text:
analýzy odůvodněnosti navrhovaných opatření,
 alternativních možností reformy, dopadu a stanovisek zúčastněných
 stran ohledně opatření transparentnosti, která byla
 začleněna až při předložení konečné verze posouzení
 dopadů. Výbor rovněž doporučil další zdokonalení prezentace
 možností strukturálních reforem a posouzení dopadu a účinnosti
 zvolených možností reformy. Konečná verze posouzení dopadů
 výrazně rozšířila analýzu transparentnost reformních opatření a
 dále rozpracovala dvě další doporučení výboru.
 Pokud jde o celkové náklady
 a přínosy tohoto návrhu, bylo posouzení dopadů provedené
 v souvislosti s tímto návrhem předmětem kvalitativní
 analýzy a kvantitativního modelování. Posouzení dopadů dospělo
 k závěru, že nepřímé subvence jsou značné, i když závisejí
 na velikosti banky a míry její propojenosti. Cílem tohoto návrhu je
 zajistit, aby byla zachována křehká rovnováha mezi prevencí systémových
 rizik a financováním udržitelného hospodářského růstu při
 současném patřičném zohlednění zřejmých přínosů
 vyplývajících z rozmanitosti bankovních modelů v Evropě.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 3.1. Právní základ a subsidiarita
 Právním
 základem tohoto nařízení je čl. 114 odst. 1 Smlouvy
 o fungování Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijetí
 opatření ke sbližování ustanovení právních a správních
 předpisů členských států, jejichž účelem je
 vytvoření a fungování vnitřního trhu.
 Jednotná
 pravidla týkající se struktury bank zvýší finanční stabilitu v Unii,
 přispějí k lepší integraci finančních trhů, usnadní
 řádné řešení problémů a obnovu skupiny, zkvalitní
 přeshraniční poskytování služeb a usazování v jiných
 členských státech, omezí narušení hospodářské soutěže
 a zamezí regulatorní arbitráži.
 Některé
 členské státy navrhly nebo přijaly opatření strukturální reformy
 u svých vnitrostátních bankovních systémů. Existence nejednotných
 vnitrostátních právních předpisů, které nesledují stejné cíle
 politiky způsobem, jenž je slučitelný a rovnocenný
 s mechanismy předpokládanými v tomto nařízení, zvyšují
 pravděpodobnost narušení pohybu kapitálu a investičních
 rozhodnutí. Za absence úpravy na úrovni Unie budou banky nuceny
 přizpůsobit svou strukturu a operace státním hranicím, čímž
 dále vzroste jejich složitost a zvýší se fragmentace.
 Nejednotné
 vnitrostátní právní předpisy by také oslabily úsilí o stanovení jednotného
 souboru pravidel uplatnitelného pro celý vnitřní trh a vytvoření
 efektivní bankovní unie, neboť by omezily účinnost jednotného
 mechanismu dohledu[13]
 a budoucího jednotného mechanismu řešení problémů[14].
 Kvůli nejednotným právním předpisům je rovněž řízení
 přeshraničních institucí obtížnější a nákladnější.
 Harmonizace na úrovni Unie
 předpokládaná tímto nařízením může zajistit, aby bankovní
 skupiny v Unii, z nichž mnohé fungují v několika členských
 státech, byly regulovány společným rámcem strukturálních požadavků,
 čímž se zajistí rovné podmínky pro všechny, sníží se složitost regulace,
 zamezí se neodůvodněným nákladům na dodržení požadavků
 na přeshraniční činnosti, podpoří se další integrace
 unijního trhu a omezí se příležitosti k regulatorní arbitráži.
 V souladu s cíli přispění
 k fungování vnitřního trhu může členský stát, který již
 dříve přijal právní předpisy, které úvěrovým institucím
 přijímajícím vklady od fyzických osob a malých a středních
 podniků zakazují obchodování s investicemi na vlastní účet a držení
 obchodních aktiv, požádat Komisi o udělení výjimky z ustanovení
 kapitoly III („oddělení určitých obchodních činností“) pro
 úvěrovou instituci, na niž se vztahují vnitrostátní právní předpisy
 slučitelné s ustanoveními uvedené kapitoly. To by členským
 státům, které již uplatnily „dokonale rovnocenná“ opatření, umožnilo
 vyhnout se nákladnému slaďování existujících účinných ustanovení
 s těmito ustanoveními. Aby se zajistilo, že dopad vnitrostátních právních
 předpisů


text:
neohrožuje fungování vnitřního trhu, musí být cíle
 vnitrostátních právních předpisů totožné s cíli tohoto návrhu a
 vnitrostátní právní, dohledová a donucovací opatření musí zajistit, že
 úvěrová instituce splňuje právně závazné požadavky, jež jsou
 slučitelné s tímto návrhem.
