text:
í Spisová značka: 9 E 135/2008 59 Okresní soud v Třebíči rozhodl předsedkyní senátu Mgr. Michaelou Hronovskou jako samosoudkyní v právní věci oprávněného Finančního úřadu v Třebíči, se sídlem Více Oddíl první. Obecná ustanovení. Stát odpovídá za škodu, kterou způsobily. a) státní orgány, Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky:
 Zákon č. 82/1998 Sb., ze dne 17. března 1998 o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., Více KUPNÍ SMLOUVA o převodu vlastnictví nemovitých věcí prodejem věci mimo dražbu v rámci insolvenčního řízení
 Mgr. Bohdana Šocová insolvenční správce Sídlo správce: Kateřinská 107/5, 779 00 Olomouc datová schránka: b7yyfne tel./fax: 585 205 508 e-mail: office@e-advokati.com KUPNÍ SMLOUVA o převodu vlastnictví Více NOVÝ OBČANSKÝ ZÁKONÍK RELATIVNÍ MAJETKOVÁ PRÁVA. JUDr. Jiří Janeba, advokát, Advokátní kancelář Havlíček & Janeba (e-mail: janeba@advokathk.
 NOVÝ OBČANSKÝ ZÁKONÍK RELATIVNÍ MAJETKOVÁ PRÁVA JUDr. Jiří Janeba, advokát, Advokátní kancelář Havlíček & Janeba (e-mail: janeba@advokathk.cz) Sjednocení smluvního práva Koncepční změny občanský zákoník, Více Usnesení. bytem Husova 165/5, Brno-střed - Staré Brno, PSČ: 602 00, dat. nar.: 21.01.1965
 EXEKUTORSKÝ ÚŘAD BRNO VENKOV, Veveří 125, 616 45 BRNO JUDr. Petr Kocián, soudní exekutor tel. +420 544 508 311, fax. +420 544 508 312, e-mail: info@exekutorbrno.cz, www.exekutorbrno.cz úřední hodiny: Po, Více Usnesení o nařízení dražebního jednání (dražební vyhláška)
 Exekutorský úřad Trutnov, Ječná 479, 541 03 Trutnov S o u d n í e x e k u t o r JUDr. Jan Bohutínský tel.: 499841570, fax: 499841570, e-mail: podatelna@exekutor-trutnov.cz číslo soudního exekutora: 158, Více kterým se stanoví pravidla pro případy souběžně probíhajících výkonů rozhodnutí
 119/2001 Sb. ZÁKON ze dne 22. února 2001, kterým se stanoví pravidla pro případy souběžně probíhajících výkonů rozhodnutí Změna: 286/2009 Sb. Změna: 281/2009 Sb. Změna: 396/2012 Sb. Parlament se usnesl Více Smlouva o budoucí kupní smlouvě na převod vlastnických práv k nemovitostem
 1-6 Smlouva o budoucí kupní smlouvě na převod vlastnických práv k nemovitostem dle ustanovení 50a občanského zákoníku Smluvní strany: budoucí prodávající: Tělovýchovná jednota Petřvald na Moravě IČ: 44937661 Více EXEKUČNÍ PŘÍKAZ. Tento exekuční příkaz nabyl právní moci dne 29.02.2012 Připojení doložky provedla Kristina Bělohoubková dne 14.05.
 EXEKUTORSKÝ ÚŘAD BEROUN EXEKUTOR Mgr. Pavel Dolanský Evid.č. 015 Palackého 31/2, 266 01 Beroun, tel.: 311 622 657, Fax: 311 600 323 e-mail: podatelna@exekuceberoun.cz, www.exekuceberoun.cz Tento exekuční Více PARLAMENT ČESKÉ REPUBLIKY POSLANECKÁ SNĚMOVNA. VII. volební období 337/4
 PARLAMENT ČESKÉ REPUBLIKY POSLANECKÁ SNĚMOVNA VII. volební období 337/4 Pozměňovací a jiné návrhy k vládnímu návrhu zákona, kterým se mění zákon č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších Více Vzdělávání úředníků státní správy a samosprávy v oblasti nového soukromého práva a doprovodné legislativy, reg. č. CZ.1.04/4.1.00/B6.
 Vzdělávání úředníků státní správy a samosprávy v oblasti nového soukromého práva a doprovodné legislativy, reg. č. CZ.1.04/4.1.00/B6.00021 Právní skutečnosti Obsah: právní skutečnosti právní jednání relativní Více K ZAPOČTENÍ V RÁMCI SOUDNÍHO ŘÍZENÍ ROZSAH NALÉHAVÉHO PRÁVNÍHO ZÁJMU KE SPOLUVLASTNICKÉMU PODÍLU VLASTNICTVÍ
 4/2015 MIMOKNIHOVNÍ VLASTNICTVÍ str. 12 K ZAPOČTENÍ V RÁMCI SOUDNÍHO ŘÍZENÍ str. 3 ROZSAH NALÉHAVÉHO PRÁVNÍHO ZÁJMU KE SPOLUVLASTNICKÉMU PODÍLU


text:
Právo není spravedlnost, ale spravedlnost je přirozené právo. Více Pohledávky jako předmět zajištění v insolvenčním řízení z pohledu soudní judikatury. JUDr. Dušan Dvořák. DRV Legal, s.r.o., advokátní kancelář
 Pohledávky jako předmět zajištění v insolvenčním řízení z pohledu soudní judikatury JUDr. Dušan Dvořák DRV Legal, s.r.o., advokátní kancelář Kongresový sál ČNB - 14.4.2015 Právní úprava - OZ zákon č. 40/1964 Více U S N E S E N Í DRAŽEBNÍ VYHLÁŠKU
 U S N E S E N Í č.j. 144 EX 26794/12-57 ev. č. opr. 3800633456 Soudní exekutor JUDr. Miloslav Zwiefelhofer, Exekutorský úřad Praha 3, se sídlem Strojírenská 47/18, 155 21 Praha 5 - Zličín, pověřený provedením Více záhlaví Úvod... 7 Promlčení a prekluze... 8 seznam zkratek... 15 ČásT III Text nového občanského zákoníku... 17
 záhlaví Obsah Úvod.......................................................... 7 Promlčení a prekluze.............................................. 8 seznam zkratek.................................................. Více Přehled aktuální judikatury a legislativy pro praktické využití
 Přehled aktuální judikatury a legislativy pro praktické využití Ondřej Dušek, advokát Praha, 19. května 2008 Vlastnické právo k nemovitostem nabývání a pozbývání 1. Odstoupení od nabývacích smluv předchozími Více U S N E S E N Í. I. Místo, datum a čas zahájení dražby:
 Sp.zn. 048 EX 00152/13-101 U S N E S E N Í Soudní exekutor: JUDr. Katarína Maisnerová, Exekutorský úřad Praha 8, Záblatská 40/4, 198 00, Praha 9, pověřený provedením exekuce na základě pověření, které Více 82/1998 Sb. ZÁKON ze dne 17. března 1998
 82/1998 Sb. ZÁKON ze dne 17. března 1998 o odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu veřejné moci rozhodnutím nebo nesprávným úředním postupem a o změně zákona České národní rady č. 358/1992 Sb., o notářích Více ČÁST PRVNÍ ČÁST DRUHÁ. Obecná ustanovení
 330/2001 Sb. VYHLÁŠKA Ministerstva spravedlnosti ze dne 5. září 2001 o odměně a náhradách soudního exekutora, o odměně a náhradě hotových výdajů správce podniku a o podmínkách pojištění odpovědnosti za Více Finanční úřad pro Olomoucký kraj Lazecká 545/22, 779 11 Olomouc
 Finanční úřad pro Olomoucký kraj Územní pracoviště v Olomouci Č. j.: 1199519/15/3101-80543-804504 Vyřizuje: Mgr. Petra Poštulková, Oddělení vymáhací III Tel: (+ 420) 585 541 487, (+ 420) 585 541 111 E-mail: Více KUPNÍ SMLOUVU. Níže uvedeného dne, měsíce a roku tyto smluvní strany
 Níže uvedeného dne, měsíce a roku tyto smluvní strany AS ZIZLAVSKY v.o.s. se sídlem Praha 1, Široká 36/5, PSČ 110 00, IČ: 284 90 738 zastoupena JUDr. Michalem Žižlavským, ohlášeným společníkem účet vedený Více Finanční úřad pro hlavní město Prahu Štěpánská 619/28, Praha 1 Územní pracoviště pro Prahu 4 Budějovická 409/1, Praha 4
 Finanční úřad pro hlavní město Prahu Štěpánská 619/28, 111 21 Praha 1 Územní pracoviště pro Prahu 4 Budějovická 409/1, 140 00 Praha 4 Č. j.: 6466083/16/2004-00540-110688 Vyřizuje: Richard Kottnauer vymáhací Více K uspokojení věřitele zajištěného zajišťovacím převodem majetku
 Newsletter Září/2013 Insolvence K uspokojení věřitele zajištěného zajišťovacím převodem majetku Nejvyšší soud se v usnesení sp. zn. 29 NSČR 23/2012 ze dne 18. 7. 2013 vyjádřil k postupu uspokojení insolvenčního Více Zákon č. 216/1994 Sb., o rozhodčím řízení a o výkonu rozhodčích nálezů
 Zákon č. 216/1994 Sb., o rozhodčím řízení a o výkonu

type: other


text:
rozhodčích nálezů Doručování (1) Doručení rozhodčího nálezu vyvěšením na úřední desce rozhodce nenahrazuje zákonem předpokládané vyvěšení na úřední Více ROZSUDEK Nejvyššího soudu ČR ze dne Odporovatelnost právních úkonů. Osoby blízké. sp. zn. 21 Cdo 2192/2001
 ROZSUDEK Nejvyššího soudu ČR ze dne 1. 8. 2002 Odporovatelnost právních úkonů. Osoby blízké sp. zn. 21 Cdo 2192/2001 20, 42a, 116, 117, 853 zákona č. 40/1964 Sb. zákon č. 30/2000 Sb. 237, 238, 239, 240, Více V Praze dne 14. června 2010 Škoda způsobená územnímu samosprávnému celku a problematika spojená s jejím
 A D V O K Á T N Í K A N C E L Á Ř POLITICKÝCH VĚZŇŮ 934/15 110 00 PRAHA 1 MGR. ET ING. PETR PRCHAL JIŘÍKOVSKÉHO 249/6 602 00 BRNO 2 Oživení, o. s. Lublaňská 398/18 120 00 Praha 2 V Praze dne 14. června Více Postup při prodeji bytových domů
 Pravidla postupu při prodeji bytových domů ve vlastnictví obce Doupovské Hradiště ve znění schváleném na 6. zasedání Zastupitelstva obce Doupovské Hradiště konaném dne 17. srpna 2016 usnesením číslo: 56/6/2016 Více Obsah. Předmluva 15 Úmluva CMR (komentář) 17 Úvod 19 Použité zkratky 31 Přehled literatury 33. KAPITOLA I. Rozsah platnosti 35
 Obsah Předmluva 15 Úmluva CMR (komentář) 17 Úvod 19 Použité zkratky 31 Přehled literatury 33 KAPITOLA I. Rozsah platnosti 35 Článek 1 38 1) Smlouva o přepravě 40 2) Náklad (zásilka) 41 3) Výkony za úplatu Více KUPNÍ SMLOUVA A ZÁSTAVNÍ SMLOUVA
 STATUTÁRNÍ MĚSTO OPAVA! *MMOPP00EDO6H* KUPNÍ SMLOUVA A ZÁSTAVNÍ SMLOUVA Článek I. Smluvní strany Prodávající: Statutární město Se sídlem:, Horní náměstí 69, PSČ: 746 26 IČ, DIČ: Číslo účtu: Zastoupen: Více 330/2001 Sb. VYHLÁŠKA Ministerstva spravedlnosti ČÁST PRVNÍ OBECNÁ USTANOVENÍ
 Sp.zn. 048 EX 00106/13-050 U S N E S E N Í Soudní exekutor: JUDr. Katarína Maisnerová, Exekutorský úřad Praha 8, Záblatská 40/4, 198 00, Praha 9, pověřený provedením exekuce na základě pověření, které Více SLOVO O AUTOROVI: JUDr. Karel Svoboda, Ph.D
 SLOVO O AUTOROVI: JUDr. Karel Svoboda, Ph.D, (nar. 1973) absolvoval Právnickou fakultu UK v Praze. Od roku 2000 je soudcem, od září 2008 místopředsedou Okresního soudu Plzeň-město. V současnosti působí Více DRAŽEBNÍ VYHLÁŠKA. dražbu nemovitostí.
 FINANČNÍ ÚŘAD PRO PARDUBICKÝ KRAJ Boženy Němcové 2625, 530 02 Pardubice Územní pracoviště v Pardubicích Hronovická ul. 2700, 531 15 Pardubice Č.j.: 928927/13/2801-25200-607759 Vyřizuje: Ing. Antonín Štaud Více Usnesení o nařízení dražebního jednání (dražební vyhláška)
 Sp. zn. 070 Ex 521/14-29 Usnesení o nařízení dražebního jednání (dražební vyhláška) Soudní exekutor Mgr. Tomáš Pospíchal, Exekutorský úřad Nymburk, se sídlem 28. října 1474/20, 288 02 Nymburk, Česká republika Více O d ů vo d n ě n í : 1 Předmět řízení před finančním arbitrem a zkoumání podmínek řízení
 Finanční arbitr Legerova 1581/69, 110 00 Praha 1 Nové Město tel. 257 042 094, e-mail: arbitr@finarbitr.cz www.finarbitr.cz Evidenční číslo: FA/20859/2016 Spisová značka (uvádějte vždy v korespondenci): Více U S N E S E N Í. kterým se podle ustanovení 336b o.s.ř. vydává DRAŢEBNÍ VYHLÁŠKA
 Č.j.: 151 EX 72/11-120 U S N E S E N Í kterým se podle ustanovení 336b o.s.ř. vydává


