text:
Současný stav je nevyhovující. Podmínka čtyř směrů je splněna (Holešov, Kroměříž, Otrokovice, Přerov, Kostelec u Holešova). 13/14
 14 Příloha č. 13 Poplatky za vjezdy na autobusová nádraží Poplatky za vjezdy a výjezdy na AN ve Zlínském kraji v roce 2016 Nádraží výše poplatku v Kč (místní/dálková linka) vlastník/nájemce Bystřice p.h.,, aut.st. Holešov,, žel.st. 29 Kč/55 Kč 30 Kč Město Bystřice p.h./krodos BUS, a.s. Město Holešov/Krodos Servis a.s. Kroměříž,, aut.nádr. 55 Kč Krodos Servis a.s. Zlín,, aut.nádr. Rožnov p.r.,, aut.st. Uherské Hradiště,, aut.nádr. Uherský Brod,, dopravní terminál Valašské Meziříčí,, aut.st. Vsetín,, aut.nádr. 70 Kč/120 Kč 70 Kč/120 Kč 60 Kč 33 Kč/60 Kč 70 Kč/120 Kč 70 Kč/120 Kč BENT HOLDING, a.s./čsad Vsetín a.s. BENT HOLDING, a.s./čsad Vsetín a.s. Město Uherské Hradiště/ČSAD Uherské Hradiště a.s. Město Uherský Brod/ČSAD Uherské Hradiště a.s. BENT HOLDING, a.s./čsad Vsetín a.s. Město Vsetín/ČSAD Vsetín, a.s. Výše poplatků za vjezdy a výjezdy na autobusová nádraží ve Zlínském kraji je platná ke dni schválení radou ZK. Zpracovateli Aktualizace Plánu dopravní obslužnosti území - Zlínský kraj na léta nejsou známy další zpoplatněné autobusové stání na území ZK. Předkládá Ing. Věra Fuksová, jednatelka společnosti Koordinátor veřejné dopravy Zlínského kraje, s.r.o. 14/14
 Plnění volebního programu KSČM ve Zlínském kraji v oblasti dopravy (2013-2015) Zpracoval: Ing. Jaroslav Kučera, radní ZK pro dopravu
 Plnění volebního programu KSČM ve Zlínském kraji v oblasti dopravy (2013-2015) Zpracoval: Ing. Jaroslav Kučera, radní ZK pro dopravu Silniční infrastruktura V našem Volebním programu jsme slíbili: pravidelně
 České dráhy a.s. Generální ředitelství. Čekací doby. a opatření při zpoždění vlaků osobní dopravy. KCOD Olomouc, Ostrava, Zlín
 České dráhy a.s. Generální ředitelství Čekací doby a opatření při zpoždění vlaků osobní dopravy KCOD Olomouc, Ostrava, Zlín Schváleno rozhodnutím ředitele odboru osobní dopravy a přepravy v Praze dne:
 Rešerše rozvoje IDS včeské republice a zásady systémového přístupu k rozvoji IDS
 Rešerše rozvoje IDS včeské republice a zásady systémového přístupu k rozvoji IDS Ing. František Kopecký, Ph.D. Stavební fórum - Bratislava 8.3.20 Kvalitní veřejná osobní doprava v regionu je základním
 ODŮVODNĚNÍ VEŘEJNÉ ZAKÁZKY dle 156 odst. 1 zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů (dále jen ZVZ ) Výběr dopravců pro uzavření smluv o veřejných službách v přepravě
 MATERIÁL PRO JEDNÁNÍ ZASTUPITELSTVA MĚSTA PÍSKU DNE 29.03.2012
 Odbor dopravy V Písku dne: 20.02.2012 MATERIÁL PRO JEDNÁNÍ ZASTUPITELSTVA MĚSTA PÍSKU DNE 29.03.2012 MATERIÁL K PROJEDNÁNÍ Oprava usnesení č. 261/11. NÁVRH USNESENÍ a) Zastupitelstvo města po překalkulaci
 ČESKÉ VYSOKÉ UČENÍ TECHNICKÉ V PRAZE FAKULTA DOPRAVNÍ PETR BLAŽEK NÁVRH INTEGROVANÉHO DOPRAVNÍHO SYSTÉMU NA ZLÍNSKU 2015 ~ 1 ~ Poděkování Za vedení, konzultace a rady během vzniku této bakalářské práce
 ROLE NÁRODNÍHO DOPRAVCE VE VEŘEJNÉ ŽELEZNIČNÍ DOPRAVĚ Ing. Ludvík Urban, 14.10.2015
 ROLE NÁRODNÍHO DOPRAVCE VE VEŘEJNÉ ŽELEZNIČNÍ DOPRAVĚ Ing. Ludvík Urban, 14.10.2015 ČD, a.s. klíčový hráč osobní železniční dopravy a strategický podnik pro českou ekonomiku Národní železniční dopravce
 MATERIÁL. pro zasedání Zastupitelstva města Hranic, dne 11. 12. 2014. Odbor správy majetku
 MĚSTO HRANICE MATERIÁL pro zasedání Zastupitelstva města Hranic, dne 11. 12. 2014 Bod programu: 19 Předkládá: Okruh zpracovatelů: Zpracoval: Rada města Odbor správy majetku


text:
Ing. Radomír Bradáč Pavel Slovák
 KCOD ČESKÉ BUDĚJOVICE KCOD PLZEŇ
 České dráhy Generální ředitelství Odbor osobní dopravy a přepravy Čekací doby a opatření při zpoždění vlaků osobní dopravy KCOD ČESKÉ BUDĚJOVICE KCOD PLZEŇ Platí od 13. prosince 2009 Schváleno řediteli
 Aktuální otázky v oblasti veřejné dopravy v České republice. Petr Pšenička Ministerstvo dopravy Odbor veřejné dopravy
 Aktuální otázky v oblasti veřejné dopravy v České republice Petr Pšenička Ministerstvo dopravy Odbor veřejné dopravy Aktuální témata přístupu k dopravě v ČR a EU, Zelený kruh, 24. června 2009 1 Veřejná
 Jízdní řád 2015 v mezistátní a vnitrostátní dálkové dopravě Českých drah
 Praha, 19. listopadu 2014 Jízdní řád 2015 v mezistátní a vnitrostátní dálkové dopravě Českých drah Dvouhodinový interval rychlovlaků railjet mezi Prahou, Brnem, Vídní a Grazem, zkrácení cesty mezi hlavním
 RADA ZLÍNSKÉHO KRAJE
 RADA ZLÍNSKÉHO KRAJE V Ý P I S U S N E S E N Í z 23. zasedání dne 01.12.2014 1 Plnění usnesení RZK a ZZK 0942/R23/14 bere na vědomí zprávu o plnění usnesení Rady Zlínského kraje a Zastupitelstva Zlínského
 AUTOBUSY S VYSOKOU ÚROVNÍ SLUŽEB POHLEDEM ZLÍNSKÉHO KRAJE. Praha, 04. 10. 2011
 AUTOBUSY S VYSOKOU ÚROVNÍ SLUŽEB POHLEDEM ZLÍNSKÉHO KRAJE Praha, 04. 10. 2011 1 SMLUVNÍ KILOMETRY DOPRAVCŮ LINKOVÉ DOPRAVY ZK ZA OBDOBÍ 2005 2010 2005 2006 2007 2008 2009 2010 km celkem 22 445 400 22 685
 5. Struktura regionálních center z hlediska významu pro dopravní obslužnost
 5. Struktura regionálních center z hlediska významu pro dopravní obslužnost Aktivita X09/05 Výstup struktura regionálních center z hlediska významu pro dopravní obslužnost 1 Rozvojové osy a struktura regionálních
 INTEGROVANÉ DOPRAVNÍ SYSTÉMY Výchozí situace: - suburbanizace roste poptávka po dopravě přes hranice města / regionu - nekoordinované jízdní řády bez (garantované) návaznosti spojů - souběžné vedení spojů
 Geografie dopravy nové trendy v dopravě. HS Geografie nevýrobní sféry Přenáška č. 7
 Geografie dopravy nové trendy v dopravě HS Geografie nevýrobní sféry Přenáška č. 7 Intermodální doprava Rozvoj intermodalalismu, míra regulace a deregulace výrazně ovlivňují organizační a prostorový rámec
 Rekonstrukce autobusového nádraží se blíží
 Rekonstrukce autobusového nádraží se blíží Rekonstrukce autobusového nádraží v Přerově se kvapem blíží. Za necelý měsíc započne jedna z největších investic posledních let. Rekonstrukce si vyžádá náklady
 Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne
 13. Předkládá: Zpracoval: Rada Olomouckého kraje PhDr. Alois Mačák, MBA 1. náměstek hejtmana Mgr. Jaroslav Tomík ředitel KIDSOK, p.o. Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne 19. 12. 2013 Zajištění
 Příloha č. 2 k rozhodnutí ministra o vydání Dodatku k Metodickému pokynu. Č.j.: 15450/2008-72. Metodický pokyn
 Č.j.: 15450/2008-72 Metodický pokyn Ministerstva pro místní rozvoj k hlavním zásadám pro přípravu, hodnocení a schvalování Integrovaného plánu rozvoje města (na základě Usnesení vlády ČR ze dne 13. srpna
 V Ý P I S U S N E S E N Í z 17. zasedání dne 31.08.2015
 R AD A Z L Í N S K É H O K R AJ E V Ý P I S U S N E S E N Í z 17. zasedání dne 31.08.2015 1 Plnění usnesení RZK a ZZK 0648/R17/15 b e r

type: other


text:
e n a v ě d o m í zprávu o plnění usnesení Rady Zlínského kraje a
 Univerzita Pardubice Dopravní fakulta Jana Pernera
 Univerzita Pardubice Dopravní fakulta Jana Pernera Srovnání tarifů vybraných dopravců ve veřejné hromadné osobní dopravě a návrh jednotné struktury tarifu Hana Adamová Bakalářská práce 2009 ANOTACE
 INTEGROVANÉ DOPRAVNÍ SYSTÉMY Ing. Martin Jareš, Ph.D. FD ČVUT, Horská, dveře č. 438 ROPID, Rytířská 10, 5. patro; jares@ropid.cz Přednášky umístěny na: ids.zastavka.net Témata přednášek Úvod Rozdělení
 č. OLP/548/2010 uzavřený mezi těmito smluvními stranami: 1. Liberecký kraj Se sídlem: U Jezu 642/2a, 461 80 Liberec 2 IČ: 70891508
 Dodatek č. 9 ke Smlouvě o závazku veřejné služby ve veřejné linkové osobní dopravě k zabezpečení stanoveného rozsahu základní dopravní obslužnosti Libereckého kraje pro období od roku 2010 do roku 2014
 Stanovení minimální ceny dopravního výkonu ve veřejné linkové autobusové dopravě. Liberecký kraj
 Stanovení minimální ceny dopravního výkonu ve veřejné linkové autobusové dopravě Liberecký kraj Zadavatel: Krajský úřad Libereckého kraje Řešitel: Fakulta dopravní ČVUT v Praze 26. února 214 Výzkumná zpráva
 4. Průmysl a zaměstnanost, rozvoj služeb
 4. Průmysl a zaměstnanost, rozvoj služeb 4.1. Historie - vznik průmyslu Okrajová poloha území v rámci českých zemí a nedostatek surovin kromě dřeva byly vážnou překážkou rychlejšího rozvoje průmyslu. Ke
 Městský úřad Chotěboř Odbor dopravy a vnitřních věcí Trčků z Lípy 69, 583 01 Chotěboř
 Městský úřad Chotěboř Odbor dopravy a vnitřních věcí Trčků z Lípy 69, 583 01 Chotěboř Č.j.: MCH_1993/2015/ODaVV Chotěboř dne 06.03.2014 Vyřizuje: Ing. Bc. Pavel Málek tel: 569 641 160 Počet listů: 5 R
 -1- Datum konání: 27.04.2011 08:15 hod. -14:00 hod., 28.04.2011 08:15 hod. -14:00 hod.
 Výluky na období 25.04.2011-01.05.2011 160 - Plzeň - Žatec (a zpět) Výluka v úseku: Třemošná u Plzně - Horní Bříza Datum konání: 26.04.2011 08:25 hod. -14:15 hod. Trať: 160 - Plzeň - Žatec (a zpět) Stanice:
 16. konference Železniční dopravní cesta 2010 Pardubice 23.-25.3.2010
 Pardubice 23.-25.3.2010 16. konference Železniční dopravní cesta 2010 ŽELEZNIČNÍ INFRASTRUKTURA V PARDUBICKÉM KRAJI Jan Tichý náměstek hejtmana Pardubického kraje 1. Úvod Pardubický kraj má, vzhledem ke
 Smlouva o zajištění stabilního financování regionální železniční osobní dopravy
 Příloha č. 1 III. Smlouva o zajištění stabilního financování regionální železniční osobní dopravy Česká republika zastoupená Mgr. Bohuslavem Sobotkou, předsedou vlády ČR, Ing. Danem Ťokem, ministrem dopravy
 VYHLÁŠKA Ministerstva dopravy ze dne 2005, kterou se provádí ustanovení zákona o pozemních komunikacích ve vztahu ke zpoplatnění obecného užívání
 Návrh.../2005 Sb. VYHLÁŠKA Ministerstva dopravy ze dne 2005, kterou se provádí ustanovení zákona o pozemních komunikacích ve vztahu ke zpoplatnění obecného užívání Ministerstvo dopravy stanoví podle 46
 METODIKA ZAVEDENÍ IDS JK A ROZÚČTOVÁNÍ TRŽEB Z PŘESTUPNÍCH JÍZDNÍCH DOKLADŮ
 Příloha č. 5 METODIKA ZAVEDENÍ IDS JK A ROZÚČTOVÁNÍ TRŽEB Z PŘESTUPNÍCH JÍZDNÍCH DOKLADŮ Verze 4.2 ze dne 17. 3. 2016. M-line a.s. BC Dopravní systémy s.r.o. 1 OBSAH 1. TARIF INTEGROVANÉHO DOPRAVNÍHO SYSTÉMU
 Hlavní priority a legislativní pozice Sdružení ČESMAD BOHEMIA
 Hlavní priority a legislativní pozice Sdružení ČESMAD BOHEMIA Tento materiál popisuje aktuální nejpalčivější problémy silničních dopravců v České republice a nastiňuje návrhy na řešení, které zpracovalo
 IDS V ČESKÉ