 Tento návrh náležitě
 zohledňuje rychle se vyvíjející finanční trhy a finanční
 inovace, jakož i vývoj regulačního a dohledového rámce Unie.
 V zájmu zajištění účinného a jednotného dohledu
 a vytvoření jednotného souboru pravidel v oblasti bankovnictví
 tento návrh předpokládá důležitou úlohu Evropského orgánu pro
 bankovnictví (EBA). EBA bude konzultován příslušnými orgány při
 přijímání některých rozhodnutí uvedených v tomto návrhu; vypracuje
 návrhy regulačních a prováděcích technických norem a bude
 Komisi podávat zprávy. To je obzvláště důležité v situacích
 uvedených v článcích 9, 10, 13 a 21.
 3.2. Proporcionalita
 Podle zásady proporcionality stanovené v
 článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí obsah ani
 forma činnosti Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů
 Smluv.
 Navrhované nařízení zakazuje velkým
 úvěrovým institucím a bankovním skupinám Unie provádět
 obchodování na vlastní účet a některé související činnosti.
 Oddělení vlastnictví má potenciál stát se
 nejúčinnějším nástrojem strukturální reformy z hlediska dosažení
 specifických cílů usnadnění řešení problémů a omezení
 morálního hazardu, střetů zájmů a nedokonalé distribuce
 kapitálu a zdrojů. Potenciální přínosy zákazu obchodování
 na vlastní účet by byly obzvláště silné, pokud jde
 o zmírňování rizik, složitosti, propojenosti a střetů zájmů.
 Nicméně vzhledem k obtížím při rozlišování mezi obchodováním na
 vlastní účet a jinými podobnými obchodními činnostmi, zejména
 tvorbou trhu, je základem proporcionality tohoto opatření úzká definice
 činností, na které se vztahuje zákaz. Vyloučení menších bank
 z oblasti působnosti zákazu je opodstatněné vzhledem k
 nepřiměřenému dopadu, jenž by pro ně takový zákaz mohl mít,
 pokud by tyto banky byly nuceny odprodat část svých portfolií.
 Navrhované nařízení rovněž vyžaduje,
 aby příslušný orgán prováděl systematický přezkum některých
 jiných činností, konkrétně tvorby trhu, investic do sekuritizací a
 jejich sponzorování a obchodování s některými deriváty. Jedná se
 zde o činnosti, u nichž bylo identifikováno nejvyšší riziko
 skutečnosti, že by mohlo být navzdory zákazu prováděno obchodování
 na vlastní účet, a které by mohly vést k riziku pro stabilitu
 základní úvěrové instituce a finančního systému Unie.
 Příslušnému orgánu se uděluje pravomoc nařídit oddělení.
 Tato pravomoc nařídit oddělení není univerzálním opatřením –
 příslušný orgán může provést individuální posouzení s využitím
 souboru harmonizovaných parametrů. Pouze za určitých okolností, když
 rizika překročí úroveň definovanou harmonizovanými parametry, má
 příslušný orgán povinnost vynutit oddělení. Tento přístup je
 považován za přiměřený, jelikož se oddělení nařizuje
 pouze za určitých podmínek a po důkladném posouzení dopadu
 uvedených činností na rizikový profil a chování základní
 úvěrové instituce.
 Navrhované nařízení se zaměřuje
 na velké úvěrové instituce a bankovní skupiny. Vzhledem k tomu,
 že hlavním účelem návrhu je řešení reziduálních systémových
 rizik ve finančním systému Unie, bylo by rozšíření opatření
 stanovených návrhem na všechny úvěrové instituce nepřiměřené
 a mohlo by vést k neodůvodněným nákladům, zejména pro menší
 úvěrové instituce.