text:
DRAŢEBNÍ VYHLÁŠKA JUDr. Filip Exner, soudní exekutor Exekutorského úřadu Praha 7, se sídlem Praha 7, Přívozní 1054/2, Více U s n e s e n í. povinnému: Miloslav Šafařík, nar. 23.03.1966, bytem Křivoklátská 302, Praha 9, PSČ 199 00. d r a ž e b n í v y h l á š k u :
 028 EX 101/08-130 U s n e s e n í Soudní exekutor, JUDr. Markéta Havlíková, Exekutorský úřad Praha 3, se sídlem Korunní 127, 130 00 Praha 3, pověřená provedením exekuce na základě usnesení Obvodního soudu Více Právní skutečnosti Subjektivní Právní jednání Protiprávní jednání Objektivní Události (obvykle právní) Stavy (obvykle protiprávní) NOZ upravuje soukro
 Právní skutečnosti soukromého práva JUDr. Lukáš Hlouch, Ph.D. Právní skutečnosti Subjektivní Právní jednání Protiprávní jednání Objektivní Události (obvykle právní) Stavy (obvykle protiprávní) NOZ upravuje Více USNESENÍ. Martin Chuchut, r.č.760911/0322, IČ:61643726, Únětice 18, 252 62 Únětice, p. Horoměřice, okres Praha-západ, dražební vyhlášku
 sp. zn. 095 Ex 101/06/ U 03 49 USNESENÍ Soudní exekutor Exekutorského úřadu Praha 4 JUDr. Jana Tvrdková, pověřená provedením exekuce na základě usnesení Okresního soudu Praha-západ ze dne 7.2.2006, č.j. Více 4 EX0426/06-72. Usnesení
 4 EX0426/06-72 Usnesení Soudní exekutor JUDr. Jana Bémová, Exekutorský úřad v České Lípě se sídlem Hrnčířská 762, Česká Lípa, pověřený provedením exekuce na základě usnesení Okresního soudu v České Lípě Více Č.j /13/ Vyřizuje O.Hondlíková Telefon: linka
 Finanční úřad pro Středočeský kraj Žitná 12, 120 00 Praha 2 Adresa pro doručování: Územní pracoviště Praha-západ Na Pankráci 95, 140 21 Praha 4 Č.j. 3618305/13/2102-25200-205413 Vyřizuje O.Hondlíková Telefon: Více U S N E S E N Í. proti povinnému: Petr Stašek, bytem Písecká čp.486 / čo.14a, Praha - Praha 3, 130 00, r.č.:801230/0010, dražební vyhlášku
 Sp.zn. 048 EX 00158/13-158 U S N E S E N Í Soudní exekutor: JUDr. Katarína Maisnerová, Exekutorský úřad Praha 8, Záblatská 40/4, 198 00, Praha 9, pověřený provedením exekuce na základě pověření, které Více SMLOUVA O POSTOUPENÍ POHLEDÁVKY
 SMLOUVA O POSTOUPENÍ POHLEDÁVKY Níže uvedeného dne uzavřely obchodní společnost obchodní firma: identifikační číslo: se sídlem: zapsaná v obchodním rejstříku vedeném u zastoupená: telefonní číslo:, email: Více Příloha k zákonu č. 549/1991 Sb. o soudních poplatcích ve znění účinném od 1. 9. 2011 SAZEBNÍK POPLATKŮ. Poplatky za řízení
 Příloha k zákonu č. 549/1991 Sb. o soudních poplatcích ve znění účinném od 1. 9. 2011 SAZEBNÍK POPLATKŮ Položka 1 Poplatky za řízení 1. Za návrh na zahájení občanského soudního řízení, jehož předmětem Více N je j mní í s m l uvy p od v li l v i em k r k i r z i e 18.2.2010
 Nájemní smlouvy pod vlivem krize IX. ročník odborné mezinárodní konference Real Estate Market > Winter 2010 Mgr. Martin Fučík 18.2.2010 Nesolventnost nájemců a dopady na nájemní vztahy Obchodní řešení Více Komerční bankovnictví 7
 Komerční bankovnictví 7 JUDr. Ing. Otakar Schlossberger, PhD., vedoucí katedry financí VŠFS a externí spolupracovník katedry bankovnictví a pojišťovnictví VŠE Praha Obsah: 1) Obecná východiska 2) Zástavní Více R O Z S U D E K J M É N E


text:
M R E P U B L I K Y
 1 Afs 26/2004-41 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedy JUDr. Josefa Baxy a soudců JUDr. Lenky Kaniové a JUDr. Marie Žiškové, Více Finanční úřad pro Ústecký kraj Velká hradební 39/61, Ústí nad Labem
 Finanční úřad pro Ústecký kraj Velká hradební 39/61, 400 21 Ústí nad Labem Územní pracoviště v Chomutově Bachmačská 1617, 430 01 Chomutov Č. j.: 2193480/16/2504-00540-505165 Vyřizuje: Monika Křepelová, Více N á v r h. ZÁKON ze dne o změně zákonů v souvislosti s přijetím zákona o finančním zajištění
 N á v r h ZÁKON ze dne... 2010 o změně zákonů v souvislosti s přijetím zákona o finančním zajištění Parlament se usnesl na tomto zákoně České republiky: ČÁST PRVNÍ Změna zákona o mezinárodním právu soukromém Více dražbu nemovité věci.
 Finanční úřad pro Moravskoslezský kraj Na Jízdárně 3162/3, 709 00 Moravská Ostrava a Přívoz Územní pracoviště v Havířově Myslbekova 1470/2, 736 01 Havířov Podlesí Oddělení vymáhací Číslo jednací: 2081787/14/ Více R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y
 č. j. 7 Afs 34/2011-128 ČESKÁ REPUBLIKA R O Z S U D E K J M É N E M R E P U B L I K Y Nejvyšší správní soud rozhodl v senátě složeném z předsedkyně JUDr. Elišky Cihlářové a soudců JUDr. Jaroslava Hubáčka Více KUPNÍ SMLOUVU ve smyslu ust. 2079 a násl. zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen smlouva )
 Níže uvedeného dne, měsíce a roku tyto smluvní strany AS ZIZLAVSKY v.o.s., IČ 284 90 738 se sídlem: Praha 1, Široká 36/5, PSČ 110 00 zastoupena: Mgr. Adamem Sigmundem, advokátem trvale bytem Lodecká 1206/2, Více Tento zákon byl novelizován zákonem č. 396/2012 Sb. Novela se právě zapracovává. ZÁKON. ze dne 22. února 2001,
 Nový katastrální zákon? Nový katastrální zákon: - navazuje na nový občanský zákoník (veřejný seznam s důsledky dle NOZ materiální publicita, obrana proti zapsání/nezapsání do seznamu) - účinnost od 1. Více USNESENÍ O NAŘÍZENÍ DALŠÍHO DRAŽEBNÍHO JEDNÁNÍ
 č.j. 144 EX 24231/11-58 ev. č. opr. 492174801 Soudní exekutor JUDr. Miloslav Zwiefelhofer, Exekutorský úřad Praha 3, se sídlem Strojírenská 47/18, 155 21 Praha 5 - Zličín, pověřený provedením exekuce podle Více Preambule. Článek I. Vymezení pojmů. Pro účely těchto Principů se vymezují následující pojmy:
 Principy prodeje nemovitostí č.p. 1334 a 1335 U Smaltovny 22 a 20 na pozemku parc. č. 1451, 1448 a pozemků parc. č. 1451, 1448, 1450, 1449, vše k.ú. Holešovice, oprávněným nájemcům, formou převodu vlastnictví Více Daňově uznatelné a neuznatelné výdaje (náklady) Prof. Ing. Václav Vybíhal, CSc.
 Daňově uznatelné a neuznatelné výdaje Prof. Ing. Václav Vybíhal, CSc. Obsah předmětu. 2. Daňově neuznatelné výdaje. Daňový systém ČR Jedná se o výdaje, resp. náklady, které jsou výdaji na: dosažení příjmu; Více HMOTNĚPRÁVNÍ A PROCESNĚPRÁVNÍ ASPEKTY SOUDCOVSKÉHO ZÁSTAVNÍHO


text:
PRÁVA
 HMOTNĚPRÁVNÍ A PROCESNĚPRÁVNÍ ASPEKTY SOUDCOVSKÉHO ZÁSTAVNÍHO PRÁVA JOSEF FIALA Právnická fakulta Masarykovy univerzity, Česká republika ÚVODEM Soudcovské zástavní právo se do československého právního Více Vážení klienti, tým advokátní kanceláře HAVLÍČEK & JANEBA
 Vážení klienti, před prázdninami si Vás opětovně dovolujeme informovat, co je nového v rámci legislativy, praxe a budoucích změn v rámci občanského a obchodního práva. V tomto čísle si Vás dovolujeme upozornit Více VÁCLAV PETRÁSEK, Mgr., bytem SÝKOŘÍ 158, 76316, LUKOVEČEK proti povinnému: AGROCORP s.r.o., se sídlem Žlutava 307, 76361, Žlutava, IČ
 č.j. 024 EX 2586/12-104 U s n e s e n í Soudní exekutor Mgr. Pavla Fučíková, Exekutorský úřad Ostrava, se sídlem Slévárenská 410/14, Ostrava Mariánské Hory, PSČ 709 00, pověřená k provedení exekuce usnesením Více rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 29.4.2003 sp.zn. 21 Cdo 58/2003
 Na určení, že je neplatná zástavní smlouva, podle níž bylo vloženo do katastru nemovitostí zástavní právo, není naléhavý právní zájem ( 80 písm. c/ o. s. ř.). K odstranění nejistoty v právním postavení Více 2017 © DocPlayer.cz Ochrana osobních údajů | Podmínky obsluhování | Kontaktní formulář


text:
Za kritiku nadřízených mohou lidé dostat výpověď, potvrdil Ústavní soud | Hospodářské noviny (iHNed.cz)
 Za kritiku nadřízených mohou lidé dostat výpověď, potvrdil Ústavní soud
 Výpověď - Ilustrační foto autor: Shutterstock
 24. 7. 2014 15:02 / 3 minuty čtení
 Ústavní soud radnice Vsetín výpověď Kubišová Marta
 Zaměstnankyně vsetínské radnice veřejně ostře kritizovala své nadřízené a následně za to dostala výpověď. Ústavní soud teď potvrdil, že nepřiměřená či nepravdivá kritika nadřízených může být pro výpověď dostatečným důvodem.
 Nyní po šesti letech od výpovědi se spor – poté, co prošel všemi úrovněmi soudů –, dočkal definitivního verdiktu od Ústavního soudu. Ten totiž potvrdil, že nepřiměřená či nepravdivá kritika nadřízených může být dostatečným důvodem pro výpověď. Pokud totiž člověk kritizující své nadřízené nedokáže prokázat, že jím veřejně uváděné skutečnosti jsou pravdivé, nemůže se odvolávat na svobodu slova.
 Případ Aleny Valešové a její „míru přípustné“ kritiky porovnávali ústavní soudci s dvěma podobnými případy z minulosti. Tím prvním byl spor Marty Kubišové s Helenou Vondráčkovou a Martinem Michalem, ve kterém se Kubišová soudila o svoje kritická slova pronesená v roce 2009 ve vysílání Radiožurnálu k dvoumilionové žalobě Vondráčkové za zrušení turné tria Golden Kids. Ústavní soudci tehdy rozhodli, že Kubišová se musí za svůj výrok omluvit, její kritika byla nepravdivá.
 Druhým případem pak byl spor z roku 2010, kdy se ústavní soudci zastali zaměstnance Zdravotní pojišťovny ministerstva vnitra kritizujícího své nadřízené pro podezření z tunelování projektů pojišťovny. V tomto případě ústavní soudci rozhodli, že pojišťovna hospodaří s veřejnými prostředky a každou kritiku je třeba kvůli zájmu na zvýšení kontroly považovat za potřebnou. Navíc šlo o kritiku pronesenou pouze na poradě vedení – muž dostal výpověď okamžitě, aniž by dostal možnost své tvrzení prokázat.
 Ústavní soud: Exministr Blažek chyboval, Torubarova do Ruska vydávat neměl - čtěte ZDE
 Soud se postavil za piráty a zelené. Chce zrušit pětiprocentní hranici do europarlamentu - čtěte ZDE
 Valešová, která s žalobou na neplatnost výpovědi postupně neuspěla u Okresního soudu ve Vsetíně, Krajského soudu v Ostravě i Nejvyššího soudu, se odvolávala právě na případ pojišťovny. Podle ní šlo o stejnou situaci. Na nedostatky v řízení radnice a také postup nadřízených prý upozorňovala několikrát na poradách.
 A svoje námitky zveřejnila v tisku až poté, co ji vedení radnice odvolalo z funkce vedoucí oddělení a snížilo plat. „Na tisk se obrátila až ve chvíli, kdy byla bezvýsledná snaha jednat s nadřízenými. Výroky ale nepřesáhly meze přípustné kritiky. Kritiku vedl i veřejný zájem poukazující na pochybení radnice v oblasti krizové legislativy, které by mohlo v konečném důsledku způsobit obecné ohrožení,“ uvedl advokát Valešové Marek Bukovský.
 Senát Ústavního soudu vedený Janem Filipem ale případ Valešové vyhodnotil podobně jako u Kubišové. V každém podobném případu se musí podle něj jasně rozlišovat, zda jsou v kritických stanoviscích zmiňovány konkrétní skutečnosti, nebo jde o hodnocení postojů či kroků nadřízených.
 „Pokud jsou v kritice zveřejněna konkrétní fakta nebo skutečnosti, je na kritikovi, aby je byl schopen prokázat,“ rozhodli ústavní soudci. A to podle nich Valešová, která nyní zvažuje možnost obrátit se na Evropský soud pro lidská práva, při soudních projednáváních