text:
REPUBLICE - SROVNÁNÍ A ZVLÁŠTNOSTI INTEGRATED TRANSPORT SYSTEMS IN THE CZECH REPUBLIC COMPARISONS AND PECULIARITIES
 IDS V ČESKÉ REPUBLICE - SROVNÁNÍ A ZVLÁŠTNOSTI INTEGRATED TRANSPORT SYSTEMS IN THE CZECH REPUBLIC COMPARISONS AND PECULIARITIES Pavel Drdla 1 Anotace: Příspěvek se zabývá problematikou integrovaných dopravních
 NEW TRANSPORT TECHNOLOGY - BUSES ON CALL
 NEW TRANSPORT TECHNOLOGY - BUSES ON CALL Jiří Čejka, Ladislav Bartuška 1 ABSTRACT The article deals with the provision of transport services through an alternative method - buses on call. This new technology
 NÁVRHY ÚPRAV UZLŮ I. II. III. IV. V. VI. VII. VIII. IX. X. XI. XII. XIII. XIV. XV. XVI. XVII.
 NÁVRHY ÚPRAV UZLŮ NÁVRHY ÚPRAV UZLŮ Návrhy úprav uzlů jako konkrétní aplikace navržené metodiky rekonstrukce uzlů VHD jsou zpracovány formou katalogových listů pro každou lokalitu: I. II. III. IV. V. VI.
 MINISTERSTVO ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ 100 00 PRAHA 10 - VRŠOVICE, Vršovická 65 V Praze dne 6. 9. 2010 Č.j.: 77736/ENV/10 ZÁPIS z veřejného projednání posudku a současně dokumentace podle ustanovení 17 zákona
 PLÁN DOPRAVNÍ OBSLUŽNOSTI ÚZEMÍ OLOMOUCKÉHO KRAJE
 PLÁN DOPRAVNÍ OBSLUŽNOSTI ÚZEMÍ OLOMOUCKÉHO KRAJE Obsah Úvod...3 1. Vymezení přepravních potřeb...4 1.1. Nastavení priorit mezi fungováním veřejné drážní a silniční osobní dopravy a její koordinace...4
 odbor dopravy Líbalova 1/2348 Zengrova 4 149 00 P R A H A Chodov 615 00 B R N O IČ: 262 71 303 v zastoupení IČ: 26264641 na základě plné moci
 Městský úřad Moravský Krumlov odbor dopravy náměstí Klášterní 125, 672 11 Moravský Krumlov Sp.zn.: 6105/2011 Telefon : 515 300 775 Fax: 515 300 728 E-mail: vyzraleki@mkrumlov.cz Vyřizuje: Mgr. Ivo Vyžrálek
 KRAJSKÝ ÚŘAD PARDUBICKÉHO KRAJE R O Z H O D N U T Í
 KRAJSKÝ ÚŘAD PARDUBICKÉHO KRAJE Odbor dopravy a silničního hospodářství 532 11 Pardubice, Komenského nám. 125 _Tel. 466 026 111 Fax 466 026 394 Č.j.: ODSH-49924/2015-Li Pardubice 29. července 2015 R O
 Krajský úřad Královéhradeckého kraje. Dle rozdělovníku
 Krajský úřad Královéhradeckého kraje Dle rozdělovníku Váš dopis ze dne Vaše značka (č. j.) Naše značka (č. j.) Hradec Králové 5.3.2015 8357/DS/2015/MT 1.4.2015 Odbor oddělení Vyřizuje linka e-mail Odbor
 Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje. konané dne
 8. Předkládá: Zpracoval: Rada Olomouckého kraje PhDr. Alois Mačák, MBA 1. náměstek hejtmana Mgr. Jaroslav Tomík ředitel KIDSOK, p.o. Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne 12. 12. 2014 Zajištění
 Zelená kniha Koncepce veřejné dopravy. Informační workshop SDT - Telematika, legislativa a strategie Praha, 11. dubna 2014
 Zelená kniha Koncepce veřejné dopravy Informační workshop SDT - Telematika, legislativa a strategie Praha, 11. dubna 2014 1 Důvod zpracování Dopravní politika České republiky pro období let 2014 až 2020
 Dlouhodobé zajištění dopravní obslužnosti Ústeckého kraje veřejnými službami v přepravě cestujících veřejnou linkovou dopravou v oblasti Šluknovsko
 Příloha č. 10 - Odůvodnění významné veřejné zakázek na zajištění autobusové dopravní obslužnosti části Ústeckého kraje v oblasti Šluknovsko Název veřejné zakázky: Předpokládaná hodnota zakázky: Dlouhodobé
 B. VYHODNOCENÍ KOORDINACE VYUŽÍVÁNÍ ÚZEMÍ Z HLEDISKA ŠIR- ŠÍCH VZTAHŮ, VČETNĚ VYHODNOCENÍ SOULADU S PÚR ČR 2008
 B. VYHODNOCENÍ KOORDINACE VYUŽÍVÁNÍ ÚZEMÍ Z HLEDISKA ŠIR- ŠÍCH VZTAHŮ, VČETNĚ VYHODNOCENÍ SOULADU S PÚR ČR 2008 B.1 KOORDINACE


text:
VYUŽÍVÁNÍ ÚZEMÍ SE SOUSEDNÍMI KRAJI Rozvoj území Jihomoravského kraje je z
 Trendy v osobní dopravě
 Trendy v osobní dopravě Radek Dvořák Kancelář náměstka pro osobní dopravu Vozidla jako prvek konkurenceschopnosti ŽOD Velim, 13.11.2014 Investice do ŽKV od roku 2008 2014 (1/3) Po vyčlenění nákladní železniční
 Má své opodstatnění zázemí pro cestující veřejnost? Dopravní obslužnost 2010 aneb po Ústeckém kraji bez auta Ing. Jiří Zachař
 Má své opodstatnění zázemí pro cestující veřejnost? Dopravní obslužnost 2010 aneb po Ústeckém kraji bez auta Ing. Jiří Zachař Ústí nad Labem 22.9.2010 Obsah: 1. Vysvětlení pojmů 2. Modelový příklad 3.
 3. července 2015 Vydává Ministerstvo dopravy
 PŘEPRAVNÍ A TARIFNÍ VĚSTNÍK Povinně zveřejňované informace na základě právních předpisů Číslo 13/2015 3. července 2015 Vydává Ministerstvo dopravy ISSN 1805-9864 Oddíl A: Věci přepravní a tarifní... 2
 MĚSTSKÝ ÚŘAD BRUNTÁL odbor dopravy a silničního hospodářství Nádražní 994/20, 792 01 Bruntál
 MĚSTSKÝ ÚŘAD BRUNTÁL odbor dopravy a silničního hospodářství Nádražní 994/20, 792 01 Bruntál Váš dopis zn.: Ze dne: 18.02.2010 Čj: DSH/12698-10/280S/RU 254-2010/ima Vyřizuje: Ivana Malinová Email: ivana.malinova@mubruntal.cz
 Připomínky, stížnosti, podněty:
 Reakce zástupců KÚ Ústeckého kraje odboru dopravy (ze dne 29.10.2014), k výše uvedeným připomínkám: Zajišťování dopravní obslužnosti na území Ústeckého kraje se řídí závazným dokumentem Plán dopravní obslužnosti
 MOŽNOSTI PŘESHRANIČNÍ DOPRAVY MEZI JIŽNÍ MORAVOU A ZÁPADNÍM SLOVENSKEM
 FOND MIKROPROJEKTŮ MOŽNOSTI PŘESHRANIČNÍ DOPRAVY MEZI JIŽNÍ MORAVOU A ZÁPADNÍM SLOVENSKEM Analýza stávajícího stavu a návrhy na rozvoj Prosinec 2013 Úvodní informace Po celou dobu existence Integrovaného
 Kulatý stůl Energeticky efektivní městská doprava. Ing. Věra Fuksová Jednatelka společnosti
 Kulatý stůl Energeticky efektivní městská doprava Ing. Věra Fuksová Jednatelka společnosti tis. Kč Vývoj prokazatelné ztráty a tržeb v autobusové dopravě Finanční prostředky na úhradu prokazatelné ztráty
 Zadavatel: JIHOMORAVSKÝ KRAJ sídlem Žerotínovo nám. 3/5, 601 82 Brno IČ: 70888337 ZADÁVACÍ DOKUMENTACE (dle ust. 44 zákona č. 137/2006 Sb., zákona o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů) k
 Výluky na období 18.05.2015-24.05.2015 160 - Plzeň - Žatec (a zpět)
 Výluka v úseku: Plasy - Kaznějov Výluky na období 18.05.2015-24.05.2015 160 - Plzeň - Žatec (a zpět) Datum konání: 01.05.2015 00:00 hod. - 07.06.2015 23:59 hod. Trať: 160 - Plzeň - Žatec (a zpět) Stanice:
 INTEGROVANÉ DOPRAVNÍ SYSTÉMY HROMADNÉ PŘEPRAVY OSOB
 Sborník vědeckých prací Vysoké školy báňské - Technické univerzity Ostrava číslo 1, rok 2008, ročník VIII, řada stavební článek č. 29 Eva OŽANOVÁ 1 INTEGROVANÉ DOPRAVNÍ SYSTÉMY HROMADNÉ PŘEPRAVY OSOB Abstrakt
 Tarif. Integrovaného dopravního systému Moravskoslezského kraje ODIS
 Tarif Integrovaného dopravního systému Moravskoslezského kraje ODIS Platnost: od 1. ledna 2016 Obsah I. Úvodní ustanovení... 3 II. Základní pojmy... 4 III. Platnost a pravidla příslušných jízdenek ODIS...
 Posouzení Plánu dopravní obslužnosti Libereckého kraje, Aktualizace pro období 2012-18
 Posouzení Plánu dopravní obslužnosti Libereckého kraje, Aktualizace pro období 2012-18 Zadavatel: KORID LK, spol. s r.o., U Jezu 642/2a, Liberec 2 Hodnotitel: doc. Ing. Miroslav Žižka, Ph.D., Technická
 5 Posouzení efektivnosti variant jízdního řádu a provozu dle svazků tratí
 5 Posouzení efektivnosti variant jízdního řádu a provozu dle svazků tratí V této, nejdelší ze všech kapitol, jsou souhrněé všechny informace, týkající se zvlášť jednotlivých svazků tratí: Výchozí předpoklady


text:
16. Předkládá: Zpracoval: Rada Olomouckého kraje Ing. Jan Zahradníček, 2. náměstek hejtmana Olomouckého kraje Mgr. Jaroslav Tomík ředitel KIDSOK, p.o. Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne
 11. Předkládá: Zpracoval: Rada Olomouckého kraje Mgr. Alois Mačák, MBA 1. náměstek hejtmana Mgr. Jaroslav Tomík ředitel KIDSOK, p.o. Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne 21. 12. 2012 Zajištění
 Informace z kontrolní akce č. 08/27 Finanční prostředky určené na akce oprav a údržby pozemních komunikací
 Informace z kontrolní akce č. 08/27 Finanční prostředky určené na akce oprav a údržby pozemních komunikací Kontrolní akce byla zařazena do plánu kontrolní činnosti Nejvyššího kontrolního úřadu (dále jen
 Č.j. KRPT-125462-2/ČJ-2014-0700VZ Ostrava 16.6.2014. VÝZVA K PODÁNÍ NABÍDEK veřejná zakázka malého rozsahu KRPT-125462/ČJ-2014-0700VZ
 POLICIE ČESKÉ REPUBLIKY KRAJSKÉ ŘEDITELSTVÍ POLICIE MORAVSKOSLEZSKÉHO KRAJE Č.j. KRPT-125462-2/ČJ-2014-0700VZ Ostrava 16.6.2014 VÝZVA K PODÁNÍ NABÍDEK veřejná zakázka malého rozsahu Číslo zakázky: Název
 Společný dopravní systém pro Prahu a Středočeský kraj Ing. Martin Jareš, Ph.D. ROPID Konference Trendy evropské dopravy - Praha - 16. 6. 2014 Dva IDS v jedné aglomeraci: PID a SID založena 1993 celé území
 Odbor dopravy V Písku dne: 02.06.2016 MATERIÁL PRO JEDNÁNÍ RADY MĚSTA PÍSKU DNE 09.06.2016 MATERIÁL K PROJEDNÁNÍ MHD obnova vozového parku NÁVRH USNESENÍ Rada města deklaraci na podporu žádosti dopravce
 MĚSTSKÝ ÚŘAD KRALOVICE Markova 2, Kralovice PSČ 331 41
 MĚSTSKÝ ÚŘAD KRALOVICE Markova 2, Kralovice PSČ 331 41 ODBOR DOPRAVY pracoviště Manětínská 493, Kralovice PSČ 331 41 Č. J. : OD/ 20568 /15 Cer S. Z. : OD/ 2939 /2015 CER DATUM: 13. října 2015 ROZHODNUTÍ
 9. Předkládá: Zpracoval: Rada Olomouckého kraje PhDr. Alois Mačák, MBA 1. náměstek hejtmana Mgr. Jaroslav Tomík ředitel KIDSOK, p.o. Zasedání Zastupitelstva Olomouckého kraje konané dne 12. 12. 2014 Zajištění
 Univerzita Pardubice. Modernizace trati Brno Přerov, I. etapa Blažovice Nezamyslice
 Univerzita Pardubice Dopravní fakulta Jana Pernera Modernizace trati Brno Přerov, I. etapa Blažovice Nezamyslice Jiří Pálka Diplomová práce 2011 Prohlašuji: Tuto práci jsem vypracoval samostatně. Veškeré
 GE - Vyšší kvalita výuky
 Gymnázium, Brno, Elgartova 3 GE - Vyšší kvalita výuky CZ.1.07/1.5.00/34.0925 III/2 Inovace a zkvalitnění výuky prostřednictvím ICT Téma: EURASIE Autor: Mgr. Richard Trávníček, Ph.D. Název: Železniční doprava
 RO 62. VÝTAH z USNESENÍ z 62. schůze Rady obce Ludgeřovice (dále RO), která se uskutečnila dne 4. 3. 2013 od 15:00 hod. v kanceláři starosty obce.
 VÝTAH z USNESENÍ z 62. schůze Rady obce Ludgeřovice (dále RO), která se uskutečnila dne od 15:00 hod. v kanceláři starosty obce. Přítomní: Hosté: Omluven: Mgr. Daniel Havlík, Mgr. Pavel Lokaj, MUDr. Petr
 ZADÁVACÍ DOKUMENTACE pro otevřené řízení podle zákona č.137/2006 Sb. nadlimitní veřejná zakázka na dodávky Komplexní odbavovací, řídící a informační systém veřejné hromadné dopravy ve Zlínském kraji SVAZEK
 270 (Praha -) Česká Třebová - Přerov - Bohumín, Mošnov, Ostrava Airport - Studénka
 270 (Praha -) Česká Třebová - Přerov - Bohumín, Mošnov, Ostrava Airport - Studénka km km SŽDC, státní organizace / ČD, a.s. Vlak 553 4202 3703 IDS IREDO Česká Třebová - Tatenice 3325 3705 4 6 4 3813 Sp
 MATERIÁL PRO JEDNÁNÍ ZASTUPITELSTVA MĚSTA PÍSKU DNE 08.12.2011
 Odbor dopravy V Písku dne: 21.11.2011 MATERIÁL PRO


