladu se zákonem č. 491/2001 Sb., o volbách do zastupitelstev obcí a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, nové volby do zastupitelstev obcí. Český statistický úřad ze zápisů o průběhu a výsledku hlasování, předaných okrskovými volebními komisemi, zjistil následující výsledky voleb: a) celkový počet obcí, ve kterých bylo zvoleno zastupitelstvo: 5 b) celkový počet osob, zapsaných ve výpisech ze seznamů: 657 c) celkový počet voličů, kterým byly vydány úřední obálky: 518 d) celkový počet zvolených členů zastupitelstev obcí: 27 v tom podle volebních stran: 80 Nezávislí kandidáti 5 90 Sdružení nezávislých kandidátů - místní sdružení celkem 22 e) seznam obcí, ve kterých volby neproběhly (§ 23 odst. 8), a obcí, v nichž bude vyhlášeno opakované hlasování (§ 43 odst. 2): - seznam obcí, ve kterých volby neproběhly (§ 23 odst. 8): nevyskytlo se, - seznam obcí, kde okrsková volební komise neodevzdala zápis ve stanovené lhůtě (§ 43 odst. 2): nevyskytlo se. Předseda Státní volební komise: Ing. Pecina, MBA, v. r. E-shopOchrana spotřebitele v České republice a Evropské unii Jiří Večeřa - Nakladatelství Leges, s. r. o.Praktická příručka se podrobně věnuje jednotlivým druhům tzv. spotřebitelských smluv, upravených v části první hlavě páté, § 51a a násl. občanského zákoníku, a to obecně nepřípustným ujednáním spotřebitelských smluv, spotřebitelským smlouvám uzavřeným na dálku, smlouvám o finančních ...Cena: 490 KčKOUPITZdravotní pojištění zaměstnavatelů, zaměstnanců a OSVČ s komentářem a příklady 2016 Mgr. Tomáš Červinka - Anag, spol. s r. o.Aktuální vydání knihy podává komplexní přehled v oblasti pojistného na veřejné zdravotní pojištění. Zohledněny jsou veškeré změny, které jsou platné od počátku roku 2016.
 Komplexní řešení zdravotního ...Cena: 279 KčKOUPITZákon o zeměměřictví, komentářIng. Miloslav Müller, JUDr. Eva Barešová - Wolters Kluwer, a. s.Zákon č. 200/1994 Sb., o zeměměřictví, patří mezi úzce specializované normy veřejného práva. Cílem tohoto komentáře je poskytnout odborné veřejnosti podrobnější pohled na právní úpravu zeměměřických činností a s nimi související práva a povinnosti, které jsou v úzkém vztahu k dalším ...Cena: 440 KčKOUPIT


text:
6 Tdo 871/2013
 Dotčené předpisy: § 28 tr. zákoník, § 30 tr. zákoník
 6 Tdo 871/2013-27
 Nejvyšší soud rozhodl v neveřejném zasedání konaném dne 21. listopadu 2013 o dovolání, které podal obviněný M. V. , proti usnesení Krajského soudu v Českých Budějovicích ze dne 14. 2. 2013, sp. zn. 4 To 38/2013, jako soudu odvolacího v trestní věci vedené u Okresního soudu v Českých Budějovicích pod sp. zn. 3 T 61/2012, takto:
 Rozsudkem Okresního soudu v Českých Budějovicích ze dne 29. 8. 2012, sp. zn. 3 T 61/2012, byl obviněný M. V. (dále jen obviněný ) uznán vinným přečinem ublížení na zdraví z nedbalosti podle § 148 odst. 1 tr. zákoníku, přečinem neoprávněného užívání cizí věci podle § 207 odst. 1 tr. zákoníku a přečinem porušování domovní svobody podle § 178 odst. 1, 2 tr. zákoníku, neboť podle skutkových zjištění jmenovaného soudu dne 9. května 2011 v době kolem 18.00 hodin v Č. B., ulici N. D. p. č. , po vylomení uzamčených dveří do pokoje užívaného M. W., se zmocnil ze zásuvky stolku klíčů od osobního automobilu tov. zn. BMW, RZ , z majetku společnosti Global Care, s.r.o. se sídlem v Praze 3, IČO 28454880 a bez souhlasu jeho uživatele toto vozidlo řídil z ulice N. D. p. ve směru do městské části R., v úmyslu odvézt J. W., k lékařskému ošetření z důvodu utrpěného poranění, které ho ovšem neohrožovalo bezprostředně na životě, přičemž v době kolem 18.50 hodin při jízdě po ulici M. T. ve směru k ulici O., v prostoru železničního přejezdu č. ..., se plně nevěnoval řízení vozidla a sledování situace v silničním provozu a v rozporu s ustanovením § 29 odst. 1 písm. a), b) zákona č. 361/2000 Sb. o provozu na pozemních komunikacích vjel na železniční přejezd v době, kdy byla dávána výstraha dvěma červenými střídavě přerušovanými světly signálu přejezdového zabezpečovacího zařízení a přerušovaným zvukem zvonku, v důsledku čehož narazil levou boční částí jím řízeného vozidla do přední části hnacího kolejového vozidla Škoda v. č. 5753 nákladního vlaku jedoucího po trati ve směru jízdy od obce H. D. k obci Č. B., řízeného strojvedoucím V. V., přičemž při nehodě utrpěl spolujezdec ve vozidle tov. zn. BMW, registrační značka , J. W., rozsáhlou cípatou tržně-zhmožděnou ránu v levé spánkové krajině velikosti 10 cm s podkožním krevním výronem, otřes mozku, podvrtnutí krční páteře a podkožní krevní výrony na vnitřní ploše pravého bérce na ploše 7x7 cm, když takové zranění si obvykle vyžádá následnou dobu léčení v trvání kolem dvou až tří týdnů . Za tuto trestnou činnost byl obviněný odsouzen podle § 178 odst. 2 tr. zákoníku za použití § 43 odst. 1 tr. zákoníku, § 62 odst. 1 tr. zákoníku a § 63 odst. 1 tr. zákoníku k úhrnnému trestu obecně prospěšných prací ve výměře 250 hodin. Podle § 73 odst. 1, 3 tr. zákoníku mu byl dále uložen trest zákazu činnosti spočívající v zákazu řízení motorových vozidel všeho druhu v trvání dvou let. Podle § 228 odst. 1 tr. ř. byl obviněný zavázán k