text:
nedokázala.
 Synot Tip neuspěl u Ústavního soudu se stížností na poplatky za automaty
 Obce mohou vybírat poplatky za každý videoloterijní terminál zvlášť. Tak rozhodl Ústavní soud, na který se se stížností obrátila společnost...
 Zeman jmenoval Vojtěcha Šimíčka ústavním soudcem. Ocenil ho za odvážná rozhodnutí
 Dosavadního soudce Nejvyššího správního soudu Vojtěcha Šimíčka jmenoval ve čtvrtek prezident Zeman ústavním soudcem. Zeman ocenil soudcovu...
 Výchova není nutně v rukou matky, rozhodl Ústavní soud a dal větší šanci otcům
 Výlučné svěření dítěte do péče jednoho z rodičů by podle rozhodnutí Ústavního soudu mělo být spíše výjimkou. Podpořil tím otce, kteří se často...


text:
12 Cmo 18/2010
 12Cmo 18/2010-90
 Vrchní soud v Olomouci v senátě složeném z předsedy senátu Mgr. Milana Poláška a soudkyň JUDr. Heleny Krejčí a JUDr. Radky Panáčkové v insolvenčním řízení dlužníka MORAVIA ENERGO, a. s., se sídlem Jeřabinová 365, 739 61 Třinec, IČ: 258 51 870, vedeném u Krajského soudu v Ostravě pod sp. zn. KSOS 36 INS 1078/2009, ve věci žalobce LASSELSBERGER, s.r.o., se sídlem Adelova 2549/1, 320 00 Plzeň, Jižní Předměstí, IČ: 252 38 078, za účasti vedlejšího účastníka na straně žalobce West Bohemia Trade s.r.o., se sídlem Karoliny Světlé 15, 323 00 Plzeň, IČ 27962466, zastoupeného Mgr. Milanem Edelmanem, advokátem se sídlem Chrustenice 208, 267 12 Loděnice, proti žalované JUDr. Lence Vidovičové, Zámečnická 3a, 772 00 Olomouc, insolvenční správkyni dlužníka, o určení existence pohledávky, o odvolání žalované proti rozsudku Krajského soudu v Ostravě ze dne 27.5.2010, č.j. 36 Cm 21/2009-54
 I. Rozsudek soudu prvního stupně se p o t v r z u j e.
 Rozsudkem, označeným v záhlaví tohoto rozhodnutí, soud prvního stupně určil, že žalobce LASSELSBERGER, s.r.o. má za dlužníkem v insolvenčním řízení po právu přihlášenou pohledávku ve výši 3,930.151,32 Kč (výrok I.) a rozhodl, že žádný z účastníků nemá nárok na náhradu nákladů řízení (výrok II.). Po skutkové stránce vzal soud z nesporných tvrzení účastníků za prokázané zjištění úpadku dlužníka, jmenování žalované do funkce insolvenční správkyně, řešení úpadku dlužníka prohlášením konkursu, existenci závazku dlužníka, který odpovídá přihlášené pohledávce, a popření pohledávky žalovanou proto, že žalobce nebyl v době přihlášení jejím věřitelem. Po provedení listinných důkazů dospěl soud prvního stupně ke skutkovému závěru, že postoupení pohledávky bylo dlužníku oznámeno a tím došlo ke změně osoby oprávněné přijmout plnění. Argumenty žalované o hmotnosti (gramáži) zásilky, kterými zpochybňovala, že oznámení bylo doručováno zásilkou podanou na poště dne 11.2.2009, jsou podle soudu prvního stupně liché , vzhledem k nedostatku dalších tvrzení, kterými by žalovaná vyvracela opačné tvrzení žalobce, doložené podacím lístkem, když gramáž zásilek může být způsobena celou řadou důvodů počínaje velikostí obálek či jinými připojenými listinami . Žalované nepřísluší vznášet námitku neplatnosti postupní smlouvy, neboť oznámením postupitel West Bohemia Trade s.r.o. vyvolal změnu osoby, oprávněné přijmout plnění, k jiné změně závazku nedošlo (v této souvislosti soud odkázal na rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 9.12.2009, sp. zn. 31 Cdo 1328/2007). I pokud by postupní smlouva byla neplatná, notifikací přistoupila k (původnímu) věřiteli další osoba, oprávněná přijmout plnění, proto soud konstatuje nicotnost řešení případných vad smlouvy o postoupení pohledávky ze dne 9.2.2009 a argumentace žalované k neurčitosti smlouvy . a na to navazující závěr o nemožnosti uplatnit pohledávku v rámci insolvenčního řízení, je shora aplikovaným judikátem Nejvyššího soudu ČR zcela vyvrácena . Případnými vadami smlouvy o postoupení pohledávky se v tomto řízení není třeba zabývat, protože insolvenční správkyni přísluší posuzovat oprávněnost přihlášených pohledávek v rozsahu existence nebo neexistence závazku dlužníka .
 Proti tomuto rozsudku podala odvolání žalovaná. Její námitky lze shrnout následně: a) Účastníci nebyli poučeni dle § 119a o.s.ř., čímž došlo k zásadnímu porušení procesních předpisů. b) Soud neúplně zjistil skutkový stav věci, protože, vzhledem k nedostatku poučení,


text:
žalovaná nemohla navrhnout nechť žalobce prokáže, že dlužníkovi bylo doručeno oznámení vedlejšího účastníka o tom, že pohledávka byla postoupena na žalobce . c) Soud učinil nesprávné skutkové zjištění z podacího lístku ze dne 11.2.2009, když dovodil, že tímto lístkem se dokládá , že postupitel dlužníkovi odeslal oznámení. Na podacím lístku však není uveden obsah zásilky a oznámení je datováno 9.2.2009. Podle žalované žalobce neprokázal, že dne 11.2.2009 byla notifikace odeslána dlužníkovi. Skutečnost, že žalobce předložil nějaký dokument , nedokládá, že oznámení se dostalo do dispozice dlužníka, a kdy nastaly účinky s ním spojené, což má zásadní význam pro možnost zápočtu dle § 140 IZ. Závěr soudu, že postoupení pohledávky bylo dlužníkovi oznámeno, podle žalované není správný. d) Soud věc nesprávně právně posoudil, v tomto případě nelze odkázat na názory Nejvyššího soudu v rozhodnutí ze dne 9.12.2009 sp. zn. 31 Cdo 1328/2007, neboť insolvenční řízení není běžným typem civilního řízení a je postaveno na jiných zásadách. Ve věci řešené Nejvyšším soudem nebyla dlužníkovi předložena postupní smlouva, proto nemohla být posuzována její platnost. Pokud je však dlužníkovi známo, že smlouva o postoupení je neplatná, měl by mít na výběr, zda bude plnit postupiteli či postupníku. Názor Nejvyššího soudu, že pokud je dlužníkovi postoupení pohledávky oznámeno postupitelem, získává postupník aktivní věcnou legitimaci a soud se platností postupní smlouvy nezabývá, jsou podle žalované značně diskutabilní . Soud prvního stupně rovněž nezohlednil základní zásady a specifické instituty insolvenčního řízení a jeho rozhodnutím zcela jednoznačně došlo ke zvýhodnění žalobce na úkor ostatních věřitelů , který se stal účastníkem insolvenčního řízení na základě neplatného právního úkonu. Podle žalované oba soudy (Nejvyšší soud i soud prvního stupně) zpochybnily následky neplatných právních úkonů, které budou mít vždy zamýšlené účinky, bez ohledu na jejich platnost či neplatnost. Tím může nastat situace, kdy dlužník má za postupníkem pohledávku, kterou v důsledku oznámení postupitelem nebude vymáhat, neboť předpokládá, že je započitatelná. V tomto případě však žádá insolvenční správce, který jedná v zájmu majetkové podstaty a všech věřitelů a je oprávněn požadovat doklady k posouzení oprávněnosti přihlášené pohledávky a provádět nezbytná šetření, aby žalobce prokázal platné postoupení pohledávky. Podle žalované postupitel si byl vědom majetkové situace dlužníka, neboť pro něj prováděl obchodní zastoupení krátce před zahájením insolvenčního řízení , a znalost poměrů dlužníka je možno dovozovat i u žalobce, který chtěl evidentně pohledávky nabýt pouze za účelem jejich započtení proti svým závazkům u dlužníka . Ze všech těchto důvodů žalovaná v odvolacím řízení žádá, aby odvolací soud rozsudek soudu prvního stupně zrušil a žalobu zamítl eventuelně vrátil mu věc k novému řízení . U jednání odvolacího soudu upřesnila žalovaná námitku uvedenou pod bodem c) tak, že zpochybnila odeslání oznámení zásilkou podanou k přepravě dne 11.2.2009 proto, že v přihlášce pohledávky, kterou byly uplatněny tři pohledávky postoupené třemi smlouvami, byla u každé z doložených smluv připojena kopie téhož podacího lístku. Následně však žalobce tímto podacím lístkem argumentuje jen ve vztahu k jedné z pohledávek, které měly být postoupeny. Oznámení o postoupení žalovaná v materiálech dlužníka nedohledala.
 Žalobce s odvoláním nesouhlasil a žádal potvrzení napadeného


text:
rozsudku. Podle něj byli účastníci soudem poučeni podle § 119a o.s.ř., řízení před soudem prvního stupně touto vadou není postiženo, soud se správně vypořádal s námitkou žalované, která zpochybnila doručení notifikace, a správně na posouzení této věci aplikoval i názor Nejvyššího soudu, vyslovený v rozhodnutí ze dne 9.12.2009, sp. zn. 31 Cdo 1328/2007. Účastníci učinili v řízení nespornou existenci závazku dlužníka, který odpovídá přihlášené pohledávce. Proto nebyly porušeny základních zásady insolvenčního řízení a žalobce nebyl zvýhodněn na úkor ostatních věřitelů, vůči nimž je nerozhodné, kdo pohledávku v insolvenčním řízení uplatňuje. Názor i argumentaci
 žalované o neplatnosti postupní smlouvy žalobce zcela odmítá, naopak souhlasí s argumentací soudu o tom, že insolvenční správkyně posuzuje oprávněnost přihlášených pohledávek z hlediska existence nebo neexistence závazku dlužníka a pokud pohledávku uplatňuje věřitel, který ji nabyl postoupením, hodnotí jeho právo na základě notifikačního úkonu. Navíc žalovaná oznámila žalobci, že dlužník pohledávku uznal co do důvodu a výše. K upřesnění odvolací námitky žalované o odeslání oznámení o postoupení žalobce uvedl, že jednou zásilkou dne 11.2.2009 byla odesílána tři oznámení, dvě datovaná dne 9.2.2009 a jedno oznámení datované dne 10.2.2009.
 Vedlejší účastník s odvoláním žalované nesouhlasil a žádal potvrzení napadeného rozsudku. Soud účastníky řádně poučil o možnosti uplatnit veškeré rozhodující skutečnosti do skončení prvního jednání a na základě závěrečné řeči žalované pokračoval v dokazování listinami. Procesní práva účastníků nebyla omezena. Vedlejší účastník poukazoval na nespornost existence dlužníkova závazku, který odpovídá přihlášené pohledávce, jejíž postoupení bylo vedlejším účastníkem řádně notifikováno. Žalobce pohledávku uplatnil přihláškou, vedlejší účastník ji v dobré víře nepřihlásil. Teprve při přezkumu a po uplynutí lhůty pro přihlašování pohledávek oznámila žalovaná důvod popření, spočívající v údajné neplatnosti postupní smlouvy. V tomto sporu tak paradoxně stojí na jedné straně žalobce (postupník) a vedlejší účastník (postupitel), mezi nimiž není spor o přechod pohledávky. Pohledávka není v insolvenčním řízení uplatňována dvakrát , proto ostatní věřitelé nejsou znevýhodněni, naopak by postupem žalované mohl být nespravedlivě poškozen jak žalobce, tak vedlejší účastník, který neuplatnil svá případná práva. Pro dlužníka je přitom podstatné, jestli dluh existuje, ale není jeho věcí, kdo jej vymáhá. Dlužník má plnit dluh podle pokynů věřitele a otázku, zda pohledávka byla skutečně postoupena, lze řešit jen ve sporu mezi postupitelem a postupníkem. Notifikační úkon byl doložen věrohodně, jeho odeslání doporučenou poštou odpovídá běžným obchodním zvyklostem a námitku, že oznámení nebylo dlužníku doručeno, uplatnila žalovaná až v odvolacím řízení.
 Podle ust. § 7 odst. 1 IZ se pro insolvenční řízení a incidenční spory použijí přiměřeně ustanovení občanského soudního řádu (dále jen o.s.ř. ) nestanoví-li tento zákon jinak nebo není-li takový postup v rozporu se zásadami, na kterých spočívá insolvenční řízení.
 Odvolací soud po zjištění, že odvolání bylo podáno včas a osobou k tomuto úkonu oprávněnou, přezkoumal napadený rozsudek i řízení, které jeho vydání předcházelo, doplnil dokazování (§ 206, § 212, § 212a odst. 1, odst. 5 o.s.ř.) a po té dospěl k závěru, že odvolání není důvodné.
 Předmětem tohoto řízení, po částečném zpětvzetí žaloby, o němž bylo pravomocně rozhodnuto, je určení pravosti pohledávky žalobce ve výši 3,930.151,32 Kč (dále též