text:
JEDNÁNÍ ZASTUPITELSTVA MĚSTA PÍSKU DNE 08.12.2011 MATERIÁL K PROJEDNÁNÍ Cenový dodatek pro rok 2012 a ceník jízdného MHD Písek. NÁVRH USNESENÍ Návrhy
 KONCEPCE PRAŽSKÉ PŘÍMĚSTSKÉ DOPRAVY
 KONCEPCE PRAŽSKÉ PŘÍMĚSTSKÉ DOPRAVY Ing. Filip Drápal ROPID, Praha 1. REGIONÁLNÍ PLÁN PRAŽSKÉ INTEGROVANÉ DOPRAVY: ŽELEZNICE JAKO PÁTEŘ Dopravní opatření v oblasti železniční dopravy pro období jízdního
 Přímá vazba na ostatní opatření: zvyšování kvality v systému veřejné dopravy
 Realizace integrovaných dopravních systémů Integrované dopravní systémy představují vyšší kvalitu systému veřejné dopravy, kdy dopravci v jednotlivých druzích dopravy společně vytváří jednotný systém s
 Název instituce Stanovisko Vyhodnocení stanoviska
 Příloha č. 5: Vyhodnocení stanovisek dotčených orgánů uplatněných k návrhu územního plánu Název instituce Stanovisko Vyhodnocení stanoviska Městský úřad Kroměříž, odbor životního prostředí, č.j.: 08-51/304/3310/08-Chu
 na vyplaceni exekuce praha hlavní. inzerce bazar-slovensko, inzercia bazar-německo inzerce zvířata, fauna Půjčky SnadnoRychle inzerce
 nebankovní půjčka na vyplaceni exekuce praha hlavní. 17:33 135 000 Kč schváleno Michal vyplaceni exekuce praha hlavní. Po odoslání žádosti budete kontaktováni. Během krátké chvíle Vám bude volat vyškolený
 Krajský úřad Královéhradeckého kraje. M - Silnice a.s. Oblastní závod SEVER Hradecká 415 506 01 Jičín
 Krajský úřad Královéhradeckého kraje M - Silnice a.s. Oblastní závod SEVER Hradecká 415 506 01 Jičín Váš dopis ze dne Vaše značka (č. j.) Naše značka (č. j.) Hradec Králové 18.4.2014 4965/DS/2014/MT 13.5.2014
 Jihočeský koordinátor dopravy. XII. Setkání starostů a místostarostů Jihočeského kraje Tábor
 Jihočeský koordinátor dopravy XII. Setkání starostů a místostarostů Jihočeského kraje 26.1.2017 Tábor Společnost JIKORD s.r.o. Společnost založena Jihočeským krajem, vlastnictví kraje 100 % Zahájení činnosti
 Číslo 17/2011 Vyšlo 3.10.2011
 INFORMAČNÍ ZPRAVODAJ Číslo 17/2011 Vyšlo 3.10.2011 Obsah Trvalé změny PID od 1.10.2011... 1 Vlaková výluka na linkách S8 a S80... 1 Slevy na jízdném v Praze pro jednotlivé věkové kategorie... 2 Jízdenky
 Tarif. Integrovaného dopravního systému Moravskoslezského kraje. Dodatek č. 1 (úplné znění)
 Tarif Integrovaného dopravního systému Moravskoslezského kraje Dodatek č. 1 (úplné znění) Platnost od 1. dubna 2016 Obsah I. Úvodní ustanovení 3 II. Základní pojmy 4 III. Platnost a pravidla příslušných
 Cenový věstník MINISTERSTVO FINANCÍ. Ročník XLIII. V Praze dne 30. listopadu 2015 částka 12
 Cenový věstník MINISTERSTVO FINANCÍ Ročník XLIII. V Praze dne 30. listopadu 2015 částka 12 Obsah Výměr MF č. 01/2016 ze dne 27. listopadu 2015, kterým se vydává seznam zboží s regulovanými cenami Cenový


text:
II. ÚS 1165/17
 II.ÚS 1165/17 ze dne 22. 5. 2017
 Ústavní soud rozhodl soudcem zpravodajem Ludvíkem Davidem mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků o návrhu Mgr. Květoslavy Šamajové, takto:
 1. Podání stěžovatelky bylo Ústavnímu soudu doručeno dne 18. 4. 2017. Ústavní soud předně zkoumal, zda návrh splňuje formální náležitosti předpokládané zákonem č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"). Návrh stěžovatelky trpí vadami. Stížnost neobsahuje některé náležitosti návrhu na zahájení řízení uvedené v ustanovení § 34 odst. 1 zákona o Ústavním soudu a především stěžovatelka není zastoupena advokátem (§ 30 odst. 1, § 31 odst. 2 zákona o Ústavním soudu), a její podání nelze proto považovat za řádný návrh na zahájení řízení před Ústavním soudem.
 2. Úřední činností soudu bylo zjištěno, že stěžovatelka se již v minulosti několikrát obrátila na Ústavní soud s ústavními stížnostmi trpícími stejnými vadami, tj. především neexistencí povinného zastoupení advokátem. Na tyto nedostatky byla vždy upozorňována s poučením, že jejich neodstranění ve stanovené lhůtě je důvodem odmítnutí podané ústavní stížnosti (srov. např. řízení evidovaná pod sp. zn. III. ÚS 209/09, II. ÚS 252/09, III. ÚS 186/11, IV. ÚS 3366/11, III. ÚS 104/15, všechna rozhodnutí Ústavního soudu jsou v elektronické podobě dostupná na http://nalus.usoud.cz).
 3. Podle ustanovení § 43 odst. 1 písm. a) zákona o Ústavním soudu soudce zpravodaj mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků usnesením návrh odmítne, neodstranil-li navrhovatel vady návrhu ve lhůtě mu k tomu určené. Účelem tohoto poučení je seznámení účastníka s jemu neznámými podmínkami pro projednání věci před Ústavním soudem. Ústavní soud však ve své rozhodovací praxi opakovaně konstatoval, "že v řízení o ústavních stížnostech není nevyhnutelnou podmínkou, aby se poučení o povinném zastoupení advokátem a dalších náležitostech ústavní stížnosti dostávalo totožnému stěžovateli vždy v každém individuálním řízení, jestliže se tak stalo již v předcházejících případech. Lze-li vycházet ze spolehlivého předpokladu, že dříve poskytnuté informace byly objektivně způsobilé zprostředkovat stěžovateli zásadu, že na Ústavní soud se nelze obracet jinak než v zastoupení advokátem a že ústavní stížnost musí obsahovat též další náležitosti, pak se setrvání na požadavku vždy nového a přitom stále stejného poučení jeví jako postup neefektivní a formalistický" (srov. např. usnesení ze dne 18. 4. 2017 sp. zn. III. ÚS 1056/17).
 4. Stěžovatelka byla s podmínkou povinného advokátního zastoupení (včetně možnosti požádat Českou advokátní komoru o určení advokáta) a s dalšími náležitostmi ústavní stížnosti obeznámena a při podání této stížnosti si tak nepochybně musela být vědoma zákonem předvídaných požadavků na obsahové a formální náležitosti návrhu na zahájení řízení o ústavní stížnosti, přesto však podaná ústavní stížnost tyto požadavky nesplňuje.
 5. Za dané situace považuje Ústavní soud za neúčelné, aby stěžovatelka byla opětovně vyzývána k odstranění vad podání, a proto z důvodu nenaplnění formálních podmínek pro podání ústavní stížnosti návrh stěžovatelky soudce zpravodaj mimo ústní jednání a bez přítomnosti účastníků podle ustanovení § 43 odst. 1 písm. a) zákona o Ústavním soudu odmítl.


text:
Katastr nemovitostí: obnova katastrálního operátu | Sbírka rozhodnutí Nejvyššího správního soudu
 Vydání 1/2008
 Číslo: 1/2008 · Ročník: VI
 1432/2008
 Katastr nemovitostí: obnova katastrálního operátu
 Ejk 592/2007
 k § 13 odst. 1 zákona č. 344/1992 Sb., o katastru nemovitostí České republiky, ve znění zákona č. 120/2000 Sb. (v textu též "katastrální zákon")
 Obnova katastrálního operátu ve smyslu § 13 odst. 1 zákona č. 344/1992 Sb., o katastru nemovitostí České republiky, neřeší otázku, kdo je vlastníkem určité nemovitosti; účinek obnovy katastrálního operátu je pouze evidenční.
 (Podle rozsudku Krajského soudu v Brně ze dne 26. 7. 2007, čj. 29 Ca 162/2005-52)
 Ing. František B. proti Zeměměřickému a katastrálnímu inspektorátu v Brně o obnovu katastrálního operátu.
 Rozhodnutím Katastrálního úřadu pro Vysočinu, Katastrálního pracoviště Moravské Budějovice ze dne 14. 2. 2005 byla zamítnuta námitka žalobce proti obnově katastrálního operátu.
 Proti rozhodnutí podal žalobce odvolání, které žalovaný rozhodnutím ze dne 18. 4. 2005 zamítl a napadené rozhodnutí potvrdil. Námitkou se žalobce domáhal toho, aby označené pozemky byly evidovány v jiné výměře a jako vlastnictví zesnulých rodičů žalobce namísto zapsaného vlastníka, kterým je město Moravské Budějovice, a dále aby na označeném pozemku byla evidována zahradní chata. Mimo znalecký posudek z roku 1977 však nepředložil listiny, které by mohly být podkladem pro zápis požadovaných změn.
 Proti rozhodnutí žalovaného podal žalobce správní žalobu u Krajského soudu v Brně. V žalobě uvedl, že žalovaný neprovedl řádné dokazování, které by vedlo k souladu evidovaného stavu se skutečností. Špatná evidence předmětných pozemků je důvodem, proč od roku 1987 není řádným způsobem uzavřeno dědické řízení po otci žalobce a od roku 2001 není řádně ukončeno dědické řízení po matce. Žalovaný nepřihlédl ke známé skutečnosti, že evidence nemovitostí u bývalých středisek geodézie byla a je od roku 1951 chybně vedená. Výpis z listu vlastnictví slouží pro ověření, kdo je vlastníkem nemovitostí. Bohužel však se může stát, že na listu vlastnictví je zapsán nevlastník. Správní orgány nepřihlédly ve svých rozhodnutích ke skutečnosti, že v letech 1979 až 1986 v Moravských Budějovicích probíhala výstavba vodovodního přivaděče Vranovská přehrada - Třebíč - Dukovany. Předmětné pozemky byly použity při výstavbě a bylo přitom odstraněno vyznačení hranic pozemků v terénu. Žalobce nesouhlasil s tím, že žalovaný ve věci neevidování zahradní chaty požaduje předložení podkladů pro vyznačení stavby. Znalecký posudek z roku 1977 prokazuje, že zahradní chata fyzicky existovala od roku 1962. Žalovaný tedy pochybil, když nepřihlédl k tomu, že zahradní chata je postavena před rokem 1984, kdy byla zahájena obnova operátu.
 Žalovaný se k žalobě vyjádřil tak, že stav operátu je v souladu s výsledky měřických činností v rámci obnovy katastrálního operátu, jehož platnost byla vyhlášena ke dni 1. 10. 1987, přičemž proti výsledkům obnovy operátu nebyla ze strany vlastníků pozemků v rámci řízení o námitkách podána námitka. K zahradní chatě žalovaný uvedl, že byla v rámci obnovy operátu zaměřena, v platné katastrální mapě je vyznačena vnitřní kresbou, neboť do dnešního dne katastrální pracoviště neobdrželo doklady v souladu s § 7 zákona č. 265/1992 Sb. pro vykonání záznamu, tj. doklad o přiděleném čísle evidenčním a kolaudační rozhodnutí (§ 5