 Na úvěrové instituce, které se nacházejí
 pod prahovými hodnotami navrhovaného nařízení, se plánovaná strukturální
 opatření nevztahují. To znamená, že členské státy nebo
 příslušné orgány se mohou rozhodnout uložit obdobná opatření

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
i
 na menší úvěrové instituce.
 Navrhované nařízení respektuje základní
 práva a zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména
 právo na ochranu osobních údajů, svobodu podnikání, právo vlastnit
 majetek, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, a musí být
 prováděno v souladu s těmito právy a zásadami.
 3.3. Podrobné vysvětlení
 návrhu
 Tento oddíl stručně popisuje hlavní
 složky tohoto nařízení.
 3.3.1. Cíle a předmět
 strukturálního oddělení
 Cílem navrhovaného nařízení je posílení
 finanční stability v Unii prostřednictvím strukturální reformy
 velkých bank, čímž se doplní reformy finanční regulace již
 realizované na úrovni Unie. Článek 1 popisuje účel
 a cíle reformy.
 Článek 2 popisuje předmět,
 jímž je stanovení pravidel pro strukturální změny bank, jejichž velikost
 nedovoluje jejich selhání, zavedením zákazu obchodování na vlastní
 účet a možným oddělením určitých obchodních činností.
 3.3.2. Oblast působnosti
 Článek 3 stanoví, že se
 nařízení vztahuje na banky, které splňují určitá kritéria a
 překračují určité prahové hodnoty:
 1) Požadavky se vztahují na evropské
 banky, u nichž je identifikován globální systémový význam.
 2) Uvedené požadavky se vztahují na
 banky, které během tří po sobě následujících let
 překračují tyto prahové hodnoty: a) celková aktiva banky
 přesahují 30 miliard EUR[15]
 a b) celková obchodní aktiva a závazky banky přesahují 70
 miliard EUR nebo 10 % jejich celkových aktiv.
 Články 22 a 23 stanoví další
 podrobnosti o tom, jak mají být vypočteny „obchodní činnosti“
 (pro účely přezkumu ze strany příslušného orgánu, který
 může vést k jejich oddělení od úvěrové instituce). Vzhledem
 k tomu, že se strukturální reforma bank zaměřuje na
 bankovní činnosti, čl. 23 odst. 2 stanoví, že v
 případě finančních konglomerátů nemají být do výpočtu
 zahrnuty činnosti pojišťoven a nefinančních podniků.
 Navrhované nařízení se bude vztahovat na
 úvěrové instituce a jejich mateřské podniky v EU, jejich
 dceřiné společnosti a pobočky, a to
 i ve třetích zemích. Bude se vztahovat také na pobočky
 a dceřiné podniky bank se sídlem ve třetích zemích,
 nacházející se v Unii. Tato široká územní působnost je
 odůvodněná k zajištění rovných podmínek a zamezení
 převodu činností mimo Unii za účelem obcházení těchto
 požadavků. Zahraniční dceřiné společnosti bank Unie a
 pobočky zahraničních bank nacházející se v EU by však mohly být
 vyňaty, jestliže se na ně vztahují rovnocenná pravidla pro
 oddělení (články 4 a 27). Ustanovení čl. 4 odst. 2
 počítá s dalším možným vynětím: orgánům dohledu byla
 udělena pravomoc vyjmout z povinnosti rozdělení zahraniční
 dceřiné společnosti skupin s autonomní geograficky decentralizovanou
 strukturou na základě strategie řešení problémů s „více
 vstupními body“.
 Díky uplatnění požadavku na oddělení
 v rámci celé globální podnikové skupiny bez ohledu na geografickou
 polohu je znemožněno, aby banky povinnost oddělení obcházely
 umístěním některých činností mimo Unii. Doplněním široké
 územní působnosti o režim rovnocennosti třetích zemí jsou navíc
 zmírněny možné extrateritoriální problémy způsobené jurisdikcemi
 třetích zemí. Tím, že se od zahraničních bank požaduje, aby
 oddělily své operace v Unii, jsou rovněž zajištěny rovné
 podmínky pro všechny na vnitřním trhu, a je tak minimalizováno riziko
 nekalé soutěže.