text:
předmětná pohledávka ), která představuje provizi za obchodní zastoupení, prováděné pro dlužníka postupitelem West Bohemia Trade s.r.o. podle Smlouvy o obchodním zastoupení ze dne 30.10.2008. Tuto pohledávku žalobce, kterému byla obchodním zástupcem postoupena smlouvou ze dne 9.2.2009, přihlásil do insolvenčního řízení jako pohledávku č. 1. přihláškou, evidovanou pod č. P63, jíž byly přihlášeny celkem tři pohledávky, které žalobce nabyl třemi postupními smlouvami.
 Žalovaná namítala nedostatek aktivní legitimace žalobce, protože všechny tři postupní smlouvy, kterými byly na žalobce postoupeny tři přihlášené pohledávky, jsou podle ní neplatné. Z tohoto důvodu také na přezkumném jednání dne 3.9.2009 tyto žalobcem přihlášené pohledávky popřela.
 Dne 8.1.2010 vstoupil do řízení jako vedlejší účastník na straně žalobce postupitel pohledávky West Bohemia Trade s.r.o., který mimo jiné tvrdil, že dlužníkovi oznámil postoupení pohledávek, v němž pohledávky nezaměnitelně označil. Dne 1.4.2010 proběhlo přípravné jednání za účasti všech účastníků, kteří byli soudem výslovně poučeni, že koncentrace řízení nastane až skončením prvního nařízeného jednání ve věci. U jednání dne 20.5.2010 soud provedl důkazy listinami, žalovaná po té, co bylo k důkazu přečteno oznámení o postoupení pohledávky ze dne 9.2.2009 s podacím lístkem namítla, že samotný podací lístek nepotvrzuje doručení o oznámení a zpochybnila obsah zásilky s poukazem na rozdílnou gramáž zásilek . Podle protokolu o jednání nebyli před jeho skončením účastníci poučeni dle § 119a o.s.ř.
 Odvolací soud zopakoval důkaz listinami, předloženými žalobcem spolu s žalobou, a zjistil: 1. Dne 31.12.2008 vystavil postupitel dlužníkovi fakturu č. 2800100007 na částku 3.888.760,-Kč za obchodní zastoupení v roce 2008 (zjištěno z této faktury). 2. Dne 9.2.2009 byla uzavřena smlouva o postoupení pohledávky mezi žalobcem jako postupníkem a West Bohemia Trade s.r.o. jako postupitelem, kterou se smluvní strany dohodly na postoupení pohledávky ve výši 3.888.760,-Kč, vzniklé dle Smlouvy o obchodním zastoupení ze dne 30.10.2008, uzavřené mezi postupitelem a dlužníkem (zjištěno ze smlouvy o postoupení pohledávky ze dne 9.2.2009). 3. Dne 9.2.2009 vyhotovil postupitel West Bohemia Trade s.r.o. oznámení o postoupení pohledávky, ve kterém postupitel oznamuje dlužníkovi, že postoupil pohledávku v nominální hodnotě 3.888.760,-Kč, vzniklou na základě smlouvy o obchodním zastoupení ze dne 30.10.2008, variabilní symbol 280100007, na žalobce s tím, že doručením oznámení je postoupení pohledávky vůči dlužníkovi účinné (zjištěno z oznámení o postoupením ze dne 11.2.2009). 4. Dne 11.2.2009 byla na Poště Plzeň 23 podána doporučená zásilka č. R 008067271 o hmotnosti 0,021 kg postupitelem West Bohemia Trade s.r.o. na adresu dlužníka (zjištěno z podacího lístku ze dne 11.2.2009). 5. Dne 12.2.2009 vyhotovil dlužník listinu Ověření stavu pohledávek a závazků za rok 2008 adresovanou postupiteli West Bohemia Trade s.r.o., v níž dlužník uznal svůj závazek dle fa. č. 2800100007, ve výši 3.888.760,-Kč (zjištěno z této listiny).
 Podle § 524 odst. 1 občanského zákoníku věřitel může svou pohledávku i bez souhlasu dlužníka postoupit písemnou smlouvou jinému.
 Podle § 526 odst. 1,2 občanského zákoníku, postoupení pohledávky je povinen postupitel bez zbytečného odkladu oznámit dlužníkovi. Dokud postoupení pohledávky není oznámeno dlužníkovi nebo dokud postupník postoupení pohledávky dlužníkovi neprokáže, zprostí se dlužník závazku plněním postupiteli. Oznámí-li dlužníku postoupení pohledávky postupitel, není dlužník oprávněn se dožadovat prokázání smlouvy o


text:
postoupení.
 Po posouzení zjištěných skutečností dospěl odvolací soud k následujícím závěrům.
 V řízení bylo prokázáno, mimo formálních předpokladů věcného projednání žaloby, se kterými se soud prvního stupně správně vypořádal a na jehož odůvodnění odvolací soud odkazuje, že mezi žalobcem jako postupníkem a vedlejším účastníkem na jeho straně jako postupitelem byla podepsána smlouva, datovaná dne 9.2.2009, kterou se smluvní strany dohodly na postoupení pohledávky, označené nominální výší a právním důvodem jejího vzniku. Dne 9.2.2009 vyhotovil postupitel oznámení o postoupení této pohledávky dlužníkovi, v němž je pohledávka nezaměnitelně označena variabilním symbolem faktury, kterou byla fakturována.
 Odvolací soud, shodně jako soud prvního stupně, dospěl k závěru, že v řízení bylo prokázáno podacím lístkem o odeslání doporučené zásilky dne 11.2.2009, že postupitel West Bohemia Trade s.r.o. oznámil dlužníku postoupení předmětné pohledávky. Žalovaná opírala námitky o obsahu poštovní zásilky, podané k přepravě dne 11.2.2009, o hmotnost zásilky a to, že žalobce připojil shodnou kopii podacího lístku ke každé ze tří smluv o postoupení pohledávek, kterými dokládal tu kterou ze tří přihlášených pohledávek. Vysvětlení žalobce, že všechna tři oznámení o postoupení pohledávek byla podána na poštu v jedné zásilce až dne 11.2.2009, neboť první dvě z nich byla vyhotovena dne 9.2.2009 a třetí až dne 10.2.2009, se odvolacímu soudu jeví věrohodné a odpovídá i časové návaznosti úkonů. Tvrzení žalobce, že v pondělí dne 9.2.2009 byly vyhotoveny smlouvy o postoupení a dvě oznámení o postoupení, po té v úterý dne 10.2.2009 byla vyhotovena další notifikace a tyto listiny byly jednou zásilkou odeslány na adresu dlužníka až ve středu dne 11.2.2009, nepřímo potvrzuje i Ověření stavu pohledávek a závazků za rok 2008 , který dlužník vyhotovil den po odeslání oznámení, ve čtvrtek dne 12.2.2009. V souladu s tvrzením o notifikaci je i tvrzení žalobce, že dokumenty k pohledávkám, včetně oznámení o postoupení, byly žalobci postupitelem předány protokolárně následně v pondělí dne 16.2.2009.
 Těmto skutečnostem odpovídají i procesní stanoviska žalobce a vedlejšího účastníka v tomto řízení i úkony žalobce v insolvenčním řízení. Žalobce již v doplnění přihlášky pohledávky, doručené insolvenčnímu soudu dne 31.8.2009, tvrdil a dokládal notifikaci postoupení, aniž by v této době byla jeho pohledávka žalovanou popřena z důvodu neplatnosti postupní smlouvy (k tomu došlo následně až dne 3.9.2009). Žalovaná ve vyjádření k žalobě (doručeném soudu dne 20.10.2009), namítala neplatnost postupních smluv z důvodu dle § 37 odst. 1 občanského zákoníku.Vedlejší účastník v procesním stanovisku, doručeném soudu dne 8.1.2010, tvrdil, že postoupení pohledávky dlužníkovi oznámil. Vedlejším účastníkem tvrzená notifikace nebyla na přípravném jednání dne 1.4.2010 žalovanou zpochybněna, tuto námitku vznesla až u jednání dne 20.5.2010 po té, co vedlejší účastník odkázal na rozhodnutí Nejvyššího soudu ze dne 9.12.2009, sp. zn. 31 Cdo 1328/2007. Z procesních postojů účastníků na straně žalobce nelze proto usuzovat, že tvrzení o oznámení postoupení by bylo reakcí na námitky žalované o určitosti postupní smlouvy.
 Z uvedených důvodů bylo i podle odvolacího soudu podacím lístkem o podání doporučené zásilky postupníkem dne 11.2.2009 na adresu dlužníka prokázáno, že postoupení pohledávky bylo dlužníku oznámeno. Tvrzení žalované, že tento úkon v materiálech dlužníka nedohledala, nemá za daných okolností


text:
na závěr o prokázání oznámení dopad. Odvolací námitku, že soud učinil na základě zjištění z podacího lístku nesprávný závěr (viz bod c/ rekapitulace odvolání), není proto důvodná.
 Oznámením postoupení pohledávky postupitelem dochází pro dlužníka jen ke změně osoby, oprávněné přijmout plnění, a dlužník se svého závazku zprostí plněním postupníku.Tímto úkonem nedochází ke změně osoby věřitele, k tomu může dojít jen podle platné postupní smlouvy. Nelze však souhlasit s žalovanou, že pokud je postoupení dlužníku oznámeno postupitelem a dlužník má k dispozici postupní smlouvu, kterou vyhodnotí jako neplatnou, má na výběr , komu bude plnit. V takovémto případě by neměl především dlužník jistotu, zda se plněním vybrané osobě svého závazku zprostí. V tomto smyslu směřuje úprava § 526 odst. 1, věta druhá a odst. 2 občanského zákoníku k ochraně dlužníka, pro něhož, z hlediska plnění, není rozhodné, zda k postoupení pohledávky skutečně došlo či nikoli.
 Proto pro dlužníka při plnění závazku, který odpovídá pohledávce, jež byla věřitelem postoupena, a ten postoupení dlužníku oznámil, není z hlediska hmotného práva rozhodné, zda postupník skutečně pohledávku nabyl či nikoli. Svého závazku se zprostí plněním oznámenému postupníku. Z tohoto důvodu dlužníku ve sporu o plnění pohledávky nepřísluší námitka nedostatku aktivní věcné legitimace postupníka (s výjimkou případů dle § 525 občanského zákoníku nebo pokud by došlo v důsledku postoupení ke zhoršení právního postavení dlužníka, viz rozsudek Nejvyššího soudu ze dne 9.12.2009, sp. zn. 31 Cdo 1328/2007, publikovaný ve Sbírce soudních rozhodnutí a stanovisek pod č. 61/2010). Tento názor neznamená relativizaci účinků neplatné postupní smlouvy, ale je ve prospěch právní jistoty dlužníka. Pokud je postupní smlouva neplatná,nemůže se její (ne)účinek, pokud je postoupení notifikováno, vůči dlužníkovi projevit, protože ten přivodí zánik svého závazku plněním postupníkovi bez ohledu na to, kdo je skutečným věřitelem pohledávky.
 Shora uvedený závěr je podle odvolacího soudu plně aplikovatelný i v insolvenčním řízení. Insolvenční správce je při plnění svých zákonných povinností povinen přezkoumávat přihlášky pohledávek na základě všech doložených dokladů. Pokud je mu však předloženo oznámení o postoupení pohledávky postupitelem (pokud se nejedná o případ dle § 525 občanského zákoníku či tím není zhoršeno právní postavení dlužníka) ani jemu nepřísluší vznášet námitku neplatnosti postupní smlouvy, neboť v insolvenčním řízení nemá podle hmotného práva ve vztahu k věřitelům dlužníka více práv, než má dlužník sám. K použitelnosti shora formulovaných závěrů na konkursní úpravu se vyslovil Nejvyšší soud v rozsudku ze dne 9.12.2009, sp. zn. 31 Cdo 1328/2007 (který je dostupný na webových stránkách tohoto soudu). Podle názoru Nejvyššího soudu námitka neplatnosti postupní smlouvy v řízení o určení pravosti nevykonatelné postoupené pohledávky nepřísluší popírajícímu správci konkursní podstaty ani popírajícím věřitelům.
 V této věci žalovaná netvrdila nic, z čeho by vyplývaly důvody dle § 525 odst. 1, věta druhá, odst. 2 občanského zákoníku či závěr, že postoupením pohledávky by se zhoršilo právní postavení dlužníka, a takovéto skutečnosti ani v řízení nevyšly najevo. K námitce žalované, že okamžik doručení notifikace má zásadní význam pro možnost započítávání pohledávek a že žalobce nabyl pohledávku účelově za účelem jejího započtení oproti svému závazku vůči dlužníku, odvolací soud uvádí, že přípustnost