text:
odst. 5 a 6 katastrálního zákona). Znalecký posudek je pro zápis stavby chaty do katastru nemovitostí zcela irelevantním dokladem, neboť neprokazuje vlastnické právo k budově. Žalovaný dále uvedl, že povinnost správního orgánu dle § 32 odst. 1 a 2, § 3 odst. 4 a § 46 správního řádu (č. 71/1967 Sb.) není absolutní. V řízení o opravě chybných údajů katastru je správní orgán povinen zjistit spolehlivě jen takové skutečnosti, které mají právní význam pro posouzení, zda jsou splněny podmínky pro opravu či ne. Katastrální úřad i žalovaný byli povinni zkoumat listiny, dle kterých byly údaje o nemovitostech a právních vztazích k nim zapsány do katastru. Žádnému z orgánů zeměměřictví a katastru nepřísluší rozhodovat o tom, kdo je vlastníkem nemovitosti, ale pouze o tom, kdo bude, v souladu s předloženými listinami, jako vlastník v katastru nemovitostí zapsán. Tato rozhodnutí mají pouze evidenční účinky. Své rozhodnutí žalovaný opřel zejména o výsledky měřických prací v souvislosti s obnovou katastrálního operátu, existenci listiny, na jejímž podkladě bylo vyznačeno v katastru nemovitostí vlastnické právo pro město Moravské Budějovice, a skutečnost, že doklady pro vyznačení chaty nebyly žalobcem předloženy.
 Krajský soud v Brně žalobu zamítl.
 Podle ustanovení § 16 odst. 3 katastrálního zákona, vlastníci a jiní oprávnění mohou během vyložení obnoveného katastrálního operátu a ve lhůtě 15 dnů ode dne, kdy skončilo jeho vyložení, podat námitky proti obsahu obnoveného katastrálního operátu. O podaných námitkách rozhoduje katastrální úřad.
 V souladu s citovaným ustanovením přezkoumal správní orgán 1. stupně a posléze po odvolání žalobce (§ 16 odst. 4 katastrálního zákona) též žalovaný obsah obnoveného katastrálního operátu v rozsahu námitek žalobce a dospěl k závěru, že při vyhotovení obnoveného operátu přepracováním byly převzaty výsledky z platného operátu katastru nemovitostí, kontrolním výpočtem výměr předmětných parcel zjistil shodu s platným stavem souboru písemných informací katastru nemovitostí.
 Podle § 13 odst. 1 katastrálního zákona obnova katastrálního operátu je vyhotovení nového souboru geodetických informací ve formě grafického počítačového souboru a nového souboru popisných informací katastrálního operátu. Lze ji provést a) novým mapováním, b) přepracováním souboru geodetických informací, nebo c) na podkladě výsledků pozemkových úprav. V předmětné věci došlo k obnově katastrálního operátu přepracováním. Podle § 15 odst. 1 katastrálního zákona při obnově katastrálního operátu přepracováním se převádí katastrální mapa z grafické formy do formy grafického počítačového souboru. Podle odst. 2 téhož ustanovení se při obnově katastrálního operátu přepracováním vypočtou a do katastru zavedou výměry parcel vypočtené ze souřadnic grafického počítačového souboru, pokud nebyly dříve určeny přesněji z údajů zjištěných měřením v terénu.
 Z citovaných ustanovení vyplývá, že institut obnovy katastrálního operátu slouží k vyhotovení nového souboru popisných informací a převedení z původní grafické formy do formy počítačové. Jedná se o technický úkon, kterým nelze založit či pozbýt vlastnické či jiné právo k nemovitostem. To vyplývá z § 5 odst. 7 katastrálního zákona, podle něhož nemohou být právní vztahy k nemovitostem dotčeny revizí údajů katastru, opravou chyb v katastrálním operátu ani obnovou katastrálního operátu, pokud jejich změna není doložena listinou. Zákon má na mysli listinu, ze které se podává existence právních skutečností, které mají


text:
za následek vznik, změnu nebo zánik právních vztahů, příp. rozhodnutí o takových skutečnostech, nikoliv listinu o opravě chyb nebo obnově katastrálního operátu. Stejně jako v případě revize údajů katastru nebo opravy chyb v katastrálním operátu, obnova katastrálního operátu neřeší otázku, kdo je vlastníkem určité nemovitosti, účinek obnovy katastrálního operátu je pouze evidenční.
 Podstatou žalobcových námitek je spor o vlastnické právo k předmětným nemovitostem, ten však nemůže být řešen a ani vyřešen katastrálním úřadem v řízení, v němž rozhoduje o námitkách proti obsahu obnoveného katastrálního operátu dle § 16 katastrálního zákona. Katastrální úřad ve věci nerozhoduje o vztazích soukromoprávních, neboť rozhodnutí nemá hmotněprávní účinky, případný spor o vlastnictví náleží do
 obecného soudu, který o něm rozhodne v občanském soudním řízení (viz obdobně rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 31. 5. 2006, čj. 5 As 16/2005-88*) ).
 Z uvedeného vyplývá, že Krajský soud v Brně neshledal vady řízení, popř. nezákonnost rozhodnutí správních orgánů v předmětné věci, a proto nezbylo než žalobu jako nedůvodnou zamítnout (§ 78 odst. 7 s. ř. s.).
 Dostupný na www.nssoud.cz.


text:
III. ÚS 3836/15 — Ústavní soud — Iudictum.cz
 III. ÚS 3836/15
 Ústavní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy senátu Josefa Fialy (soudce zpravodaje) a soudců Jana Filipa a Radovana Suchánka o ústavní stížnosti Tomáše Horáka, zastoupeného Mgr. Václavem Voříškem, advokátem, sídlem Černého 517/13, Praha 8, proti výroku III. rozsudku Krajského soudu v Ostravě ze dne 27. října 2015 č. j. 78 A 4/2015-38, za účasti Krajského soudu v Ostravě, jako účastníka řízení, a Policie České republiky, Krajského ředitelství policie Moravskoslezského kraje, sídlem ul. 30. dubna 24/1862, Ostrava, jako vedlejšího účastníka řízení, takto:
 1. Dne 29. 12. 2015 byla Ústavnímu soudu doručena ústavní stížnost, posléze doplněná tak, aby splňovala podmínky projednatelnosti ve smyslu čl. 87 odst. 1 písm. d) Ústavy České republiky (dále jen "Ústava") a ustanovení § 72 a násl. zákona č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"). Stěžovatel se ústavní stížností domáhá zrušení výroku III. rozsudku Krajského soudu v Ostravě ze dne 27. 10. 2015 č. j. 78 A 4/2015-38, neboť má za to, že tímto výrokem, kterým mu soud nepřiznal náhradu nákladů řízení v rozsahu náhrady cestovného (4 504,13 Kč), náhrady za promeškaný čas (1 500 Kč), v rozsahu náhrady nocležného (1 960 Kč), bylo porušeno jeho právo na spravedlivý proces ve smyslu čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod (dále jen "Listina") a právo na ochranu vlastnictví podle čl. 11 odst. 1 Listiny. Popsaným zkrácením náhrady nákladů došlo také k porušení stěžovatelova práva na výběr obhájce ve smyslu čl. 6 odst. 3 písm. c) Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. K návrhu na zrušení předmětného výroku rozsudku stěžovatel připojil i návrh na zrušení § 104 odst. 2 zákona č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "s. ř. s."), neboť vylučuje z přezkumu v rámci řízení o kasační stížnosti mimo jiné výrok o náhradě nákladů řízení.
 2. Z ústavní stížností napadeného rozhodnutí přitom vyplývá, že výrokem I. krajský soud určil, že policista Policie České republiky se dopustil nezákonného zásahu, pokud od stěžovatele vybral kauci ve výši 5 000 Kč a žalovaný musí tuto kauci podle výroku II. citovaného rozsudku stěžovateli vrátit. Ústavní stížností napadeným výrokem III. krajský soud rozhodl, že žalovaný je povinen zaplatit stěžovateli na náhradě nákladů řízení částku 14 342 Kč. K výroku o náhradě nákladů řízení mimo jiné poznamenal, že právní zástupce stěžovatele požadoval, aby byl žalovaný povinen zaplatit další náklady řízení spočívající v cestovném osobním automobilem z Prahy do Ostravy a zpět, náhradu za promeškaný čas a náhradu nocležného. Tyto účtované náklady právnímu zástupci stěžovatele vznikly tím, že udělil k zastupování substituční plnou moc Mgr. Václavu Voříškovi, advokátovi, sídlem v Praze. Právní zástupce stěžovatele tak učinil podle svého tvrzení - jak vyplývá i z ústavní stížnosti - proto, že advokáti z Ostravy a z Olomouce nechtějí vystupovat proti Krajskému ředitelství policie Moravskoslezského kraje, neboť mají údajně obavu, aby se jim tato součást Policie České republiky později nepomstila, když ředitel Krajského ředitelství policie Moravskoslezského kraje byl


text:
podle informací právního zástupce stěžovatele v roce 1989 zařazen u Sboru národní bezpečnosti ve složce Státní bezpečnost.
 3. K této argumentaci ovšem krajský soud poznamenal, že pouhým nahlédnutím do seznamu advokátů zjistil, že jen ve městě Ostrava je evidováno 372 advokátů a 150 koncipientů, a že považuje za nemožné, aby právní zástupce stěžovatele nebyl schopen zastoupení stěžovatele u soudního jednání v Ostravě zajistit některým z ostravských advokátů. Podle § 60 odst. 1 s. ř. s. přitom podle krajského soudu platí, že nemohou být přiznány náhrady takových nákladů, které byly vynaloženy zbytečně a neúčelně nebo šikanózně s cílem navýšit částku uloženou protistraně k náhradě. Jestliže se právní zástupce stěžovatele nechal zastoupit dalším advokátem sídlem v Praze, nemohl soud náklady s tím spojené (to je cestovné, nocležné a náhradu za promeškaný čas) považovat za důvodně vynaložené.
 4. Ústavní soud posoudil obsah ústavní stížnosti a dospěl k závěru, že tato představuje zjevně neopodstatněný návrh podle ustanovení § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu. Ústavní soud je totiž podle čl. 83 Ústavy soudním orgánem ochrany ústavnosti a tuto svoji pravomoc vykonává mimo jiné tím, že na základě jejího čl. 87 odst. 1 písm. d) rozhoduje o ústavní stížnosti proti pravomocnému rozhodnutí a jinému zásahu orgánů veřejné moci do ústavně zaručených základních práv a svobod [srov. též § 72 odst. 1 písm. a) zákona o Ústavním soudu]. Jestliže ústavní stížnost směřuje proti rozhodnutí vydanému v soudním řízení, není však samo o sobě významné, je-li namítána jeho věcná nesprávnost; pravomoc Ústavního soudu je založena výlučně k přezkumu z hlediska dodržení ústavnosti, tj. zda v řízení (rozhodnutím v něm vydaným) nebyly dotčeny předpisy ústavního pořádku chráněná práva nebo svobody jeho účastníka, zda řízení bylo vedeno v souladu s ústavními principy, a zda lze řízení jako celek pokládat za spravedlivé.
 5. Ústavní soud v minulosti již také mnohokrát zdůraznil, že zásadně není oprávněn zasahovat do rozhodovací činnosti soudů, neboť není vrcholem jejich soustavy (srov. čl. 83, čl. 90 a čl. 91 odst. 1 Ústavy). Pokud soudy postupují v souladu s obsahem hlavy páté Listiny, nemůže na sebe atrahovat právo přezkumného dohledu nad jejich činností. Ústavní soud také již opakovaně judikoval, že důvod ke zrušení rozhodnutí soudu by byl dán pouze tehdy, pokud by jeho právní závěry byly v extrémním nesouladu s vykonanými skutkovými zjištěními [srov. např. nález ze dne 20. 6. 1995 sp. zn. III. ÚS 84/94 (N 34/3 SbNU 257)]. Taková pochybení ale Ústavní soud v nyní projednávané věci neshledal.
 6. Právě uvedené platí o to více ohledně rozhodování obecných soudů o náhradě nákladů řízení, jímž se Ústavní soud ve své předchozí judikatuře opakovaně zabýval, přičemž však zdůraznil, že z hlediska kritérií spravedlivého procesu nelze klást rovnítko mezi řízení vedoucí k rozhodnutí ve věci samé a rozhodování o nákladech řízení, neboť spor o náklady řízení zpravidla nedosahuje intenzity opodstatňující výrok Ústavního soudu o porušení ústavně zaručených práv stěžovatele [srov. např. nález ze dne 15. 10. 2012 sp. zn. IV. ÚS 777/12 (N 173/67 SbNU 111)]. Otázka náhrady nákladů řízení tak může nabýt ústavněprávní roviny