 3.3.3. Zákaz obchodování na vlastní
 účet (kapitola II)
 Podle ustanovení čl. 6 odst. 1
 navrhovaného nařízení nesmí úvěrová instituce a


text:
subjekty
 v rámci téže skupiny provádět obchodování s finančními
 nástroji a komoditami na vlastní účet. I když konzistentní údaje
 o specifických bankovních činnostech jsou na úrovni Unie vzácné,
 dostupné důkazy naznačují, že obchodování na vlastní účet
 představuje jen malou část bankovních rozvah[16]. Tytéž důkazy
 však rovněž poukazují na to, že takové obchodování bylo před krizí
 významné, a za neexistence regulačního zásahu neexistuje žádná záruka, že
 se jeho objem v budoucnosti opět nezvýší.
 Je obtížné obchodování na vlastní účet
 definovat a odlišit je od tvorby trhu. Podle čl. 5 odst. 4,
 který vymezuje obchodování na vlastní účet úzce, by došlo k zákazu
 přijímání pozic v zájmu dosažení zisku na vlastní účet a bez jakékoli
 spojitosti se skutečnou či předvídanou klientskou činností
 nebo za účelem zajištění rizika subjektu, a to prostřednictvím
 sekcí, oddělení, divizí nebo jednotlivých obchodníků specificky
 určených k tomuto přijímání pozic.
 Ustanovení čl. 6 odst. 2
 vyjasňuje, že tento zákaz se nevztahuje na úvěrové instituce, které
 spadají do oblasti působnosti nařízení podle definice
 v článcích 3 a 4, a které provozují specializované struktury pro
 nákup a prodej nástrojů peněžního trhu pro účely správy
 hotovosti. Ze zákazu je rovněž vyňato obchodování s vládními
 dluhopisy států Unie (čl. 6 odst. 2 písm. a)), aby se
 zabránilo možným negativním důsledkům na těchto
 klíčových trzích. Tato výjimka souvisí s výjimkou stanovenou pro
 obchodování s vládními dluhopisy v souvislosti s posuzováním
 činností (čl. 8 odst. 2).
 I když by se zákaz obchodování na vlastní
 účet mohl v zásadě vztahovat na všechny banky, navrhuje se uplatnit
 jej pouze na banky uvedené v článku 3. Aby se bankám zabránilo
 obcházet zákaz například vlastnictvím hedgeových fondů nebo
 investováním do nich, stanoví čl. 6 odst. 1 písm. b),
 že na banky, na něž se vztahuje zákaz obchodování na vlastní
 účet, se vztahuje rovněž zákaz investování do hedgeových
 fondů nebo držení podílů v nich (nebo s nimi spojených
 certifikátů/derivátů); totéž platí v případě subjektů,
 které s hedgeovými fondy provádějí obchodování na vlastní účet nebo
 je sponzorují. Z tohoto zákazu jsou s ohledem na svou roli při financování
 reálné ekonomiky vyňaty uzavřené fondy nevyužívající pákový efekt –
 zejména fondy soukromého kapitálu, rizikového kapitálu a sociálního
 podnikání (čl. 6 odst. 3). Úvěrové instituce,
 na něž se vztahují tyto zákazy, budou moci hedgeovým fondům
 nadále poskytovat bankovní služby a služby úschovy.
 3.3.4. Možné oddělení
 některých obchodních činností (kapitola III)
 Banky provádějí řadu dalších
 činností v oblasti obchodování a investičního bankovnictví,
 včetně tvorby trhu, úvěrování fondů rizikového a soukromého
 kapitálu, investic do rizikových sekuritizací a jejich sponzorování, prodeje
 derivátů a obchodování s nimi atd. Bankovním skupinám bude dovoleno tyto
 jiné činnosti nadále provádět na základě uvážení
 příslušného orgánu, jenž bude povinen provést přezkum obchodních
 činností a bude mít pravomoc (a za určitých okolností povinnost)
 oddělit určitý soubor činností (tvorbu trhu, riskantní
 sekuritizace, komplexní deriváty), pokud budou překročeny
 některé parametry. Cílem je zamezit riziku, že budou banky obcházet zákaz
 v článku 6 tím, že budou provádět skryté obchodování
 na vlastní účet a že nezakázané obchodní činnosti budou příliš
 významné nebo budou využívat velkou finanční páku.