text:
úkonu započtení pohledávky po zjištění úpadku je vázána na splnění přesně určených pravidel, za kterých lze tento úkon učinit (§ 140 odst. 2, 3 IZ). Otázku, zda postoupení bylo či nebylo učiněno se spekulativním záměrem, lze posuzovat v jiném řízení v případě, kdy by postupník učinil úkon započtení, a o jeho účincích ve vztahu k závazku vůči dlužníkovi by byl veden spor.
 Z výše uvedených důvodů není opodstatněná odvolací námitka žalované podle které soud prvního stupně nesprávně uzavřel, že jí nepřísluší námitka neplatnosti postupní smlouvy (viz bod d/ rekapitulace odvolání žalované).
 Důvodná není ani odvolací námitka žalované, že soud nepoučil v závěru prvního nařízeného jednání o věci účastníky podle § 119a o.s.ř. (viz bod a/ rekapitulace odvolání). Podle protokolu o jednání účastníci nebyli poučeni o tom, že všechny rozhodné skutečnosti musejí uvést a důkazy označit do doby, než soud vyhlásí rozhodnutí (opačné tvrzení vedlejšího účastníka nemá oporu v obsahu spisu). Tuto vadu však nelze posuzovat jako vadu podle § 219a odst. 1 o.s.ř., neboť účastníci byli při přípravném jednání poučeni o koncentraci řízení k okamžiku skončení prvního jednání o věci.
 Nelze souhlasit ani s odvolací námitkou, že žalovaná pro nedostatek poučení dle § 119a o.s.ř. nemohla navrhnout, aby žalobce prokázal , že dlužníkovi oznámení o postoupení doručil (viz bod b/ rekapitulace odvolání). Je povinností žalobce, který tvrdil, že postoupení bylo oznámeno, aby své tvrzení prokázal (§ 101 odst. 1 o.s.ř.), což, jak je uvedeno shora, se v tomto řízení stalo. Nelze souhlasit ani s názorem vedlejšího účastníka, že námitku k doručení oznámení vznesla žalovaná opožděně, když, jak plyne z protokolu o jednání dne 20.5.2010, žalovaná v reakci na důkaz podacím lístkem ze dne 11.2.2009 uvedla, že podle ní samotný tento důkaz doručení nepotvrzuje.
 Ze shora uvedených důvodů proto odvolací soud napadený rozsudek, včetně výroku o náhradě nákladů řízení, podle § 219 o.s.ř. jako věcně správný potvrdil (§ 219 o.s.ř.).
 O náhradě nákladů odvolacího řízení rozhodl odvolací soud podle § 224 odst. 1 a § 202 odst. 1 IZ, když v tomto sporu nemají žalobce a vedlejší účastník právo na náhradu nákladů řízení proti žalované.
 Odvolací soud se, z důvodů hospodárnosti procesu, nezabýval otázkou určitosti postupní smlouvy, kterou byla na žalobce postoupena předmětná pohledávka. Přesto však, nad rámec tohoto rozhodnutí, připomíná, že podstatou určitého vymezení postupované pohledávky v postupní smlouvě je její nezaměnitelnost, která je zkoumána i hlediska nemožnosti její záměny s jinou pohledávkou za týmž povinným (viz usnesení Nejvyššího soudu ze dne 26.3.2008, sp.zn. 32 Odo 1242/2005, dostupné na webových stránkách Nejvyššího soudu). V této věci, z dosud předložených listin, zejména Ověření stavu pohledávek a závazků za rok 2008 vyplývá, že ke dni jeho zpracování měl postupitel za dlužníkem jen jedinou pohledávku ve výši 3.888.760,-Kč.
 P o u č e n í : Proti tomuto rozsudku n e n í dovolání přípustné, ledaže na základě dovolání, podaného prostřednictvím Krajského soudu v Ostravě ve lhůtě dvou měsíců od doručení rozhodnutí odvolacího soudu, dospěje dovolací soud k závěru, že napadené rozhodnutí má ve věci samé po právní stránce zásadní právní význam. O


text:
III. ÚS 168/05
 III.ÚS 168/05 ze dne 4. 5. 2005
 Ústavní soud rozhodl dne 4. května 2005 v senátě složeném z předsedy JUDr. Jiřího Muchy a soudců JUDr. Pavla Holländera a JUDr. Miloslava Výborného mimo ústní jednání bez přítomnosti účastníků ve věci ústavní stížnosti stěžovatele A. N., zastoupeného Mgr. Janou Hamplovou, advokátkou v Mohelnici, U Brány 16, proti usnesení Krajského soudu v Ostravě ze dne 22. prosince 2004, sp. zn. 15 Co 516/2004, a rozsudku Okresního soudu v Šumperku ze dne 20. listopadu 2003, sp. zn. 10 C 147/2003, takto:
 Ústavní stížností, podanou včas (§ 72 odst. 3 zák. č. 182/1993 Sb., ve znění pozdějších předpisů, dále jen zákon o Ústavním soudu ) a co do formálních náležitostí ve shodě se zákonem [§ 30 odst. 1, § 34, § 72 odst. 1 písm. a), odst. 6 zákona o Ústavním soudu], napadl stěžovatel usnesení Krajského soudu v Ostravě ze dne 22. prosince 2004 (15 Co 516/2004-76 - v ústavní stížnosti nesprávně označeno toto rozhodnutí jako rozsudek) a jemu předcházející rozsudek Okresního soudu v Šumperku ze dne 20. listopadu (10 C 147/2003-49), ve znění opravného usnesení ze dne 3. května 2004, a tvrdil, že v řízení o povolení obnovy řízení před obecnými soudy bylo porušeno jeho ústavně zaručené právo na soudní ochranu (čl. 36 odst. 1 Listiny základních práv a svobod), a to tím, že předložil znalecký posudek, který prokazuje, že mu bylo uloženo plnit to, co plnit neměl. Tento důkaz nemohl být předložen v původním řízení, neboť materiály potřebné k jeho vypracování byly založeny v soudním spisu. V původním řízení jej obecné soudy odmítly provést. Stěžovatel proto navrhl zrušit napadená rozhodnutí obecných soudů, jak jsou vpředu označena.
 Podle § 228 odst. 1 o. s. ř., ve znění účinném do 31. prosince 2000, pravomocný rozsudek nebo usnesení, kterým bylo rozhodnuto ve věci samé, může účastník napadnout návrhem na obnovu řízení: a) jsou-li tu skutečnosti, rozhodnutí nebo důkazy, které bez své viny nemohl použít v původním řízení, pokud mohly přivodit pro něho příznivější rozhodnutí ve věci; b) lze-li provést důkazy, které nemohly být provedeny v původním řízení, pokud mohly přivodit pro něho příznivější rozhodnutí ve věci.
 V této souvislosti lze v souladu s ustálenou judikaturou Ústavního soudu konstatovat, že Ústavní soud není součástí soustavy obecných soudů (k tomu srov. např. nález ve věci III. ÚS 23/93 in Ústavní soud České republiky: Sbírka nálezů a usnesení - svazek 1., č. 5, Praha 1994) a že mu nepřísluší posuzovat, zda stěžovatelem navržené důkazy a tvrzené skutečnosti zakládají důvod pro povolení obnovy řízení za předpokladu, že v řízení o ní nebylo porušeno některé z ústavně zaručených práv stěžovatele; takovéto porušení však shledáno nebylo, neboť obecné soudy návrh stěžovatele na povolení obnovy řízení řádně projednaly, v odůvodnění svých rozhodnutí uvedly, jakými úvahami se při rozhodování řídily a z jakých důvodů neshledaly tvrzení stěžovatele souladné s taxativně vymezenými podmínkami povolení obnovy řízení (§ 167 odst. 2, § 157 odst. 2 o. s. ř.), z čehož je patrno, že ve věci posuzované ústavní stížnosti k porušení čl. 36 odst.


text:
1 Listiny základních práv a svobod nedošlo.
 Ústavní soud podotýká, že návrh na provedení důkazu znaleckým posudkem, jímž stěžovatel odůvodňuje povolení obnovy řízení, byl v původním řízení vznesen, obecné soudy se jím tedy musely zabývat a uvést (odůvodnit), proč jej neprovedly. Jinak by se jednalo podle konstantní judikatury Ústavního soudu o tzv. opomenutý důkaz. Pokud původní rozhodnutí trpěla uvedenou vadou, měl stěžovatel možnost brojit proti těmto rozhodnutím, což také učinil ústavní stížností podanou dne 20. 11. 2001, kterážto však byla Ústavním soudem jako zjevně neopodstatněná odmítnuta usnesením sp. zn. III. ÚS 669/01 ze dne 4. 6. 2002. Jinými slovy řečeno, důkaz, na základě něhož žádá stěžovatel povolení obnovy řízení, novým důkazem (skutečností) není.
 Z výše rozvedených důvodů byl návrh na zrušení ústavní stížností napadených rozhodnutí obecných soudů posouzen jako zjevně neopodstatněný [§ 43 odst. 2 písm. a) zákona] a jako takový jej Ústavní soud odmítl.


text:
I. ÚS 663/05
 I.ÚS 663/05 ze dne 24. 2. 2006
 Ústavní soud rozhodl dnešního dne v senátě složeném z předsedy Františka Duchoně a soudců Vojena Güttlera a Ivany Janů ve věci ústavní stížnosti stěžovatelky IMOPLAN, spol. s r. o., se sídlem Tř. Osvobození 1388/60a, Karviná - Nové Město, zastoupené Mgr. Martinem Skybou, advokátem se sídlem v Moravské Ostravě, Preslova 9, proti rozsudku Nejvyššího správního soudu ze dne 16. 8. 2005, č. j. 5 Afs 15/2004-84, za účasti Nejvyššího správního soudu jako účastníka řízení a Ministerstva financí jako vedlejšího účastníka řízení, takto:
 Ústavní stížností doručenou Ústavnímu soudu dne 28. 11. 2005, která po formální stránce splňuje náležitosti požadované zákonem č. 182/1993 Sb., o Ústavním soudu, ve znění pozdějších předpisů (dále jen "zákon o Ústavním soudu"), se stěžovatelka domáhá zrušení v záhlaví uvedeného rozhodnutí Nejvyššího správního soudu. Svou ústavní stížnost opírá stěžovatelka o následující důvody.
 Stěžovatelka má za to, že daň, která jí byla vyměřena dodatečným platebním výměrem vydaným Finančním úřadem v Havířově ze dne 18. 8. 1999, č. j. 56897/99/370911/5131, potvrzeným rozhodnutím Finančního ředitelství v Ostravě č. j. 7221/120/1999 ze dne 9. 5. 2000, byla stěžovatelce uložena v rozporu se zákonem, neboť v daňovém řízení nebylo dle stěžovatelky postupováno v souladu s daňovými zákony. Městský soud v Praze pak dle stěžovatelky pochybil, když odmítnul její žalobu a postupoval přitom v rozporu s ustanovením § 65 odst. 1 zák. č. 150/2002 Sb., soudní řád správní, (dále jen "s. ř. s."). Dle stěžovatelky Městský soud v Praze postupoval také v rozporu s § 49 až § 51 a § 76 zák. č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, (dále jen "o. s. ř."), když rozhodoval bez souhlasu stěžovatelky bez nařízeného jednání. Městský soud v Praze ani Nejvyšší správní soud se dle stěžovatelky řádně nezabývaly rozdílnou právní úpravou obsaženou v § 65 odst. 1 s. ř. s. oproti právní úpravě obsažené v § 244 o. s. ř. V dalším stěžovatelka odkazuje na námitky nezákonnosti uvedené v kasační stížnosti.
 Stěžovatelka tvrdí, že napadeným rozhodnutím byla porušena její práva zakotvená v čl. 11 odst. 5, čl. 36 odst. 2 a čl. 38 odst. 2 Listiny základních práv a svobod.
 Znění těchto článků Listiny základních práv a svobod je následující.
 Čl. 11 odst. 5 Listiny základních práv a svobod: Daně a poplatky lze ukládat jen na základě zákona. Čl. 36 odst. 2 Listiny základních práv a svobod: Kdo tvrdí, že byl na svých právech zkrácen rozhodnutím orgánu veřejné správy, může se obrátit na soud, aby přezkoumal zákonnost takového rozhodnutí, nestanoví-li zákon jinak. Z pravomoci soudu však nesmí být vyloučeno přezkoumávání rozhodnutí týkajících se základních práv a svobod podle Listiny.
 Ze spisu Městského soudu v Praze sp. zn. 9 Ca 37/03, který si Ústavní soud vyžádal, vyplynuly následující skutečnosti: Usnesením Městského soudu v Praze ze dne 31. 10. 2003, č. j. 9 Ca 37/2003 - 45, byla odmítnuta žaloba stěžovatelky proti rozhodnutí Ministerstva financí ze dne 18. 12. 2002, č. j. 543/3019/2002, jímž nebylo podle § 55b zákona č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků, (dále jen "daňový