text:
teprve v případě zásadního zásahu do majetkových práv stěžovatele či extrémního vykročení z pravidel upravujících toto řízení [srov. např. nález ze dne 10. 6. 2014 sp. zn. III. ÚS 1862/13 (N 118/73 SbNU 821)]. Na druhou stranu Ústavní soud setrvale zdůrazňuje, že úkolem obecného soudu není pouze mechanicky rozhodnout o náhradě podle výsledku sporu, nýbrž vážit, zda tu neexistují další rozhodující okolnosti, mající podstatný vliv na přiznání či nepřiznání náhrady účelně vynaložených nákladů [srov. např. nález ze dne 12. 5. 2004 sp. zn. I. ÚS 653/03 (N 69/33 SbNU 189) či nález ze dne 5. 1. 2012 sp. zn. II. ÚS 2658/10 (N 3/64 SbNU 29)].
 7. V nyní projednávaném případě ovšem Ústavní soud konstatuje, že v postupu krajského soudu a v jeho rozhodnutí o nákladech řízení neshledal nic, co by odporovalo výše popsaným východiskům, jelikož jeho odůvodnění týkající se náhrady nákladů řízení je dostatečně přesvědčivé. Ústavní soud nenašel žádnou indicii, která by mohla svědčit o zásahu do práv stěžovatele, když naopak odůvodnění ústavní stížnosti postrádá jakoukoli hlubší ústavněprávní argumentaci, natož aby se snažilo vypořádat se shora naznačenými limity přezkumu otázek týkajících se náhrady nákladů řízení.
 8. Ústavní soud má tedy za to, že s ohledem na aspekty vylíčené výše nelze konstatovat, že by napadeným rozhodnutím (jeho výrokem o nákladech řízení) byla porušena základní práva (svobody) garantovaná stěžovateli ústavním pořádkem.
 9. Vzhledem k tomu, že Ústavním soudem nebylo shledáno žádné porušení ústavně zaručených základních práv a svobod stěžovatele, byla jeho ústavní stížnost, bez přítomnosti účastníků a mimo ústní jednání, odmítnuta jako návrh zjevně neopodstatněný podle § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu.
 10. Akcesorický návrh na zrušení ustanovení § 104 odst. 2 s. ř. s., podaný podle § 74 zákona o Ústavním soudu, Ústavní soud odmítl podle ustanovení § 43 odst. 2 písm. b) ve spojení s ustanovením § 43 odst. 2 písm. a) zákona o Ústavním soudu, neboť byla-li ústavní stížnost odmítnuta jako zjevně neopodstatněná, odpadla tím současně i základní podmínka možného projednání návrhu na zrušení zákona [srov. přiměřeně např. usnesení ze dne 3. 10. 1995 sp. zn. III. ÚS 101/95 (U 22/4 SbNU 351)].
 Zdroj: Rozsudek Ústavního soudu ze dne 30. 6. 2016, sp. zn. III. ÚS 3836/15, dostupné na nalus.usoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


text:
Aplikace - Veřejné zakázky
 Pouze pro smluvní organizace [ Login ]
 Informační karta veřejné zakázky
 Název: Projekt energeticky úsporných opatření Škola Pernerova 29
 Identifikátor veřejné zakázky: P17V00000004
 Evidenční číslo: SES/OVZ/2017/0052
 Evidenční číslo veřejné zakázky ve Věstníku VZ: Z2017-025421
 Zadavatel: Servisní středisko pro správu svěřeného majetku MČ Praha 8, příspěvková organizace
 Adresa: U Synagogy 236/2, 180 00 Praha 8
 IČ: 00639524
 Datum zahájení: 13.09.2017
 Rok zahájení: 2017
 Typ: podlimitní
 Popis veřejné zakázky: Předmětem plnění veřejné zakázky je v součinnosti se zadavatelem a dle dokumentace pro provádění stavby zpracované společností d plus PROJEKTOVÁ A INŽENÝRSKÁ a.s., se sídlem Sokolovská 16/45A, 186 00 Praha 8, IČO: 26760312, dle právních předpisů upravujících oblast realizace stavebních prací do podrobností nezbytných pro zpracování nabídky a výkazu výměr provést stavební úpravy objektu školy na adrese Pernerova 29 směřující k energeticky úsporným opatřením objektu. Detailní vymezení předmětu plnění veřejné zakázky je vymezeno v příloze č. 1 zadávací dokumentace.
 Druh zadávacího řízení: užší řízení
 Fáze zadávacího řízení: zrušení zadávacího řízení
 Datum zrušení veřejné zakázky: 06.10.2017
 Předpokládaná hodnota: 100 000 000,00 Kč s DPH
 Lhůta pro podání žádosti o účast: Od: 14.09.2017 Do: 16.10.2017 10:00
 Lhůta pro podání nabídek: Od: --- Do: ---
 Rozhodnutí o vyloučení účastníka ze zadávacího řízení: ---
 Rozhodnutí o výběru nejvhodnější nabídky: ---
 Vítězný účastník: ---
 Vítězná cena bez DPH: ---
 Poznámka k vítěznému účastníku: ---
 Datum zadání zakázky (uzavření smlouv): ---
 Skutečně uhrazená cena bez DPH: ---
 Dělená na části: Ne
 Dynamický nákupní systém: Ne
 Poznámka k ceně: ---
 Poznámka: ---
 Účastník zadávacího řízení
 K zakázce není napojen žádný účastník!
 K zakázce není napojen žádný dodavatel!
 Rozpad skutečně uhrazené ceny
 K dodavateli není vložen rozpad ceny!
 K dodavateli není napojen žádný subdodavatel!
 Související zakázky
 K zakázce nejsou napojeny žádné související zakázky!
 Seznam souborů k zakázce
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) KD_Pernerova29_final_signed.pdf 422 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) KD_Pernerova29_final.docx 314 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) SoD_Pernerova29_final.doc 474 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) ZD_Pernerova29_final.docx 313 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) ZD_Pernerova29_final_signed.pdf 405 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) 01 - Rekonstrukce objektu Pernerova 29-383, k.ú. Karlín, Praha 8 [zadání].xlsx 609 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) 121 - Půdní vestavba na budově Pernerova 29, č.p.283, Praha 8 - Karlín [zadání].xlsx 391 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Projekt energeticky uspornych opatreni Skola Pernerova 29, cp. 383, Praha 8_VV_170808.xlsx 131 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací


text:
dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Stavební úpravy na objektu školy Pernerova 29, č.p. 383, Praha 8, kat. úz. Karlín [zadání].xlsx 61 kB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) DSP pdf - rekonstrukce objektu.zip 35 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29 - PD - okna - S.E.N-1.zip 86 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29 - PD - okna - S.E.N-2.zip 78 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29- 3573_Pudni_vestavba-DPS-CD-1.zip 58 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29- 3573_Pudni_vestavba-DPS-CD-2.zip 84 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29- 3573_Pudni_vestavba-DPS-CD-3.zip 50 MB 14.09.2017 12:48:44
 Zadávací dokumentace (podle § 53 odstavce 3, § 96 odstavce 1 a § 164 odstavce 2 zákona) Pernerova 29- 3573_Pudni_vestavba-DPS-CD-4.zip 108 MB 14.09.2017 12:48:44
 Vysvětlení zadávací dokumentace (podle § 98 zákona) Vysvětlení ZD_1_signed.pdf 224 kB 15.09.2017 15:25:56
 Vysvětlení zadávací dokumentace (podle § 98 zákona) RoZZP_Vysvětlení ZD_2_signed.pdf 322 kB 05.10.2017 13:08:29
 (Rozhodnutí o zrušení) Rozhodnutí o zrušení_podepsané.pdf 85 kB 06.10.2017 15:40:45
 Písemná zpráva (podle § 217 zákona) Písemná zpráva zadavatele_Pernerova 29.pdf 149 kB 10.10.2017 13:56:04
 support@publix.cz
 Copyright © 2017 CVS Development s.r.o.


text:
30 Cdo 736/2013
 Dotčené předpisy: § 5 předpisu č. 82/1998Sb.
 Nejvyšší soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Františka Ištvánka a soudců JUDr. Lubomíra Ptáčka, Ph.D. a JUDr. Pavla Simona, ve věci žalobce Ing. P. N. , zastoupeného JUDr. Vladimírem Dvořáčkem, advokátem se sídlem v Praze 8, Sokolská 32/22, proti žalované České republice Ministerstvu spravedlnosti , se sídlem v Praze 2, Vyšehradská 16, o náhradu škody, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 2 pod sp. zn. 15 C 149/2011, o dovolání žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 30. 5. 2012, č. j. 39 Co 89/2012 - 91, takto:
 Obvodní soud pro Prahu 2 rozsudkem ze dne 22. 12. 2011, č. j. 15 C 149/2011-69, zastavil řízení o žalobě do částky 60.000,- Kč s přísl., zamítl žalobu, aby žalované byla uložena povinnost zaplatit žalobci částku 90.000,- Kč s přísl., a žádnému z účastníků nepřiznal právo na náhradu nákladů řízení.
 Městský soud v Praze v záhlaví uvedeným rozsudkem potvrdil rozsudek soudu prvního stupně v zamítavém výroku II. a ve výroku o náhradě nákladů řízení, a žádnému z účastníků nepřiznal právo na náhradu nákladů odvolacího řízení.
 Žalobce se domáhal náhrady škody ve výši 150.000,- Kč s přísl., která představuje jeho vklad do komanditní společnosti, a uhrazeného emisního ážia ve výši 7.500,- Kč s přísl. z důvodu nezákonného rozhodnutí a nesprávného úředního postupu v trestním řízení vedeném proti členům společnosti Joint Invest Action, k. s. v likvidaci, do kterého se žalobce připojil se svým nárokem jako poškozený. Žalobce vzal v podání ze dne 20. 10. 2011 žalobu co do částky 60.000,- Kč zpět, neboť tato částka byla uznána správcem konkursní podstaty v konkursním řízení proti úpadci Joint Invest Action, k. s. v likvidaci, vedeném pod sp. zn. 95 K 7/2002 Městského soudu v Praze.
 Odvolací soud vyšel ze skutkového stavu zjištěného soudem prvního stupně. Trestní stíhání zahájené dne 19. 3. 1997 bylo usnesením Policie České republiky ze dne 31. 3. 2008 odloženo, neboť trestní stíhání je nepřípustné podle § 11 odst. 1 písm. b) tr. řádu z důvodu promlčení, s tím, že sdělení obvinění odporuje zákonným požadavkům ust. § 160 odst. 1 tr. řádu, trestní stíhání vůbec nebylo zahájeno, není dána totožnost skutků ve sdělení obvinění s popisem skutků uvedených v obžalobě. Žalobce dovozoval, že postupem orgánů činných v trestním řízení došlo ke zmaření možnosti žalobce uplatnit v trestním řízení nárok na náhradu škody, kterou již nemůže uplatnit ani v občanskoprávním řízení, neboť uplynula promlčecí lhůta. Občanskoprávní žalobu žalobce proti žádnému z obviněných nepodal.
 Odvolací soud se vyjádřil k tvrzeným vadám řízení (rozsah dokazování provedený soudem prvního stupně, překvapivé rozhodnutí soudu prvního stupně) a k věci samé uvedl, že nárok na náhradu škody způsobené výkonem veřejné moci může být vůči státu úspěšně uplatněn pouze tehdy, nemůže-li poškozený úspěšně dosáhnout uspokojení své pohledávky vůči dlužníku, který je mu povinen plnit. V případě probíhajícího konkursu na majetek dlužníka může věřiteli škoda vzniknout až tehdy, nebude-li jeho nárok vůči dlužníku uspokojen ani v rámci konkursu, částky 60.000,- Kč uznané správcem konkursní podstaty se


text:
však žalobce po částečném zpětvzetí žaloby v posuzovaném případě nedomáhá. Žalobce by se částky 90.000,- Kč mohl proti státu domáhat až tehdy, pokud by se jí nemohl úspěšně domáhat po dlužnících, v daném případě po osobách, proti nimž bylo vedeno trestní stíhání. Skutečnost, že se žalobce svých nároků nedomohl v trestním řízení neznamená, že by své nároky proti svým dlužníkům nemohl uplatnit v občanskoprávním řízení. Jestliže takovou žalobu nepodal, a jestliže ani netvrdil, že by se na své dlužníky se svým nárokem obrátil a ti odmítli plnit, je správný závěr soudu prvního stupně o předčasnosti žaloby, respektive o nedostatku příčinné souvislosti. V daném případě není pochyb o tom, že ze strany státu došlo k pochybení při zahájení trestního stíhání tvrzených dlužníků, nelze však dovodit, že se žalobce již po svých dlužnících žalované částky nemůže úspěšně domáhat.
 Rozsudek odvolacího soudu napadl žalobce v celém rozsahu dovoláním z důvodu nesprávného právního posouzení věci a vad řízení. Za otázky zásadního právního významu dovolatel považuje:
 1. Zda je nárok uplatňovaný proti škůdcům z titulu náhrady škody z deliktu totožný s nárokem uplatněným v konkursním řízení úpadce Joint Invest Action, k. s. v likvidaci, a zda tedy neskončení konkursního řízení brání podání žaloby na náhradu škody vůči státu. Žalobce má za to, že jde o nároky odlišné, neboť konkurs je veden proti společnosti, zatímco trestní stíhání bylo vedeno proti jednotlivým obviněným.
 2. Zda dochází ke stavění promlčecí doby, a tedy splnění podmínek ust. § 112 obč. zák., pokud je ex post zjištěno, že trestní stíhání nebylo řádně zahájeno. Dle názoru dovolatele odložením trestního řízení nedošlo ke stavení běhu promlčecí doby. Soud tak nutí dovolatele, aby se bránil občanskoprávní žalobou na náhradu škody v situaci, kdy bylo jeho právo promlčeno.
 3. Zda je pro úspěšné uplatnění nároku na náhradu škody vůči státu nutno uplatnit nejprve právo na náhradu škody vůči škůdcům, a to i tehdy, je-li toto právo promlčeno, a zda je soud oprávněn posoudit sám případné promlčení práva, či zda je poškozený povinen absolvovat takové řízení proti škůdcům, aby jím uváděné promlčení práva vůči škůdcům bylo prokázáno dříve než se obrátí s náhradou škody na stát. Dle dovolatele ho nelze nutit k podání žaloby vůči původním škůdcům, když promlčení práva způsobily orgány státu.
 Dovolatel dále namítl, že rozhodnutí je nepřezkoumatelné, ve věci proběhlo dokazování jen v minimálním rozsahu a byla zamítnuta většina důkazních návrhů dovolatele, soud neseznámil účastníky se svým právním názorem a nedal jim možnost se k tomuto právnímu názoru vyjádřit, v čemž spatřoval překvapivost rozhodnutí. Dovolatel nesouhlasí se zamítnutím žaloby pro předčasnost a uvádí, že příčinná souvislost mezi nesprávným úředním postupem a vznikem škody je nepochybně dána. Navrhl napadený rozsudek zrušit a věc vrátit odvolacímu soudu k dalšímu řízení.
 Žalovaná ve vyjádření k dovolání žalobce uvedla, že žaloba nebyla zamítnuta jako předčasná z důvodu probíhajícího konkursního řízení na majetek společnosti JIA k.s., ale z důvodu, že se žalobce měl domáhat plnění po původně stíhaných osobách v civilním řízení. K otázce č. 1 žalovaná uvedla, že by se jí dovolací soud neměl vůbec zabývat,