text:
Hlavní zásadou
 navrhovaného nařízení je, že „subjekty přijímající vklady“
 v rámci bankovních skupin mohou tyto činnosti provádět, jen
 pokud příslušný orgán nerozhodne, že musí být prováděny
 odděleným „obchodním subjektem“.
 3.3.4.1. Rozsah činností,
 na něž se vztahuje povinnost oddělení
 Článek 8 definuje obchodní
 činnosti široce, když uvádí, že se jimi rozumí jiné činnosti než
 například přijímání vkladů způsobilých pro pojištění
 vkladů, úvěrování, maloobchodní platební služby a řada
 dalších činností. Ustanovení čl. 8 odst. 2 kromě toho
 vyjímá vládní dluhopisy států Unie z povinnosti přezkumu a pravomoci
 oddělení. Taková výjimka je v souladu se současnou praxí nulové
 rizikové váhy v nařízení a směrnici o kapitálových požadavcích.[17] Podle ustanovení
 čl. 8 odst. 3 Komise nicméně může prostřednictvím
 aktů v přenesené pravomoci rozšířit oblast působnosti
 výjimky na státní dluhopisy mimo Unii, pokud vyhovují určitým podmínkám.
 3.3.4.2. Povinnost přezkoumat
 činnosti
 Navrhované nařízení ukládá
 příslušnému orgánu povinnost přezkoumat obchodní činnosti bank,
 které překračují prahové hodnoty, a to zejména tři činnosti,
 které buď mají obzvláště blízko k obchodování na vlastní účet,
 a jsou tudíž náchylné k provádění skrytého obchodování
 na vlastní účet (tvorba trhu), nebo měly klíčovou úlohu
 během finanční krize (např. investice do rizikových sekuritizací
 a jejich sponzorování a rovněž obchodování s deriváty jinými než
 které jsou výslovně povoleny pro účely obezřetného řízení
 rizik). Příslušné orgány posoudí tyto činnosti s ohledem
 na některé parametry, které se upraví podle dohledových údajů.
 Tyto parametry měří relativní velikost, pákový efekt, složitost,
 ziskovost, související tržní riziko a propojenost (čl. 9
 odst. 2). Aby bylo zajištěno jednotné měření a
 uplatňování těchto parametrů, pověřuje čl. 9
 odst. 4 orgán EBA vypracováním závazných prováděcích technických norem,
 jež mají být přijaty Komisí.
 3.3.4.3. Pravomoc nařídit
 oddělení
 V čl. 10 odst. 1 se uvádí,
 že příslušné orgány musí nařídit oddělení, pokud je
 zjištěno, že obchodní činnosti banky (tvorba trhu, investice do
 rizikových sekuritizací a jejich sponzorování a obchodování s
 některými deriváty) a související rizika překračují
 určité prahové hodnoty a pokud splňují určité podmínky
 spojené s parametry. Pokud banka příslušnému orgánu uspokojivě
 prokáže, že tyto činnosti neohrožují finanční stabilitu Unie s
 ohledem na cíle navrhovaného nařízení, příslušný orgán může
 rozhodnout, že oddělení nebude vyžadovat.
 Podle čl. 10 odst. 2
 může příslušný orgán vyžadovat oddělení konkrétní obchodní
 činnosti, pokud se domnívá, že dotyčná činnost ohrožuje
 finanční stabilitu banky nebo Unie s ohledem na kterýkoli z cílů
 navrhovaného nařízení.
 Příslušný orgán by měl před
 přijetím rozhodnutí podle článku 10 konzultovat orgán EBA a
 měl by mu oznámit své konečné rozhodnutí.
 Ustanovení čl. 10 odst. 5
 zmocňuje Komisi k přijetí aktu v přenesené pravomoci,
 kterým se stanoví úroveň, která nemá být pro jednotlivé parametry
 překročena, včetně počtu parametrů, které musí
 být překročeny, aby se uplatnilo oddělení. Kromě toho bude
 Komise zmocněna určit, jaký druh sekuritizace není na základě
 seznamu kritérií pokládán za hrozbu pro finanční stabilitu, a základní
 úvěrová instituce by jej tedy mohla provádět.