text:
řád") povoleno přezkoumání rozhodnutí Finančního ředitelství v Ostravě č. j. 7221/120/1999 ze dne 9. 5. 2000, kterým bylo zamítnuto odvolání stěžovatelky proti dodatečnému platebnímu výměru vydanému Finančním úřadem v Havířově ze dne 18. 8. 1999, č. j. 56897/99/370911/5131 na daň z příjmů právnických osob za zdaňovací období roku 1997 vydaným na doměřenou částku daně ve výši 3 951 870 Kč. V odůvodnění svého usnesení Městský soud v Praze uvedl, že řízení podle § 55b daňového řádu se rozpadá do dvou fází. V prvé se rozhoduje o tom, zda přezkoumání vůbec bude povoleno či nařízeno a ve druhé fázi, poté, co již přezkoumání bylo povoleno či nařízeno, provádí přezkumné řízení správce daně, který ve věci rozhodl v posledním stupni a rozhoduje o tom, zda bude původní rozhodnutí nahrazeno jiným, změněno či zrušeno, přičemž je vázán právním názorem správce daně, který přezkumné řízení povolil či nařídil. Proto jen v případě, že řízení bylo nově otevřeno, přichází v úvahu další rozhodnutí, jímž může být původní rozhodnutí potvrzeno tam, kde se v přezkumném řízení nezákonnost neshledala, nebo se zruší, nahradí jiným či změní, bylo-li rozhodnutí vydáno v rozporu s právními předpisy, nebo na základně podstatných vad řízení. Rozhodnutí Ministerstva financí, které bylo vydáno v prvé zmíněné fázi řízení, dle Městského soudu v Praze však nezasáhlo do subjektivních hmotněprávních oprávnění a povinností stěžovatelky, neboť jím Ministerstvo financí pouze vyjádřilo, že se věcí dále nebude zabývat. Proti tomuto usnesení Městského soudu v Praze podala stěžovatelka kasační stížnost, která byla rozsudkem Nejvyššího správního soudu ze dne 16. 8. 2005, č.j. 5 Afs 15/2004-84, zamítnuta, neboť Nejvyšší správní soud dle odůvodnění napadeného rozsudku neshledal nezákonnost v postupu Městského soudu v Praze, který podle § 46 odst. 1 písm. d) s. ř. s. žalobu odmítl, když základní předpoklad, aby mohlo být napadené rozhodnutí přezkoumáno soudem podle § 65 a následujících o. s. ř., nebyl v dané věci naplněn. Dle Nejvyššího správního soudu tak chybí legitimace k žalobě ve správním soudnictví, protože výrokem o tom, že přezkoumání povoleno nebude, se nezasahuje do žádného subjektivního práva stěžovatelky. Nejvyšší správní soud k námitce stěžovatelky v odůvodnění napadeného rozhodnutí dále uvedl, že soud I. stupně neporušil právo stěžovatelky na spravedlivý proces tím, že žalobu odmítl bez nařízeného jednání; nařídit jednání totiž předvídá pouze ust. § 49 odst. 1 o. s. ř., a to za účelem projednání věci samé. Dle Nejvyššího správního soudu nelze považovat za porušení zákona, jestliže soud dojde k závěru, že není třeba nařizovat jednání proto, že žalobu nelze věcně projednat, byť i v poučení naznačil, že projednání věci do úvahy přichází, rozhodující je, že rozhodnutí, které nakonec v tomto směru učinil, je v souladu se zákonem.
 K stěžejní námitce stěžovatelky, že Městský soud v Praze ani Nejvyšší správní soud nepostupovaly v souladu s ustanovením § 65 odst. 1 s. ř. s. a nezabývaly se porušením práv stěžovatelky v řízení předcházejícím vydání rozhodnutí vedlejšího účastníka o přezkoumání daňového rozhodnutí, uvádí Ústavní soud následující. Ústavní soud se otázkou soudního přezkumu rozhodnutí finančních orgánů podle ustanovení § 55b daňového řádu již v minulosti


text:
zabýval vícekrát. Plénum Ústavního soudu v této věci vydalo sjednocující stanovisko Pl. ÚS 12/2000-st., podle kterého rozhodnutí o nepovolení přezkoumání rozhodnutí vydaného dle citovaného ustanovení má procesní povahu a nepodléhá proto soudnímu přezkumu. Ústavní soud v této souvislosti uvedl, že se "jedná o dvojí prostředky ochrany práva. Jednak jsou to prostředky instanční (řádné) a mimořádné (obnova řízení), jednak soudní (správní žaloba) - tedy prostředky, které může strana využít (má na ně tak říkajíc právní nárok). Vedle toho existují i prostředky jiné, dozorčí, mezi něž patří právě přezkoumání podle § 55b daňového řádu. Ty slouží k ochraně objektivního práva a strana na ně nárok nemá. Pokud se stěžovatelka odvolává na to, že v případě rozhodování podle § 55b daňového řádu se jedná o rozhodnutí o právech a povinnostech, pak to platí jen tehdy, jestliže v prvé fázi přezkoumání bylo rozhodnutí k přezkumu vůbec otevřeno a teprve ve druhé fázi bylo zrušeno, nahrazeno jiným nebo změněno. Ve shodě s důsledky plynoucími z citovaného názoru pléna, jímž je vázán, když předmětné ustanovení daňového řádu zůstalo v mezidobí nedotčeno, má ve věci rozhodující I. senát Ústavního soudu za to, že v záhlaví uvedeným usnesením Nejvyššího správního soudu, který shodně s Městským soudem v Praze neměl rozhodnutí vedlejšího účastníka za rozhodnutí, které zakládá žalobní legitimaci ve smyslu § 65 odst. 1 s. ř. s, nedošlo k porušení ústavně zaručeného práva stěžovatelky na soudní ochranu. Z výše uvedeného pak vyplývá, že obecné soudy nemohly přezkoumávat postup finančních orgánů v daňovém řízení, na jehož nezákonnost stěžovatelka v kasační i ústavní stížnosti upozorňovala, takovými námitkami stěžovatelky se tedy nemohl zabývat na základě ústavní stížnosti podané proti napadenému usnesení Nejvyššího správního soudu ani Ústavní soud.
 Pokud v této souvislosti stěžovatelka v ústavní stížnosti namítá, že Městský soud v Praze ani Nejvyšší správní soud se řádně nezabývaly rozdílnou právní úpravou obsaženou v § 65 odst. 1 s. ř. s. oproti právní úpravě obsažené v § 244 o. s. ř., nelze této její námitce přisvědčit. Skutečnost, že Městský soud v Praze v odůvodnění kasační stížností napadeného rozhodnutí mimo jiné poukázal na judikaturu Nejvyššího správního soudu ve věcech, v nichž byla dána příslušnost Nejvyššího správního soudu na základě přechodných ustanovení o. s. ř., nemůže nic změnit na výše uvedeném závěru obecných soudů i Ústavního soudu o povaze rozhodnutí vydaného dle § 55b daňového řádu. Jak Nejvyšší správní soud stěžovatelce vyložil, podle přechodného ustanovení § 130 s. ř. s. neskončená řízení podle části páté hlavy druhé o. s. ř. účinného přede dnem nabytí účinnosti tohoto zákona, v nichž nebylo rozhodnuto do dne nabytí účinnosti tohoto zákona, se dokončí podle ustanovení části třetí hlavy druhé dílu prvního tohoto zákona, Nejvyšší správní soud také upozornil, že jeho dosavadní judikatura vychází z tohoto přechodného ustanovení soudního řádu správního i ve věcech, které přešly na Nejvyšší správní soud postupem dle § 132 s. ř. s. V postupu Městského soudu v Praze a potažmo pak Nejvyššího správního soudu tedy nelze shledat pochybení ve směru naznačeném stěžovatelkou, když žaloba stěžovatelky podaná za účinnosti soudního řádu správního byla Městským soudem


text:
v Praze projednávána, stejně jako právní věci, ve kterých rozhodoval Nejvyšší správní soud na základě cit. přechodných ustanovení s. ř. s., v intencích soudního řádu správního.
 K námitce stěžovatelky, že Městský soud v Praze postupoval v rozporu s § 49 až § 51 a § 76 o. s. ř., když rozhodoval bez souhlasu stěžovatelky bez nařízeného jednání, Ústavní soud odkazuje v této části na odůvodnění napadeného rozhodnutí, ve kterém Nejvyšší správní soud uvedl, že soud I. stupně neporušil právo na spravedlivý proces tím, když žalobu odmítl bez nařízeného jednání; nařídit jednání totiž předvídá pouze § 49 odst. 1 o. s. ř., a to pouze za účelem projednání věci samé. Ústavní soud v této souvislosti dodává, že Městský soud v Praze rozhodnutím ze dne 31. 10. 2003, č. j. 9 Ca 37/2003 - 45, odmítl žalobu stěžovatelky dle § 46 odst. 1 s. ř. s. Odmítnutí návrhu však není rozhodnutím ve věci samé. Umožňuje, aby soud projednal pozdější návrh téhož účastníka, pokud se v něm nenacházejí nedostatky, které byly důvodem odmítnutí předchozího návrhu, nebo pokud překážky, které projednání předchozího návrhu bránily, pominuly (srovnej Vopálka, V., Mikule, V., Šimůnková, V., Šolín, M. Správní řád soudní. Komentář. 1. vydání. Praha : C. H. Beck, 2004, 95 s.). Městský soud v Praze tedy postupoval v souladu se zákonem, pokud v případě, kdy žalobu stěžovatelky odmítl, rozhodl bez nařízení jednání, byť se stěžovatelka nařízení jednání domáhala. Vzhledem k tomu lze označit za ústavně konformní postup Nejvyššího správního soudu, který v stěžovatelkou namítanému postupu soudu prvního stupně neshledal nezákonnost.