text:
neboť se na tento případ nevztahuje, k otázce č. 2 se vyjádřila tak, že minimálně pod dobu, než bylo trestní stíhání odloženo, došlo ke stavení promlčecí doby ve smyslu § 112 obč. zák., argumentace žalobce, že trestní řízení vlastně vůbec neběželo, nemá oporu v trestním řádu. U otázky třetí vychází dovolatel z toho, že nárok je promlčen, podle žalované by však posouzení otázky promlčení jako otázky předběžné nemělo být ponecháno na soudech rozhodujících v kompenzačním řízení. Námitky stran nedostatečného dokazování a překvapivosti rozhodnutí se týkají rozhodnutí soudu prvního stupně a i ostatní námitky jsou nepřípadné. Žalovaná navrhla dovolání žalobce zamítnout.
 Nejvyšší soud v dovolacím řízení postupoval a o dovolání rozhodl podle zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, ve znění účinném do 31. 12. 2012 (viz čl. II., bod 7 zák. č. 404/2012 Sb.) dále jen o. s. ř. a dovolání jako nepřípustné odmítl.
 Přestože dovolatel uvádí, že napadá rozhodnutí odvolacího soudu v celém rozsahu, z jeho obsahu se podává, že brojí toliko proti potvrzujícímu výroku odvolacího soudu ve věci samé.
 Z ustanovení § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. se podává, že dovolací přezkum je zde předpokládán zásadně pro posouzení otázek právních, pročež způsobilým dovolacím důvodem je ten, jímž lze namítat, že rozhodnutí spočívá na nesprávném právním posouzení věci [§ 241a odst. 2 písm. b) o. s. ř.]. Jen z pohledu tohoto důvodu je pak možné (z povahy věci) posuzovat, zda dovoláním napadené rozhodnutí je zásadně významné. K okolnostem uplatněným dovolacími důvody podle § 241a odst. 2 písm. a) o. s. ř. a § 241a odst. 3 o. s. ř. dovolací soud v případě dovolání přípustného podle § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. nepřihlíží (§ 237 odst. 3 o. s. ř.). Dovolatelem tvrzené vady řízení (překvapivost rozhodnutí, zamítnutí důkazních návrhů žalobce) proto samy o sobě přípustnost dovolání založit nemohou, neboť se nejedná o způsobilý dovolací důvod.
 Rozhodnutí odvolacího soudu spočívá na právním závěru o předčasnosti žaloby, neboť žalobce se nedomáhal plnění po primárních dlužnících cestou občanskoprávní žaloby.
 Na otázce, zda je nárok uplatňovaný vůči škůdcům z titulu náhrady škody totožný s nárokem uplatněným v konkursním řízení proti úpadci Joint Invest Action, k. s. v likvidaci rozhodnutí odvolacího soudu nespočívá, a proto ji nelze považovat za otázku zásadního právního významu. Dovolatel se domáhá poskytnutí právní informace, kdo je pasivně legitimován při uplatňování jeho nároku na náhradu škody, z jakého titulu a v jakém řízení, k tomu však dovolací řízení neslouží. Skutečnost, že se jedná o identický skutkový základ nároku (vklad žalobce do komanditní společnosti) nevylučuje různé procesní postupy žalobce při vymáhání jeho pohledávky, ať už po společnosti samotné, nebo po jejích společnících, respektive osobách stíhaných v trestním řízení. Nárok na náhradu škody způsobené výkonem veřejné moci však může být vůči státu úspěšně uplatněn pouze tehdy, nemůže-li poškozený úspěšně dosáhnout uspokojení své pohledávky vůči dlužníku, který je mu povinen plnit, a tuto skutečnost musí v řízení prokázat (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 25. 8. 2010, sp. zn. 25 Cdo 2601/2010, uveřejněný pod č. 48/2011


text:
Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Odvolací soud proto postupoval plně v souladu s judikaturou Nejvyššího soudu, pokud vyšel ze subsidiární povahy odpovědnosti státu za škodu.
 Druhá dovolatelem vymezená otázka opět směřuje k poskytnutí právní informace týkající se výkladu stavení promlčecí doby podle § 112 obč. zák. ve vztahu k trestnímu řízení. Žalobce se dovolává posouzení, zda je jeho nárok promlčen či nikoliv za situace, kdy trestní stíhání skončilo odložením věci. Ani vyřešení této otázky, která nadto nečiní v praxi potíže (srov. R 31/1974 nebo usnesení Nejvyššího soudu ze dne 31. 3. 2010, sp. zn. 25 Cdo 1442/2008. Citovaná rozhodnutí Nejvyššího soudu jsou dostupná na www.nsoud.cz), by se však nemohlo projevit v konečném postavení dovolatele vůči druhé straně sporu, což činí dovolání v této otázce ve smyslu § 237 odst. 1 písm. c) o. s. ř. nepřípustným (srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 27. 5. 1999, 2 Cdon 808/97, uveřejněné pod č. 27/2001 ve Sbírky soudních rozhodnutí a stanovisek). Stavení běhu promlčecí lhůty ve smyslu § 112 obč. zák. se vztahuje i na objektivní promlčecí lhůty, na rozdíl od úpravy § 408 obch. zák., která stanoví konečný absolutní limit desetileté promlčecí doby.
 Třetí otázka spočívá v tom, zda je soud rozhodující v kompenzačním řízení oprávněn sám posoudit případné promlčení práva žalobce, nebo zda je žalobce povinen absolvovat řízení proti primárním dlužníkům, ve kterém bude promlčení práva prokázáno. Ani tato otázka nepředstavuje otázku zásadního právního významu, neboť již byla v judikatuře Nejvyššího soudu vyřešena, odvolací soud však na jejím řešení své rozhodnutí nezaložil, a tudíž by ani její vyřešení nemohlo přivodit pro žalobce příznivější rozhodnutí ve věci. Rozhodnutí odvolacího soudu totiž spočívá na závěru, že žalobci se vznik škody prokázat nepodařilo.
 Žalobce je v kompenzačním řízení povinen tvrdit a prokázat vznik škody, a záleží čistě na něm, jaké prostředky k tomu použije. V době rozhodování soudu o uplatněném nároku však musí škoda v objektivně vyjádřitelné podobě existovat, neboli musí jít o pohledávku objektivně nevymahatelnou. Nejvyšší soud v rozsudku ze dne 20. 2. 2003, sp. zn. 25 Cdo 860/2002 uvedl, že věřitel musí prokázat takové skutkové okolnosti, z nichž vyplývá jednoznačný závěr, že dlužník odmítl splnit jeho pohledávku, že dobrovolně mu ji plnit nehodlá, a že i v případě uplatnění promlčeného nároku u soudu bylo s ohledem na jeho předchozí postoj k plnění závazků vůči věřiteli a na jeho dosavadní vztah k němu zřejmé, že by v rámci obrany proti žalobě se důvodně dovolal promlčení. Nejvyšší soud rovněž uvedl, že otázku důvodnosti a existence práva žalobce na plnění proti jeho dlužníkovi i otázku promlčení tohoto práva lze řešit v řízení o náhradu škody jako otázku předběžnou, aniž by muselo o nároku věřitele proti dlužníkovi proběhnout řízení, v němž by byla otázka promlčení nároku posouzena (srov. též . rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 11. 3. 2009, sp. zn. 25 Cdo 948/2007 nebo rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 18. 1. 2007, sp. zn. 25 Cdo 2789/2006). Samotné soudní rozhodnutí deklarující promlčení práva žalobce tedy není podmínkou pro uplatnění práva na náhradu škody po státu, žalobce


text:
by však musel vznik škody a jeho výši prokázat jinými skutkovými okolnostmi, což se v posuzovaném případě nestalo. Dovolací soud je přitom vázán skutkovými zjištěními učiněnými soudy nižších stupňů.
 Neuplatnil-li žalobce svůj nárok v občanskoprávním řízení z důvodu, že se domníval, že je jeho právo promlčeno, ačkoliv tomu tak v rozhodné době být nemuselo, pak by nebylo možné shledat ani příčinnou souvislost mezi žalobcem tvrzenou škodou a údajným nezákonným rozhodnutím či nesprávným úředním postupem státu, jehož existence nadto nebyla v řízení postavena na jisto (k tomu srov. např. usnesení ze dne 28. 7. 2004, sp. zn. 25 Cdo 633/2004, uveřejněné v Souboru civilních rozhodnutí NS pod C 2823, C. H. Beck, či usnesení ze dne 16. 8. 2006, sp. zn. 25 Cdo 3029/2005, uveřejněné tamtéž pod C 4477).
 Při rozhodování o náhradě nákladů řízení vycházel dovolací soud z toho, že žalobce, jehož dovolání bylo odmítnuto, nemá na náhradu nákladů řízení právo, a žalované v dovolacím řízení žádné účelně vynaložené náklady nevznikly. Proti tomuto usnesení nejsou opravné prostředky přípustné.
 V Brně 21. srpna 2013 JUDr. František I š t v á n e k předseda senátu


text:
28 Cdo 2901/2006
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Ludvíka Davida, CSc., a soudců JUDr. Josefa Rakovského a JUDr. Roberta Waltra v právní věci žalobkyně J. S., zastoupené advokátem, proti žalovanému V. R., zastoupenému advokátem, o vyklizení nemovitostí, vedené u Okresního soudu v Mělníku pod sp. zn. 5 C 116/2004, o dovolání žalobkyně proti rozsudku Krajského soudu v Praze ze dne 23. 2. 2006, č.j. 24 Co 490/2005-63, takto:
 Rozsudkem Krajského soudu v Praze shora označeným byl změněn rozsudek Okresního soudu v Mělníku ze dne 1. 6. 2005, č.j. 5 C 116/2004-22, a to tak, že byla zamítnuta žaloba, jíž se žalobkyně domáhala uložení povinnosti žalovanému vyklidit a vyklizený předat žalobkyni dům č.p. 482 a pozemek st. p.č. 294, vše zapsané na listu vlastnictví pro obec K. n. V. a k.ú. L. u Katastrálního úřadu pro S. k., katastrální pracoviště M. Žalobkyně byla odvolacím soudem zavázána k náhradě nákladů odvolacího řízení, jež protistraně vznikly ve výši celkem 9.050,- Kč.
 Odvolací soud doplnil dokazování a zhodnotil skutkovou stránku věci tak, že účastníci řízení uzavřeli dne 1. 11. 1996 smlouvu o nájmu budovy č.p. 482 se st. p.č. 294 v k.ú. L., přestože se žalobkyně jako pronajímatelka stala vlastníkem těchto nemovitostí až ke dni 4. 11. 1996, kdy nastaly účinky vkladu vlastnického práva do katastru nemovitostí. Doba nájmu byla dohodnuta od 1. 11. 1996 do 31. 10. 2006 s výší nájemného 6.000,- Kč měsíčně po dobu prvního roku, s možností v následujících letech výši nájmu upravit s ohledem na výši inflace. Následně byl mezi účastníky uzavřen dodatek k nájemní smlouvě ze dne 16. 1. 1997, kterým pronajímatelka udělila souhlas se stavebními úpravami, týkajícími se zastřešení dvora. Odvolací soud posoudil shora uvedenou nájemní smlouvu jako absolutně neplatnou z důvodu rozporu se zákonem (§ 39 o. z.). Ke vzniku nájemní smlouvy však podle něj mezi účastníky došlo, a to ústní formou. Tato nájemní smlouva podle odvolacího soudu podléhala režimu § 663 a násl. o. z. o nájmu věci; tato ustanovení umožňují uzavření ústní nájemní smlouvy. K nájmu domu s pozemkem, jejichž součástí byly také nebytové prostory, nebyl nutný předchozí souhlas obecního úřadu podle ustanovení § 3 odst. 2 zákona č. 116/1990 Sb., o nájmu a podnájmu nebytových prostor (ve znění účinném do 3. 12. 1999), neboť se nejednalo o nájem nebytových prostor určených k provozování obchodu a služeb, nýbrž k vykonávaní řemeslné výrobní živnosti polygrafické výroby. Odvolací soud tedy věc uzavřel s tím, že žalovaný předmětné nemovitosti dosud užíval na základě platně uzavřené nájemní smlouvy, přičemž nebylo prokázáno, že by tu byl nějaký právní důvod, který by odůvodňoval povinnost žalovaného předmět nájmu vyklidit před uplynutím sjednané doby nájmu.
 Proti rozsudku odvolacího soudu podala žalobkyně dovolání. Dovolatelka označila všechny dovolací důvody podle § 241a o. s. ř. a konkrétně především nesouhlasila se závěrem odvolacího soudu, který posoudil nájemní smlouvu ohledně předmětných nemovitostí jako platně uzavřenou ústní formou. Tento skutkový závěr postavil odvolací soud podle dovolatelky výhradně na výpovědi svědka L. Č., který však nijak neozřejmil okolnosti uzavření smlouvy, zejména zda