 3.3.4.4. Řízení vlastních rizik
 bank (řízení finančních prostředků)
 Pokud dojde k dalšímu oddělení,
 čl. 11 odst. 1 vyjasňuje, že banka přijímající vklady
 smí nadále řídit vlastní riziko. Nicméně protože řízení
 finančních prostředků může vést


text:
k obchodování
 na vlastní účet a vzhledem k tomu, že řízení likvidity
 zahrnuje přijímání určitých spekulativních pozic, mělo by to být
 spojeno s určitými zárukami.
 3.3.4.5. Poskytování služeb řízení
 rizik klientům
 Článek 12 vyjasňuje,
 že základní úvěrová instituce smí nefinančním nebankovním
 klientům nadále prodávat určité produkty řízení rizik (tj.
 deriváty). Prodej derivátů klientům však banku vystavuje větším
 rizikům, která mohou zejména zkomplikovat řešení jejích
 problémů, a proto bude v různé míře podléhat zárukám
 a kontrole. V zájmu řešení těchto rizik je uvedeno, že základní
 úvěrová instituce může svým nefinančním klientům,
 pojišťovnám a institucím zaměstnaneckého penzijního
 pojištění prodávat úrokové, měnové a úvěrové deriváty, deriváty
 z emisních povolenek a komoditní deriváty způsobilé pro clearing
 ústřední protistrany, ale pouze za účelem zajištění úrokových sazeb,
 měnových, úvěrových a komoditních rizik a rizik z povolenek
 na emise a s omezením výsledného rizika pozice. Uznání určitých
 derivátů banky dále motivuje k jejich standardizaci, a je tak
 v souladu s cíli politiky nařízení o infrastruktuře evropských
 trhů[18].
 3.3.4.6. Pravidla týkající se
 oddělení obchodních činností
 Pokud příslušné orgány vyžadují
 oddělení výše uvedených obchodních činností a tyto činnosti
 zůstanou v dané bankovní skupině, pak budou muset být převedeny
 na samostatný právní subjekt („obchodní jednotka“). Právní, ekonomické, správní
 a provozní vazby tohoto subjektu se zbytkem skupiny budou muset být
 omezeny, aby se zajistilo účinné oddělení. V čl. 13
 odst. 3 se uvádí, že jestliže dojde k oddělení, musí být skupina
 strukturována do homogenních funkčních podskupin představovaných
 na jedné straně základními úvěrovými institucemi a na druhé
 straně obchodními subjekty. V čl. 13 odst. 5 až 13
 navrhovaného nařízení jsou uvedeny podmínky, které se použijí za
 účelem zajištění robustního právního, ekonomického, správního
 a provozního oddělení. Po oddělení by se na příslušné
 podskupiny měly na individuálním nebo subkonsolidovaném základě
 vztahovat obezřetnostní požadavky uvedených ustanovení.
 V čl. 13 odst. 11 se dále
 stanoví výjimky z nařízení o kapitálových požadavcích, pokud jde o
 upuštění od určitých požadavků, aby bylo zajištěno, že
 se obezřetnostní požadavky (kapitál, likvidita, zveřejňování
 informací) na uvedené podskupiny uplatní na subkonsolidovaném
 základě. Skupiny, které se kvalifikují jako vzájemné pojišťovny,
 družstevní záložny, spořitelny a podobné instituce skutečně
 provádějí rizikové obchodní činnosti, a proto se na ně
 vztahují požadavky v tomto návrhu. Tyto instituce však mají velmi
 specifickou vlastnickou a hospodářskou strukturu a hrají významnou
 úlohu při financování místní a regionální ekonomiky. Pokud by byly
 podřízeny některým pravidlům týkajícím se oddělení, mohlo
 by to vyžadovat dalekosáhlé změny organizačního uspořádání
 těchto subjektů. To by mohlo být nepřiměřené ve vztahu
 k přínosům, pokud by to vyžadovalo, aby tyto subjekty zcela
 změnily svou podnikovou identitu. Příslušný orgán tedy může
 rozhodnout, že základním úvěrovým institucím, které splňují
 požadavky stanovené v čl. 49 odst. 3 písm. a) nebo b)
 nařízení (EU) č. 575/2013, povolí držení kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním subjektu, pokud se
 příslušný orgán domnívá, že je držení těchto kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny a
 že instituce přijala dostatečná opatření ke vhodnému zmírnění
 příslušných rizik.