text:
PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Sestavila Sylva Šiškeová - PDF
 PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Sestavila Sylva Šiškeová
 Download "PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Sestavila Sylva Šiškeová"
 1 2 PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Sestavila Sylva Šiškeová Ukazka knihy z internetoveho knihkupectvi3 Vzor citace: Šiškeová, S.: Přehled judikatury z oblasti živnostenského podnikání. Wolters Kluwer ČR, a. s., Praha 2010, s Právní stav citované judikatury byl uzavřen ke dni Wolters Kluwer ČR, a. s., 2010 ISBN (brož.) ISBN (epub) ISBN (mobi) ISBN (pdf) Všechny naše publikace si můžete objednat na adrese: Wolters Kluwer ČR, a. s., U nákladového nádraží 6, Praha 3 tel.: , fax: ,4 Obsah PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Úvod I. DRUHY ŽIVNOSTÍ Ohlašovací živnosti A. Vázané živnosti Daňový poradce provozující účetní poradenství Správné zařazení živnosti mezi živnosti vázané B. Volné živnosti Ohlášení volné živnosti Provozování koncesované živnosti na základě oprávnění k živnosti volné Živnost realitní činnost a prodej zboží v obchodě Koncesované živnosti Koncese pro státní podnik Další podmínky provozování koncesované živnosti Provozování koncesované živnosti bez příslušného oprávnění Zrušení koncesované živnosti taxislužba Prokázání odborné způsobilosti pro vydání koncese II. PROVOZOVÁNÍ ŽIVNOSTI Bezúhonnost Kdy je podmínka bezúhonnosti v rozporu s ústavním pořádkem Ztráta bezúhonnosti a účinky zahlazení odsouzení Pojmy spolehlivost a bezúhonnost Vliv změny trestního zákona na posuzování bezúhonnosti Trestné činy vedoucí ke ztrátě bezúhonnosti Odpovědný zástupce Ustanovení odpovědného zástupce nezprošťuje podnikatele jeho povinností Ohlášení nesprávného odpovědného zástupce nezakládá bezdůvodné obohacení Výkon pracovní činnosti na základě živnostenského oprávnění Simulace smlouvy o sdružení, výkon prací na živnostenský list Výkon prací na základě živnostenského oprávnění Provozovna Pojem vedlejší provozovna Pojem provozovna podle zákona o lihu a živnostenského zákona Zákaz prodeje lihovin a tabákových výrobků v provozovně na tržišti Zákaz prodeje tabákových výrobků a lihovin mimo provozovny k tomu určené Ostatní aspekty provozování živnosti Daňová bezdlužnost jako zákonná podmínka podnikatelské činnosti Regulace stánkového prodeje tržním řádem Vymezení prodejních míst v tržním řádu Povaha živnostenského listu Prodej upomínkových předmětů příspěvkovou organizací Omezení práva podnikat Kdy nejde o provozování živnosti5 Obsah III. ŘÍZENÍ VE VĚCECH ŽIVNOSTENSKÉHO PODNIKÁNÍ Obecná specifika řízení Nevydání živnostenského oprávnění po ohlášení volné živnosti Prodloužení platnosti oprávnění k podnikání dovolená nepravá retroaktivita Nepředložení neexistující listiny správnímu orgánu Ohlašovací povinnost při změně statutárního orgánu a následky dodatečného ohlášení po zákonné lhůtě Prokázání odborné způsobilosti pro vydání koncese; důkaz z opaku Pozastavení provozování živnosti Pozastavení provozování živnosti pro rozpor se stavebním zákonem Zrušení živnostenského oprávnění Podnikání po zrušení živnostenského oprávnění Zrušení živnostenského oprávnění je správním uvážením IV. SPRÁVNÍ DELIKTY A TRESTNÉ ČINY NA ÚSEKU ŽIVNOSTENSKÉHO PODNIKÁNÍ Správní delikty Neoprávněné provozování koncesované živnosti na základě oprávnění k živnosti volné Nutnost zjistit, kdo je dopravcem Provozování živnosti prostřednictvím jiného Zrušení koncesované živnosti taxislužba Dvojí porušení povinností provozovatele taxislužby Odebrání dokladu o způsobilosti řidiče taxislužby Regulace reklamy a právo podnikat Trestné činy Nedovolené rozšíření předmětu podnikání; vymezení rozsahu trestu zákazu činnosti Stanovení výše škody u neoprávněného podnikání Neoprávněné poskytování služeb mající povahu drobného živnostenského podnikání Meze udělení trestu zákazu činnosti Větší rozsah neoprávněného podnikání Podvod a neoprávněné podnikání Trestné činy


text: vedoucí ke ztrátě bezúhonnosti PŘÍLOHY Listina základních práv a svobod Živnostenský zákon Zákon č. 140/1961 Sb., trestní zákon Přehled uveřejněných judikátů podle právních předpisů Věcný rejstřík6 PŘEHLED JUDIKATURY z oblasti živnostenského podnikání Úvod Sestavila Sylva Šiškeová Předkládaná publikace obsahuje výběr judikatury z oblasti práva živnostenského podnikání. Výběr zahrnuje rozhodnutí Ústavního soudu, Nejvyššího soudu, Nejvyššího správního soudu, Vrchního soudu v Praze, jakož i krajských soudů, jež byla publikována ve sbírkách judikatury či v časopisecké podobě (viz seznam zkratek). Práce je systematicky členěna do čtyř částí, jež jsou dále strukturovány. První část se zabývá problematikou jednotlivých druhů živností, druhá část se věnuje základním aspektům provozování živnosti, jako je bezúhonnost podnikatele, provozovna, ustanovení odpovědného zástupce atd. Další, v pořadí třetí kapitola obsahuje judikaturu vztahující se k řízení ve věcech živnostenského podnikání. Poslední část se pak věnuje správním deliktům a trestným činům na úseku živnostenského podnikání. V přílohách publikace najde čtenář plné znění živnostenského zákona (bez obsáhlých příloh, jež jsou však snadno k nalezení např. v systému ASPI) i relevantní ustanovení Listiny základních práv a svobod a trestního zákona. Pro lepší orientaci obsahuje kniha dva rejstříky: rejstřík věcný a rejstřík právních předpisů. Pokud není uvedeno jinak, právní předpisy uváděné v jednotlivých judikátech reflektují znění právních předpisů rozhodné pro jednotlivé právní případy. Některé judikáty byly pro lepší orientaci v textu redakčně kráceny; tím však nebyly dotčeny jejich nosné části, mající zobecňující povahu. Autorka 77 Úvod Seznam zkratek: ASPI PrRo Rt SbNSS SbÚS SoJ SjS SP SoRo Systém ASPI (provozuje Wolters Kluwer ČR, a. s.) Právní rozhledy (vydává C. H. Beck) Sbírka soudních rozhodnutí a stanovisek (vydává Nejvyšší soud ČR v nakladatelství LexisNexis CZ s. r. o.) Sbírka rozhodnutí Nejvyššího správního soudu (vydává Nejvyšší správní soud v nakladatelství ASPI, a. s., od června 2009 přejmenovaném na Wolters Kluwer ČR, a. s.) Sbírka nálezů a usnesení Ústavního soudu České republiky (vydává C. H. Beck) Soudní judikatura z oblasti občanského, obchodního a pracovního práva (vydává nakladatelství ASPI, a. s., od června 2009 přejmenované na Wolters Kluwer ČR, a. s.) Soudní judikatura ve věcech správních (do dubna 2000 vydávalo nakladatelství Codex Bohemia, s. r. o., od května 2000 do konce roku 2002 ASPI Publishing, s. r. o.) Soudní judikatura ve věcech správních Úplný přehled soudních rozhodnutí vydávaných v letech jako příloha časopisu Správní právo. Uspořádal JUDr. Michal Mazanec. (V roce 1999 vydalo nakladatelství Linde Praha, a. s.) Soudní rozhledy (vydává C. H. Beck) 88 Vázané živnosti I. DRUHY ŽIVNOSTÍ 1.1 Ohlašovací živnosti A. Vázané živnosti 1. Daňový poradce provozující účetní poradenství 6 odst. 8 zák. ČNR č. 523/1992 Sb., o daňovém poradenství a Komoře daňových poradců České republiky 19 odst. 1 zák. ČNR č. 552/1991 Sb., o státní kontrole Na daňového poradce, který je zároveň držitelem živnostenského oprávnění k provozování vázané živnosti činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence, se při provozování účetního poradenství, vedení účetnictví a vedení daňové evidence vztahuje 6 odst. 8 zák. ČNR č. 523/1992 Sb., o daňovém poradenství a Komoře daňových poradců České republiky, který upravuje jeho povinnost zachovávat mlčenlivost o všech skutečnostech, o


text: nichž se dozvěděl v souvislosti s výkonem daňového poradenství. Rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne , sp. zn. 15 Ca 62/2005 č. 1261/2007 SbNSS Dne uložil Městský úřad Chomutov žalobci pokutu dle 19 odst. 1 zákona č. 552/1991 Sb., o státní kontrole (dále též zákon o státní kontrole ), ve výši Kč. Rozhodnutí odůvodnil zejména tím, že žalobce nesplnil povinnost vyplývající z 14 odst. 1 téhož zákona, neboť ve stanovené lhůtě na žádost kontrolního pracovníka nepředložil originální doklady a další písemnosti a neposkytl požadované pravdivé a úplné informace o zjišťovaných a souvisejících skutečnostech. Proti tomuto rozhodnutí podal žalobce odvolání, které žalovaný dne zamítl a napadené rozhodnutí potvrdil. Proti rozhodnutí žalovaného podal žalobce správní žalobu ke Krajskému soudu v Ústí nad Labem. V žalobě zejména namítal, že doklady vztahující se k daňovému poradenství nemohl předložit, neboť mají vztah k údajům klienta, takže pokud by tak učinil, porušil by zákonný závazek mlčenlivosti, jenž vyplývá ze zákona o daňovém poradenství. Ani vázanost státního úředníka mlčenlivostí ho povinnosti mlčenlivosti uložené zákonem o daňovém poradenství nezbavuje. Žalovaný ve svém vyjádření zejména uvedl, že podle 60a zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání (živnostenský zákon), se působnost živnostenské kontroly vztahuje na plnění povinností stanovených zákonem, případně na podmínky provozování živnosti uložené v koncesní listině. Na kontrolní postupy se pak vztahuje zákon o státní kontrole. Z toho vyplývá, že živnostenské úřady mohou u podnikatele provést kontrolu zaměřenou pouze na podnikání v činnosti účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence, neboť pouze ta se řídí živnostenských zákonem. Žalobce byl požádán o předložení peněžních deníků, smluv, na základě kterých je vedeno účetnictví, jakož i vydaných účet- 99 Druhy živností ních dokladů za vedení účetnictví. Požadované originální doklady vztahující se k činnosti vedení účetnictví žalobce ve stanoveném termínu nepředložil. Dodal totiž toliko doklady se začerněnými údaji, což bylo hodnoceno pouze jako částečné poskytnutí součinnosti při kontrole. To byl také důvod pro uložení pokuty. Předmětem kontroly nebyla činnost daňového poradenství, neboť ta se řídí zákonem o daňovém poradenství. Žalobce nepopřel, že by prováděl účetní práce a ohlásil živnost s předmětem podnikání činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence. Oprávnění provozovat výše uvedenou činnost vzniklo žalobci ohlášením živnosti obecnímu živnostenskému úřadu. Z předložených smluv o daňovém poradenství vyplývá, že žalobce pro své klienty prováděl také vedení účetnictví, a proto obecní živnostenský úřad jako kontrolní orgán požadoval i předložení originálních dokladů a poskytnutí pravdivých a úplných informací v souladu se zákonem o státní kontrole. Krajský soud v Ústí nad Labem napadené rozhodnutí zrušil a věc vrátil žalovanému k dalšímu řízení. Z odůvodnění: Živnostenskou kontrolu provádějí v rámci své působnosti živnostenské úřady, které sledují, zda a jak jsou plněny povinnosti stanovené živnostenským zákonem, ustanoveními zvláštních právních předpisů vztahujícími se na živnostenské podnikání, poskytování služeb podle 69a a na podmínky provozování živnosti uložené v koncesní listině ( 60a věta první živnostenského zákona). Výkon živnostenské kontroly se pak podle 60b poslední věty živnostenského zákona řídí zvláštním zákonem. Tím je zákon o státní kontrole, který v 14 odst. 1 věta první ukládá kontrolovaným osobám povinnost vytvořit


text: základní podmínky k provedení kontroly, zejména poskytnout součinnost odpovídající mezi jinými i oprávněním kontrolních pracovníků uvedených v 11 písm. b) a d). Podle nich jsou kontrolní pracovníci při provádění kontroly oprávněni požadovat po kontrolovaných osobách, aby ve stanovených lhůtách předložily originální doklady a další písemnosti a poskytly pravdivé a úplné informace o zjišťovaných a souvisejících skutečnostech. Za nesplnění těchto povinností pak může kontrolní orgán uložit kontrolované osobě pořádkovou pokutu až do výše Kč, jak vyplývá z 19 odst. 1 zákona o státní kontrole. Výkon živnostenské kontroly podle zákona o státní kontrole je však živnostenský úřad oprávněn provádět pouze u činností, na které dopadá živnostenský zákon, neboť ten podle svého ustanovení 1 upravuje pouze podmínky živnostenského podnikání (živnosti) a kontrolu nad jejich dodržováním. Podle Přílohy č. 2 k živnostenskému zákonu je vázanou živností také Činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence. Její obsahová náplň je pak vymezena v Příloze č. 2 k nařízení vlády č. 469/2000 Sb., kterým se stanoví obsahové náplně jednotlivých živností, jako poskytování rad v otázkách vedení účetnictví a daňové evidence v rámci právních předpisů, zejména v otázkách používání účetních metod, vyhotovování účetních dokladů, sestavování účtového rozvrhu, účtování o účetních případech v účetních knihách, sestavování účetní uzávěrky a konsolidované účetní uzávěrky, výroční zprávy a konsolidované výroční zprávy, provádění analýz finanční situace účetních jednotek, jakož i zpracování podkladů (návodu) pro systém vedení účetnictví. Provádění účetních operací dle zvláštního právního předpisu. Vedení daňové evidence. 1010 Vázané živnosti Živností však podle 3 odst. 2 písm. e) živnostenského zákona není v rozsahu zvláštních zákonů činnost daňových poradců. Na ni dopadá zákon o daňovém poradenství, který podle svého 1 písm. a) upravuje poskytování právní pomoci a finančně ekonomických rad ve věcech daní, odvodů, poplatků a jiných podobných plateb (daně), jakož i ve věcech, které s daněmi přímo souvisejí. Pro zjištění základu daně z příjmů se vychází z účetnictví vedeného podle zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, pokud zákon nestanoví jinak anebo pokud nedochází ke krácení daňové povinnosti jiným způsobem ( 23 odst. 10 zákona ČNR č. 586/1992 Sb., o daních z příjmů). Ustanovení 1 zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, stanoví rozsah a způsob vedení účetnictví a jeho průkaznost u právnických osob, zahraničních osob, organizačních složek státu, jakož i u fyzických osob, které podnikají nebo provozují jinou samostatnou výdělečnou činnost, pokud prokazují své výdaje vynaložené na dosažení, zajištění a udržení příjmů pro účely zjištění základu daně z příjmů. V daňovém řízení prokazuje správce daně existenci skutečností vyvracejících věrohodnost, průkaznost, správnost či úplnost účetnictví a jiných povinných evidencí a záznamů vedených daňovým subjektem a za tímto účelem si pracovníci správce daně mohou od daňového subjektu při daňové kontrole uvedenou dokumentaci vyžadovat, jak vyplývá z 31 odst. 8 písm. c) a 16 odst. 2 písm. c) zákona ČNR č. 337/1992 Sb., o správě daní a poplatků. Z těchto skutečností vyplývá, že vedení daňové evidence představuje poskytování právní pomoci ve věcech daní ve smyslu 1 písm. a) zákona o daňovém poradenství. Účetnictví je pak rozhodné pro stanovení daňové povinnosti, takže se jedná o institut, který