text:
se jednalo o smlouvu o nájmu nebytových prostor nebo o nájem celé nemovitosti. Dovolatelka také vytýkala odvolacímu soudu, že nedostatečně zkoumal, zda jsou v budově nebytové prostory určené k provozování obchodu či služeb. Tvrdila, že žalovaný v předmětných nemovitostech provozoval obchod a poskytoval služby, a proto byl pro platné uzavření nájemní smlouvy nezbytný souhlas městského úřadu ve smyslu ustanovení § 3 odst. 2, 3 zákona č. 116/1990 Sb. V právním závěru odvolacího soudu, že mezi účastníky byla uzavřena smlouva o nájmu celé nemovitosti podléhající režimu § 663 a následujících o. z. (a nikoliv nájmu nebytových prostor podle zákona č. 116/1990 Sb.), spatřovala dovolatelka nesprávné hmotněprávní posouzení věci. Navíc podle dovolatelky odvolací soud neučinil taková skutková zjištění, která by svědčila jednoznačně o tom, že účastníci uzavřeli ústní smlouvu, která by obsahovala podstatné náležitosti smlouvy o nájmu (i ve smyslu § 663 o. z.). Dovolatelka navrhla, aby Nejvyšší soud napadený rozsudek odvolacího soudu zrušil a vrátil věc tomuto soudu k dalšímu řízení.
 V průběhu řízení o dovolání učinil L. Č., svědek vypovídající v odvolacím řízení, podání, ve kterém dovolacímu soudu předestřel údajně nové skutečnosti a důkazy ve věci samé, podle nichž se v pronajatém objektu nacházely v době uzavření nájemní smlouvy nebytové prostory. Svědek zpochybňoval také pravost nájemní smlouvy uzavřené mezi žalovaným a předchozím vlastníkem předmětných nemovitostí, která je podle svědka založena ve spise.
 Žalobkyně podala dovolání prostřednictvím právního zástupce v otevřené lhůtě (§ 240 odst. 1, § 241 odst. 1 o. s. ř.) a dovolací důvody byly označeny podle ustanovení § 241a odst. 2 písm. a), b), odst. 3 o. s. ř. Přípustnost dovolání založila diformita rozsudků nižších instancí (§ 237 odst. 1 písm. a/ o. s. ř.).
 Ke skutkovým námitkám dovolatelky, směřujícím k posouzení nájemní smlouvy jako platně uzavřené ústní formou, dovolací soud připomíná, že skutkový základ věci tak, jak byl zjištěn nižšími instancemi, nemůže být v rámci dovolacího řízení rozšiřován nebo jinak měněn a v dovolacím řízení nelze uplatňovat nové skutečnosti nebo důkazy ve věci samé. Dovolací soud je soudem právního přezkumu, nikoli soudem skutkovým resp. nalézacím viz též konstantní výklad k ustanovení § 243a o. s. ř.
 Byla-li pronajata celá budova (byť obsahující nebytové prostory), nelze nájem budovy posuzovat podle zákona č. 116/1990 Sb., o nájmu a podnájmu nebytových prostor, neboť v daném případě nešlo o nájem jednotlivých místností. Nastoupil tu obecný právní režim ustanovení § 663 a násl. o. z. o nájemní smlouvě. Nejvyšší soud zde odkazuje na svou konstantní judikaturu, založenou rozsudkem ze dne 21. 10. 1999, sp. zn. 2 Cdon 1548/97, publikovaným ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 73/2000. Také nyní rozhodující dovolací senát tuto judikaturu respektuje, jak dokládá např. rozsudek ze dne 24. 9. 2003, sp. zn. 28 Cdo 2007/2001.
 Posouzení nájemního vztahu podle § 663 a násl. o. z. pak znamená, že dost dobře nelze aplikovat lex specialis zákon č. 116/1990 Sb. (viz závěr výše). Pak ovšem nemohlo mít ani (ne)dodržení § 3 odst. 2 zákona č. 116/1990 Sb. vliv na platnost nájemní smlouvy. Jednalo se sice o veřejnoprávní kontrolu platnou


text:
do 3. 12. 1999 (viz zákon č. 302/1999 Sb.), ale z hlediska systémového nemá-li být aplikován zákon č. 116/1990 Sb., pak ani jeho ustanovení o povinné písemné formě nájmu a důvodech neplatnosti nájemní smlouvy nemůže být přinejmenším z hlediska platnosti smlouvy o nájmu celé budovy relevantní.
 Dovolací soud také musel vyjít ze skutkového zjištění nižší instance o provozování pouze řemeslné výroby, i když má o neexistenci příčinného vztahu mezi tímto provozem a provozováním obchodu a služeb v této věci jisté pochybnosti.
 V každém případě však lze přisvědčit závěru odvolací instance o platném sjednání nájemní smlouvy. Nicméně i zde má dovolací soud zato, že nemuselo jít (viz ovšem závazná skutková zjištění odvolacího soudu) o ústně sjednanou smlouvu, ale s ohledem na další okolnosti (dodatek ke smlouvě, následné oboustranné plnění) daleko spíše o smlouvu vzniklou konkludentně ve smyslu § 35 odst. 1 o. z.
 K podání svědka L. Č. dovolací soud zdůrazňuje, že svědek není účastníkem řízení a že jeho tvrzení nemohla být jakkoli vzata v úvahu (viz výklad o funkci dovolacího soudu výše).
 Uplatněné dovolací důvody tedy nebyly naplněny a dovolací soud proto dovolání žalovaného zamítl podle § 243b odst. 2 věty před středníkem o. s. ř. Neshledal přitom ani existenci případných tzv. zmatečnostních vad řízení ve smyslu § 242 odst. 3 o. s. ř.


text:
Nový občanský zákoník ovlivní i pracovněprávní praxi - Podnikatel.cz
 Podnikatel.cz » Právo a zákony » Nový občanský zákoník ovlivní i pracovněprávní praxi
 Nový občanský zákoník ovlivní i pracovněprávní praxi
 Dagmar Kučerová 3. 7. 2013
 Čtěte, kdy se v pracovněprávních vztazích použije nový občanský zákoník a jak změní právní jednání a zastupování zaměstnavatele.
 V lednu roku 2014 nabude účinnosti nový občanský zákoník. Tento právní předpis zasáhne do celé řady právních předpisů, včetně pracovněprávní problematiky. V některých případech pouze potvrzuje dosavadní praxi, jinde zjednodušuje či zásadně mění pracovněprávní pravidla. Zaměstnavatelé, personalisté i mzdové účetní by se s novou úpravou měli postupně seznámit.
 Vymezení pracovněprávních vztahů
 Nový občanský zákoník v § 2401 jednoznačně uvádí, že pracovní poměr, ale i práva a povinnosti zaměstnance a zaměstnavatele z pracovního poměru upravuje jiný zákon, tj. zákoník práce. Stejně to platí v rozsahu stanoveném jiným zákonem o smlouvách o výkonu závislé práce zakládajících mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem obdobný závazek. Je tedy jasné, že se (stejně jako dosud) nový občanský zákoník použije na pracovněprávní vztahy až tehdy, jestliže uvedenou problematiku zákoník práce neobsahuje. V souladu s § 4 zákoníku práce přitom není nutná žádná speciální právní úprava, žádný zvláštní odkaz na možné použití občanského zákoníku. Jde o princip podpůrnosti (subsidiarity).
 V uvedeném paragrafu nového občanského zákoníku je i věta, na základě které se jeho ustanovení o ochraně spotřebitele nepoužijí na práva a povinnosti zaměstnance a zaměstnavatele. Taková ustanovení se v pracovněprávních vztazích dosud nepoužívala a nelze předpokládat, že by se po účinnosti nového občanského zákoníku používat začala.
 Nový občanský zákoník se nepoužije:
 jestliže je záležitost upravena zákoníkem práce,
 v souladu s § 4a zákoníku práce se pro pracovněprávní vztahy nepoužijí ustanovení občanského zákoníku o smlouvě ve prospěch třetí osoby, o zadržovacím právu, o vymíněném odstoupení od smlouvy, o společných závazcích a právech, o smlouvě s přesnou dobou plnění a o postoupení pohledávky.
 I v případech, kdy použití nového občanského zákoníku možné je, musí být dodrženy základní zásady pracovněprávních vztahů daných § 1a zákoníku práce:
 b) uspokojivé a bezpečné pracovní podmínky pro výkon práce,
 Při použití nového občanského zákoníku v pracovněprávních vztazích nadále platí pravidlo, „co zákon nezakazuje, to dovoluje“ neboli „co není zakázáno, je dovoleno“.
 Paragraf 4b zákoníku práce popisuje, kdy se může zaměstnavatel od tohoto zákona odchýlit, jestliže to není výslovně zakázáno, nebo to z povahy ustanovení zákoníku práce nevyplývá. Od roku 2014 dochází k zjednodušení tohoto ustanovení. K ustanovením, která určují zaměstnancovo právo v nižší nebo vyšší míře, než stanovuje zákoník práce nebo kolektivní smlouva jako nejméně nebo nejvýše přípustnou, se nepřihlíží. Tím je zákonem zaručen takzvaný minimální standard.
 Uvedené výjimky se využívají v určení příplatků za noční práci (§ 116 zákoníku práce ) a příplatků za sobotu a neděli (§ 118 zákoníku práce), kdy je možné sjednat jinou minimální výši příplatku a způsob určení příplatku. V ostatních případech nižší příplatky, než určuje zákoník práce, stanovit nelze.
 Přestože ustanovení o použití nového občanského zákoníku na pracovněprávní vztahy může na první pohled vypadat složitě, o žádnou převratnou změnu proti dosavadní pracovněprávní praxi se nejedná.
 Právní jednání a


text:
zastupování zaměstnavatele
 Právním úkonem dle zákoníku práce je projev vůle, směřující ke vzniku, změně nebo skončení práv vyplývající z pracovněprávních vztahů. Přitom se může jednat jak o jednostranné, tak dvoustranné právní úkony. Například zrušení pracovního poměru ve zkušební době, dohoda o ukončení pracovního poměru atd.
 Právní úkony zaměstnavatele mohou vykonávat:
 osoby k tomu oprávněné smlouvou o zřízení právnické osoby, zakládací listinou nebo zákonem, tj. statutární orgány, u zaměstnavatele fyzické osoby je to tato osoba,
 pracovníci v rozsahu obvyklém vzhledem k jejich zařazení nebo funkci,
 jiné fyzické osoby na základě dohody o plné moci (např. advokáti) – plná moc musí být písemná s uvedením rozsahu zastoupení, jinak je neplatná. Pokud taková osoba jedná bez plné moci, je její jednání závazné pouze tehdy, kdy zaměstnavatel bez zbytečného odkladu právní úkon schválí. V případě dodatečného neschválení může třetí strana po zmocněnci požadovat splnění závazku nebo náhradu způsobené škody.
 Nový občanský zákoník nahrazuje pojem „právní úkony“ pojmem „právní jednání“. V souladu s § 545 nového občanského zákoníku právní jednání vyvolává právní následky, které jsou v něm vyjádřeny, jakož i právní následky plynoucí ze zákona, dobrých mravů, zvyklostí a zavedené praxe stran.
 Z hlediska právního jednání bude důležitá i praxe, zavedené zvyklosti a dobré mravy.
 Podle § 580 nového občanského zákoníku je neplatným právním jednáním jednání, které se příčí dobrým mravům nebo které odporuje zákonu, pokud to smysl a účel zákona vyžaduje. V podstatě se jedná o obdobu § 1a zákoníku práce (zásady pracovněprávních vztahů). Zákonem není pojem „dobré mravy“ definován. Jedná se o souhrn společenských, kulturních a mravních norem, jež v historickém vývoji osvědčují neměnnost, vystihující podstatné historické tendence, jsou sdíleny rozhodující částí společnosti a mají povahu norem základních.
 Dobré mravy by měly být dodrženy kupříkladu při občanské spolupráci. V pracovním procesu jde o předávání zkušeností mladším kolegům, pomoci při plnění pracovních úkolů apod. Dále je tento pojem použit v § 265 zákoníku práce – zaměstnavatel odpovídá zaměstnanci za škodu, která mu vznikla při plnění pracovních úkolů nebo v přímé souvislosti s ním porušením právních povinností nebo úmyslným jednáním proti dobrým mravům.
 Obchodní zvyklosti a zavedená praxe
 Z pohledu pracovního práva může být významné ustanovení § 558 nového občanského zákoníku, které říká, že v právním styku s podnikatelem se výrazu připouštějícímu různý výklad přisoudí význam, jaký má v takovém styku pravidelně. Jestliže druhá strana není podnikatelem, musí ten, kdo se toho dovolává, prokázat, že druhé straně musel být takový význam znám. V právním styku podnikatelů se totiž přihlíží k obchodním zvyklostem zachovávaným obecně, anebo v daném odvětví, ledaže to vyloučí ujednání stran nebo zákon. Jestliže není jiné ujednání, platí, že obchodní zvyklost má přednost před ustanovením zákona, jež nemá donucující účinky, jinak se může podnikatel zvyklosti dovolat, prokáže-li, že druhá strana určitou zvyklost musela znát a s postupem podle ní byla srozuměna.
 Zjednodušeně to znamená, že při právním styku s podnikatelem bude mít právní jednání takový význam, jaký má v obchodním nebo podnikatelském styku pravidelně. Jestliže nebude mezi smluvními stranami jiné ujednání, budou mít „dobré mravy“ a „obchodní zvyklosti“ přednost před zákonem.
 Jednání za