text: je s daněmi bezprostředně a úzce spojen a bez nich by postrádal opodstatnění. Z toho tedy vyplývá, že účetní poradenství a vedení účetnictví jsou věcmi, které ve smyslu 1 písm. a) zákona o daňovém poradenství s daněmi přímo souvisejí. Proto účetní poradenství, vedení účetnictví a vedení daňové evidence představují činnosti, které je oprávněn vykonávat daňový poradce v režimu zákona o daňovém poradenství a nemusí je provádět v rámci vázané živnosti Činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence. Jestliže tedy daňový poradce uvedené činnosti provádí, vztahuje se na něho 6 odst. 8 zákona o daňovém poradenství, který upravuje jeho povinnost zachovávat mlčenlivost o všech skutečnostech, o nichž se dozvěděl v souvislosti s výkonem daňového poradenství. Tato povinnost mlčenlivosti je pak u daňového poradce dána i v případě, že je současně vlastníkem oprávnění na zmíněnou vázanou živnost. Lze tedy uzavřít, že živnostenský úřad nemůže provádět živnostenskou kontrolu, v jejím rámci požadovat poskytnutí součinnosti a ukládat pořádkovou pokutu za nesplnění povinností u těch držitelů živnostenského oprávnění na vázanou živnost Činnost účetních poradců, vedení účetnictví, vedení daňové evidence, kteří jsou současně daňovými poradci podle zákona o daňovém poradenství. Z obsahu správního spisu vyplývá, že žalobce takové živnostenské oprávnění obdržel, ale současně byl zapsán do komory daňových poradců. Proto živnostenský úřad překročil rámec své působnosti, když u žalobce prováděl živnostenskou kontrolu a v jejím průběhu žalobci uložil pořádkovou pokutu za nepředložení písemností 1111 Druhy živností a neposkytnutí informací, na které se vztahovala povinnost mlčenlivosti podle zákona o daňovém poradenství. Vydáním napadeného rozhodnutí i rozhodnutí živnostenského úřadu tedy došlo k porušení hmotněprávních ustanovení 60a živnostenského zákona a 6 odst. 8 zákona o daňovém poradenství. 2. Správné zařazení živnosti mezi živnosti vázané 2 odst. 8 zák. č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči *) příloha č. 2 zák. č. 455/1991 Sb., živnostenského zákona Pod pojem chemické a biologické přípravky na ochranu rostlin, který je vymezen v 2 odst. 8 zák. č. 147/1996 Sb., o rostlinolékařské péči a o změnách některých souvisejících zákonů, lze podřadit přípravky vymezené písmeny a) až d) citovaného ustanovení. Přípravek sloužící k ničení nežádoucích rostlin je tak rovněž přípravkem sloužícím k ochraně rostlin. Z uvedeného vyplývá, že zařazení podnikatelské činnosti založené na používání přípravku k ničení nežádoucích rostlin pod vázanou živnost Ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy proti škodlivým organismům přípravky na ochranu rostlin (příloha č. 2 živnostenského zákona) je správné. Rozsudek Krajského soudu v Ostravě ze dne , sp. zn. 22 Ca 401/2005 č. 1499/2008 SbNSS Z odůvodnění: ( ) Krajský soud dospěl k závěru, že hubení plevelnatých rostlin chemickým prostředkem Roundup, jež prováděl žalobce, je podřaditelné pod odborná opatření prováděná za účelem uchování zdraví rostlin a ochrany rostlinných produktů a jako takové je součástí rostlinolékařské péče ve smyslu 2 odst. 1 zákona o rostlinolékařské péči. Uvedené plevely, které žalobce zjištěným způsobem ničil, jsou rostliny, které působí, nebo mohou způsobovat, poškození rostlin nebo rostlinných produktů. Jsou to tedy organismy, které jsou podřaditelné pod pojem škodlivé organismy vymezený 2 odst. 5 cit. zákona. To, že přípravek Roundup je chemickým přípravkem způsobujícím zničení, příp.


text: poškození rostlin, je skutečnost nesporná. Spornou mezi žalobcem a žalovaným je otázka, zda tento přípravek s ohledem na jeho účinky lze označit za přípravek na ochranu rostlin. Krajský soud se ztotožnil s názorem žalovaného, že logickým a gramatickým výkladem 2 odst. 8 cit. zákona lze dospět k závěru, že chemickými (a také biologickými) přípravky na ochranu rostlin jsou všechny přípravky, které jsou podřaditelné pod kterékoliv písmeno a) až d) cit. ustanovení. Pojem chemické a biologické přípravky je pojmem nadřazeným, pod který lze podřadit cíleně vymezené přípravky rozlišené podle způsobu jejich působení pod písm. a) až d). Zcela nepochybně přípravek, který slouží k ničení nežádoucích rostlin nebo jejich částí, je podřaditelný pod obecný pojem chemický či biologický přípravek na ochranu rostlin. Ve smyslu tohoto výkladu je pak správné podřazení podnikatelské činnosti, jež je založena na používání takového přípravku, pod živnost Ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy proti škodlivým organismům přípravky na ochranu rostlin. Jestliže totiž přípravky na ochranu rostlin jsou také ty, které rostliny ničí, pak používání takovýchto přípravků musí být součástí *) S účinností od zrušen zákonem č. 326/2004 Sb., o rostlinolékařské péči a o změně některých souvisejících zákonů 1212 Vázané živnosti předmětné živnosti. Krajský soud také neshledal opodstatněnou argumentaci žalobce obsahovou náplní vázané živnosti Ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy proti škodlivým organismům přípravky na ochranu rostlin stanovenou v nařízení vlády č. 469/2000 Sb., kterým se stanoví obsahové náplně jednotlivých živností, a to z toho důvodu, že žalobcem použitý výklad tohoto ustanovení je nepřípustně restriktivní. Žalobce opomíjí podstatnou skutečnost, že konkrétní projevy ošetřování rostlin, rostlinných produktů, objektů a půdy uvedené v obsahové náplni předmětné živnosti v závorkách jsou uvedeny pouze demonstrativně, takže jejich výčet lze rozšířit i nad rámec příkladů zde vyjmenovaných. 1313 Druhy živností B. Volné živnosti 3. Ohlášení volné živnosti 2 zák. č. 455/1991 Sb., živnostenského zákona čl. 26 odst. 1 Listiny základních práv a svobod Z žádného právního předpisu nelze dovodit, že činnost, označovaná jako vymáhání pohledávek, je živností ve smyslu 2 živnostenského zákona. Nevydáním živnostenského oprávnění pro tuto činnost tedy nebylo dotčeno právo chráněné čl. 26 odst. 1 Listiny základních práv a svobod. Usnesení Ústavního soudu ČR ze dne , sp. zn. IV. ÚS 140/95 ASPI ID: JUD31167CZ Z odůvodnění: Ústavní soud obdržel dne ústavní stížnost stěžovatele, kterou se tento, s odvoláním na porušení čl. 1 a čl. 26 odst. l Listiny základních práv a svobod (dále jen Listiny), domáhá zrušení shora citovaného rozsudku Krajského soudu v Českých Budějovicích, jímž byla zamítnuta jeho žaloba proti rozhodnutí Okresního úřadu, živnostenského úřadu v Táboře, ze dne , čj. ŽU/2483/94/Po. Zároveň navrhuje i zrušení uvedeného rozhodnutí okresního živnostenského úřadu, jímž bylo potvrzeno rozhodnutí Obecního živnostenského úřadu v Táboře ze dne , čj. ZR 1778/94, jehož zrušení rovněž navrhuje. Rozhodnutím Obecního živnostenského úřadu v Táboře, který přezkoumával ohlášení volné živnosti stěžovatele, podané tomuto úřadu dne , bylo, jak Ústavní soud zjistil z předloženého spisového materiálu uvedeného úřadu, rozhodnuto tak, že ohlášením živnosti s předmětem podnikání vymáhání pohledávek oprávnění provozovat tuto živnost stěžovateli nevzniklo a živnostenský list na


text: výše uvedenou činnost nebude vydán. Uvedené rozhodnutí bylo vydáno poté, co stěžovatel ohlásil Obecnímu živnostenskému úřadu v Táboře podáním ze dne živnost s předmětem podnikání vymáhání pohledávek. Živnostenský úřad, s poukazem na ustanovení 2 zákona č. 455/1991 Sb., stěžovatele vyzval, aby ohlášený předmět podnikání upřesnil. Ten pak v určené lhůtě ohlášení doplnil tak, že ohlášená živnost spočívá především v těchto činnostech: l. obstarávání informací o adrese dlužníka, na které se zdržuje, 2. obstarávání informací o jeho majetkových poměrech, 3. obstarávání informací o případném omezení vlastnických práv dlužníka k jeho majetku, 4. zprostředkování možnosti objednavatele uzavřít s jeho dlužníkem dohodu o narovnání dluhu nebo vzájemném zápočtu pohledávek, 5. zabezpečení dalších úkonů řešících úhradu pohledávky, např. zajištění závazků formou splátkového kalendáře, převzetí a převod hotovostní platby od dlužníka k objednavateli, prodej věcí, které dlužník nabídl objednateli k uspokojení jeho pohledávky jako věcné plnění, odebrání najaté věci dlužníkovi na podkladě oprávněného odstoupení objednatele od leasingové smlouvy a její předání objednateli, Přitom výčet těchto zamýšlených činností stěžovatel upřesnil tím, že se jedná 1414 Volné živnosti o zprostředkování všech potřebných úkonů, směřujících k uplatnění, realizaci a splacení pohledávek objednatele za jeho dlužníky mimosoudní cestou. Rozhodnutí obecního živnostenského úřadu k odvolání stěžovatele přezkoumával Okresní živnostenský úřad v Táboře, který svým rozhodnutím ze dne odvolání stěžovatele podle 59 odst. 2 správního řádu *) zamítl a napadené rozhodnutí potvrdil. Oba správní orgány dospěly ke shodnému závěru, že činnost, označená jako vymáhání pohledávek, nenaplňuje zákonem předepsané znaky živnosti. Okresní živnostenský úřad, jak plyne z odůvodnění jeho rozhodnutí, pak také v postupu obecního živnostenského úřadu neshledal porušení procesních práv stěžovatele. Krajský soud v Českých Budějovicích, který rozhodoval o žalobě stěžovatele, podané proti rozhodnutí okresního živnostenského úřadu, ústavní stížností napadeným rozhodnutím rozhodnutí okresního živnostenského úřadu potvrdil, přitom v odůvodnění svého rozhodnutí v podstatě uvedl, že v případě stěžovatele bylo jako předmět podnikání ohlášeno vymáhání pohledávek a následně upřesněno, že je tím myšleno smluvní vymáhání pohledávek mimosoudní cestou. Živnostenský úřad byl v takovém případě povinen ve smyslu ustanovení 47 zákona č. 455/1991 Sb., o živnostenském podnikání, posoudit, zda stěžovatel splňuje podmínky, stanovené živnostenským zákonem a poté vydat živnostenský list nebo v případě zjištění, že podmínky zákona splněny nejsou, rozhodnout o tom, že živnostenské oprávnění, které by jinak vzniklo ohlášením, v daném případě nevzniklo. Před zjištěním, zda jsou splněny zákonné podmínky ohlášené činnosti, vymezené jejím předmětem, je tedy nutno ve smyslu 2 a následujících živnostenského zákona zkoumat otázku, zda činnost, která je oznamována, je vůbec činností, na kterou se ustanovení 2, pojem živnosti vymezující, vztahuje, a zda tedy je dána pravomoc příslušného živnostenského úřadu oprávnění k provozování takové činnosti vydat, když živnostenské oprávnění je možno vydat jen k činnosti, kterou lze podřadit pod činnost vymezenou v ustanovení 2 živnostenského zákona. Z žádného právního předpisu pak nelze dovodit, že činnost, označovaná jako vymáhání pohledávek, je ve smyslu uvedeného ustanovení živností. Je tomu tak proto, že nelze učinit závěr, že aktivity spojené s vymáháním pohledávek spadají pod režim živnostenského zákona, když vymáhání pohledávek mimosoudní cestou zahrnuje nesporně i prvek donucení, zejména u příkladmo uváděného odejmutí