text:
zaměstnavatele nově od roku 2014
 Jednání za zaměstnavatele upravuje § 430 nového občanského zákoníku. Pokud zaměstnavatel někoho pověří určitou činností, zastupuje tato osoba (pověřený zaměstnanec) podnikatele ve všech jednáních, k nimž při této činnosti obvykle dochází. Přitom je zavazující i jednání jiné osoby v jeho provozovně, pokud třetí osoba věděla, že zaměstnanec je k jednání oprávněn. Jestliže zaměstnanec nebo jiná pověřená osoba oprávnění překročí, je stále jednání zavazující. To neplatí, pokud třetí osoba o překročení věděla, nebo o něm musela vědět vzhledem k okolnostem případu.
 Mzdová účetní uzavřela s uchazečem o zaměstnání pracovní smlouvu (nebyla k sjednávání pracovních poměrů zaměstnavatelem pověřena). Smlouva bude pro zaměstnavatele závazná, jestliže uchazeč o zaměstnání nemohl vědět nebo vzhledem ke svým zkušenostem, vzdělání a dosavadní praxi nemohl usoudit, že mzdová účetní není zaměstnavatelem k sjednání pracovní smlouvy pověřena.
 Bude tedy důležité, zda třetí osoba mohla za daných okolností určité skutečnosti rozumně očekávat, nejen to, jaké bylo zmocnění zaměstnance či co stanovuje interní předpis zaměstnavatele apod.
 Písemná forma právního jednání
 Nový občanský zákoník uvádí, že pro právní jednání si může každý účastník zvolit libovolnou formu, tedy jak písemnou, tak ústní. Zákoníkem práce je ale stanoveno, že pracovní smlouva, dohody konané mimo pracovní poměr, výpověď apod. mají mít formu písemnou. Ovšem v případě, kdy není písemná forma dodržena, platí, že tento nedostatek lze dodatečně odstranit s právními účinky od počátku jednání. Stejně tak není možné namítat dle § 582 nového občanského zákoníku neplatnost právního jednání, jestliže již bylo započato s plněním.
 Zaměstnanec začal vykonávat práci na základě ústně sjednané dohody o provedení práce. Práci ale ukončil s odvoláním, že dohoda nebyla uzavřena písemně. Nedostatek písemné formy by se v tomto případě dal dodatečně odstranit, protože již bylo započato s plněním. Ze strany zaměstnance jde o protiprávní jednání, nedostatek písemné formy dohody nemohl namítat.
 Obchodníci budou muset mít o svátcích zavřeno, navrhuje senát
 Účastníci jazykových kurzů ztratí od září statut studenta. Naději ale mají
 Druhý pilíř zatím dopadá fiaskem. Čtěte, které změny se chystají
 ASISTENTKA PRODEJE OBUVI TEZYO
 Praha 5, Siemensova - PRACOVNÍK/CE ÚSEKU PEČIVA
 Zateplování budov, malířské práce, zednické práce
 všeobecná zdravotní sestra - PRÁCE, KTERÁ VÁS BAVÍ!
 Manažer/ka provozovny
 Jak zajistit pohodu v práci i na nočních směnách?
 Nejdřív si ušila záclonky na chalupu. Teď ji šití živí


text:
22 Cdo 1524/2001
 Nejvyšší soud České republiky rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Františka Baláka a soudců JUDr. Jiřího Spáčila, CSc., a Víta Jakšiče ve věci žalobce V. J., zastoupeného advokátem, proti žalovaným: 1) L. D., zastoupené advokátkou, a 2) J. S., o hospodaření společnou věcí, vedené u Obvodního soudu pro Prahu 4 pod sp. zn. 32 C 280/98, o dovolání žalobce proti rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 19. dubna 2001, č. j. 55 Co 81/2001-89, takto:
 Rozsudek Městského soudu v Praze ze dne 19. dubna 2001, č. j. 55 Co 81/2001-89, pod bodem II., pokud jím byl změněn rozsudek soudu prvního stupně tak, že se žaloba zamítá, a ve výrocích o nákladech řízení pod body III. a IV. se zrušuje a věc se vrací tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Obvodní soud pro Prahu 4 (dále soud prvního stupně ) rozsudkem ze dne 30. června 2000, č. j. 32 C 280/98-56, pod bodem I. výroku určil, že v nemovitosti v H. ul. č.p. 998, č. 21, v P. M., zapsané na LV č. 1403, pro obec P. a k. ú. M., u Katastrálního úřadu pro město P., je oprávněn disponovat (užívat, případně osobně pronajímat): a) byt č. 2 v I. patře domu, o vel. 1+1 a podlahové ploše 49,1 m2 výlučně žalobce, a b) byt č. 9. ve II. patře domu, o vel. 2+1 a podlahové ploše 59,4 m2 výlučně 1. žalovaná . Pod bodem II. výroku dále určil, že ze společných nebytových prostor v domě bude obhospodařovat (užívat): a) žalobce: část společné půdy vlevo od půdního vchodu označenou písmenem L , ve sklepních prostorách v suterénu domu sklepní kóje č. 1 č. 9 o celkové ploše 29 m2, b) 1. žalovaná: část společné půdy vpravo od půdního vchodu označenou symbolem P 1 , ve sklepních prostorách v sureténu domu jednu polovinu prostoru označenou č. 10 o celkové ploše 29 m2, c) 2. žalovaný: část společné půdy vpravo od půdního vchodu označenou symbolem P 2 , ve sklepních prostorách v suterénu domu jednu polovinu prostoru označenou č. 10 o celkové ploše 29 m2. Pod bodem III. výroku stanovil, že byty a společné nebytové prostory uvedené pod bodem I. a II. výroku jsou označeny v plánu na stavbu domu na pozemku č. k. 967/42 v M., vyhotoveném L. M., který je v rozsahu sklepy, I. patro, II. patro a krovy nedílnou součástí rozsudku. Pokud se žalobce domáhal určení dispozice ohledně dalších bytů a nebytových prostor, žalobu zamítl (bod IV. výroku). Dále rozhodl o náhradě nákladů řízení.
 Soud prvního stupně vyšel ze zjištění, že účastníci jsou podílovými spoluvlastníky předmětného domu, a to žalobce v rozsahu ̋ a žalovaní každý v rozsahu Ľ. V domě se fakticky nachází 10 bytů, z nichž 4 byty užívají žalovaní, dcera žalobce a syn žalovaného 2). Žalobce v domě nebydlí. Zbývající byty vyjma bytů č. 2 a č. 4, které jsou prázdné, užívají nájemníci. Účastníci se nemohou dohodnout na dalším využití uvolněných dvou bytů, přitom žalovaní jednají ve vzájemné shodě. Soud dovodil, že s


text:
ohledem na § 139 ObčZ jsou dány předpoklady pro úpravu hospodaření se společnou věcí.
 Městský soud v Praze jako soud odvolací k odvolání žalobce i žalovaných rozsudkem ze dne 19. dubna 2001, č. j. 55 Co 81/2001-89, rozsudek soudu prvního stupně, pokud jím byla pod bodem IV. výroku žaloba zamítnuta, potvrdil a ve výrocích pod body I. a II. výroku rozsudek soudu prvního stupně změnil tak, že se žaloba zamítá. Dále rozhodl o náhradě nákladů řízení. Všichni účastníci žádali, aby odvolací soud rozhodl o hospodaření s celou společnou věcí o dispozičním právu ke všem bytům. Podle názoru odvolacího soudu pokud se v § 139 odst. 2 ObčZ hovoří o hospodaření se společnou věcí, je tím chápáno i užívání společné věci, kdy neshody ohledně užívání společné věci lze řešit jen způsobem upraveným v uvedeném ustanovení, tedy při každém konkrétním rozhodnutí, kdo bude který byt užívat ... . Požadavek žalobce na reálné rozdělení téměř celé plochy nájemního domu je v rozporu s § 139 odst. 2 ObčZ.
 Proti rozsudku odvolacího soudu, pokud jím byl změněn rozsudek soudu prvního stupně, podal žalobce dovolání podle jeho obsahu z důvodu nesprávného právního posouzení věci. Nesouhlasí s názorem odvolacího soudu, že neshody mezi spoluvlastníky lze řešit jen vždy v každém jednotlivém případě. Takový názor by vedl k tomu, že by jeden spor mezi účastníky skončil a další začal. Za situace, kdy nemohou přistoupit ke zrušení podílového spoluvlastnictví, zvolil řešení, které by upravovalo dispozice jednotlivých spoluvlastníků s konkrétními prostorami v domě, čímž by se předešlo dalším možným konfliktům. Poukázal na to, že menšinoví spoluvlastníci obsadili uvolněné byty v domě bez jeho vědomí. Žalobou sledoval, aby bytové i nebytové prostory byly rozděleny mezi účastníky podle výše jejich podílů, neboť za stávajícího stavu prostory obsazené žalovanými neodpovídají velikosti jejich podílů a ti jsou na jeho úkor zvýhodněni. Navrhl, aby dovolací soud rozsudek odvolacího soudu zrušil a věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení.
 Žalovaná 1) navrhla, aby dovolací soud dovolání zamítl, protože žalobce poukazoval na přípustnost dovolání s odkazem na § 237 odst. 1 písm. a) OSŘ ve znění po novele provedené zákonem č. 30/2000 Sb., ačkoliv přípustnost dovolání byla založena podle § 238 odst. 1 OSŘ ve znění před uvedenou novelou nebo aby rozsudek soudu prvního stupně zrušil a věc vrátil tomuto soudu k dalšímu řízení s tím, že by se měl zabývat otázkou, zda je třeba žádat o rozhodnutí soudu v každém jednotlivém případě sporu spoluvlastníků o hospodaření s nemovitostí.
 Po zjištění, že dovolání proti rozsudku odvolacího soudu bylo podáno oprávněnou osobou včas, přezkoumal napadený rozsudek podle § 242 odst. 1 a 3 OSŘ a dospěl k závěru, že dovolání je přípustné a opodstatněné.
 Dovolatel opřel přípustnost dovolání o § 237 odst. 1 písm. a) OSŘ ve znění po novele provedené zákonem č. 30/2000 Sb. nikoli o příslušné ustanovení občanského soudního řádu ve znění před touto novelou [§ 238 odst. 1 písm. a) OSŘ], podle něhož přísluší dané dovolání projednat a rozhodnout o něm. Přípustnost dovolání je tedy třeba posuzovat podle občanského soudního řádu ve znění před


text:
uvedenou novelou. Omyl dovolatele v tomto směru však nemůže mít za následek nepřípustnost dovolání, je-li přípustné podle obsahově shodného jinak označeného ustanovení občanského soudního řádu. I s ohledem na § 41 odst. 2 OSŘ, podle kterého soud každý úkon posuzuje podle jeho obsahu, i když je úkon nesprávně označen, je určující obsah podání; přiřazení nesprávného ustanovení právního předpisu k uplatněné přípustnosti dovolání či k uplatněnému dovolacímu důvodu samo o sobě nemůže být důvodem pro odmítnutí zamítnutí dovolání. Dovolání v daném případě je tedy přípustné podle § 238 odst. 1 písm. a) OSŘ a uplatněným dovolacím důvodem je nesprávné právní posouzení věci odvolacím soudem [§ 241 odst. 3 písm. d) OSŘ].
 Dovolatel nenamítá, že v řízení došlo k vadám uvedeným v § 237 odst. 1 OSŘ nebo že řízení je postiženo jinou vadou, která by mohla mít za následek nesprávné rozhodnutí ve věci [§ 241 odst. 3 písm. a) a b) OSŘ], a ani z obsahu spisu nevyplývá, že by k některé z uvedených vad došlo. Proto dovolací soud dále přezkoumal rozsudek odvolacího soudu v rozsahu dovolatelem uplatněného dovolacího důvodu.
 Odvolací soud postavil své rozhodnutí na právním názoru, že neshody mezi spoluvlastníky ve smyslu a za podmínek posledně citovaného ustanovení občanského zákoníku lze řešit jen při každém konkrétním případě.
 Podle stávající judikatury pojem hospodaření se společnou věcí ve smyslu § 139 odst. 2 ObčZ zahrnuje i užívání společné věci jejími spoluvlastníky. Z tohoto ustanovení vyplývá, že určujícím činitelem pro rozhodování o hospodaření se společnou věcí je toliko velikost spoluvlastnických podílů, bez ohledu na to, zda jde mezi spoluvlastníky o běžné či nikoliv běžné záležitosti. Nelze z něj dovodit, že by neshody podílových spoluvlastníků při hospodaření se společnou věcí mohly být řešeny jen v jednotlivostech, tj. při každém konkrétním případě neshody, a že by nemohly být ohledně užívání společné věci trvale vymezeny sféry či části (u nemovitosti určité prostory) takové věci, v nichž by užívání a nakládání s ní (v rámci zachovalého spoluvlastnictví) příslušelo výlučně (nebo společně s dalším spoluvlastníkem) tomu kterému ze spoluvlastníků.
 Stejně jako se mohou podíloví spoluvlastníci při hospodaření se společnou věcí dohodnout na každé jednotlivosti, mohou se dohodnout i na rozsáhlé a se vším uvažující úpravě užívání celé věci, v níž by mohlo být pamatováno i na situace, které dosud nenastaly. Pokud by se podíloví spoluvlastníci shodli na takové celkové úpravě vzájemných vztahů vznikajících při hospodaření se společnou věcí, jistě by to samo o sobě nebylo důvodem neplatnosti takové dohody. Jestliže může být taková dohoda platná, může ve stejném rozsahu a za podmínek uvedených v § 139 odst. 2 ObčZ dojít k neshodě mezi podílovými spoluvlastníky. V uvedeném případě je soud povolán o takovém předmětu řízení rozhodnout. Podle přesvědčení dovolacího soudu pak nalézacímu soudu nic nebrání, aby takovou neshodu řešil a rozhodl o úpravě užívání celé věci v potřebném rozsahu, tj. v takové šíři, v níž mezi spoluvlastníky panuje neshoda podmiňující rozhodování soudu (rovnost hlasů spoluvlastníků, popř. nedostatek většiny jejich hlasů či dohody). Ostatně dohody, jimiž si podíloví spoluvlastníci rozdělí užívání celého společného domu, popř. spory, v nichž