 Další zásadní částí ekonomického
 oddělení základní úvěrové instituce a obchodního subjektu je omezení
 velkých expozic. Články 14


text:
až 17 tedy stanoví pravidla za tímto
 účelem. Tato pravidla se týkají omezení individuálních a souhrnných velkých
 expozic uvnitř skupiny i mimo ni.
 3.3.4.7. Plán oddělení
 Vlastnímu oddělení obchodních
 činností bude předcházet povinnost příslušné banky
 předložit „plán oddělení“ příslušným orgánům.
 Článek 18 stanoví, že by tento plán měl být schválen
 příslušným orgánem, jenž má možnost případně požadovat
 změny plánu, nebo v případě nečinnosti příslušné
 banky může sám takový plán oddělení stanovit.
 3.3.4.8. Spolupráce mezi
 příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení
 Směrnice o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank předpokládá, že orgány příslušné
 k řešení mohou v rámci svých plánů řešení
 problémů uložit bankám povinnost provést strukturální změny
 (např. v jejich právní a organizační struktuře), pokud
 se orgán příslušný k řešení domnívá, že je to nezbytné k
 odstranění překážek pro účinné řešení problémů. I když
 má navrhované nařízení širší rozsah cílů, než jen řešení
 problémů, je nezbytné zajistit, aby příslušné orgány vzájemně
 spolupracovaly. Článek 19 proto uvádí, že pokud se příslušný
 orgán rozhodne požadovat oddělení, musí o tom informovat orgány
 příslušné k řešení (čl. 19 odst. 1)
 a zohlednit jakékoli probíhající nebo již existující posouzení možnosti
 obnovy platební schopnosti ze strany orgánů příslušných k řešení
 podle článků 13 a 13a směrnice o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank. Stejně tak orgán příslušný
 k řešení musí při posuzování obnovení platební schopnosti
 instituce zohlednit rozhodnutí o oddělení oznámené příslušným
 orgánem.
 3.3.4.9. Činnosti zakázané pro
 obchodní subjekt
 Článek 20 stanoví, že obchodní
 subjekt nesmí vykonávat určité činnosti. Jedná se o přijímání
 vkladů způsobilých pro ochranu v rámci systémů
 pojištění vkladů a poskytování maloobchodních platebních služeb
 ve smyslu směrnice o platebních službách.[19]
 3.3.4.10. Výjimka
 Vzhledem k tomu, že navrhované nařízení
 stanoví jednotná pravidla týkající se záměru, cílů
 a nástrojů strukturální reformy bank na vnitřním trhu,
 umožňuje článek 21 výjimku z požadavků na oddělení v
 kapitole III pro úvěrové instituce, na něž se vztahují
 vnitrostátní právní předpisy s rovnocenným účinkem, jako mají
 ustanovení kapitoly III návrhu. Tuto výjimku udělí Komise na žádost
 dotyčného členského státu poté, co členský stát získá kladné
 stanovisko příslušného orgánu odpovědného za dohled nad bankami, pro
 které se výjimka požaduje. Pro uplatnění této výjimky musí být
 uplatnitelné vnitrostátní právní předpisy přijaty před 29.
 lednem 2014 a splňovat kritéria stanovená v čl. 21
 odst. 1. To znamená, že cíl vnitrostátních právních předpisů,
 jejich věcná působnost a ustanovení týkající se právního,
 ekonomického a správního oddělení subjektu přijímajícího vklady
 musí být podobné jako u navrhovaného nařízení.
 3.3.5. Soulad: subjekty a
 příslušné orgány (kapitola V)
 Většina bank, na něž se vztahuje
 článek 3, působí v několika zemích, a to jak prostřednictvím
 poboček, tak dceřiných společností. Jsou pod dohledem
 několika různých orgánů, jak domovských (mateřský podnik,
 dceřiné podniky v různých členských státech), tak hostitelských
 (pobočky). V zájmu zajištění účinného a efektivního
 uplatňování strukturální reformy na úrovni skupiny dává
 článek 26 poslední slovo ohledně rozhodnutí o strukturálním
 oddělení hlavnímu orgánu dohledu odpovědnému za konsolidovanou
 skupinu. To je přístup zvolený v některých národních reformních
 návrzích. Hlavní orgán dohledu by měl před přijetím jakéhokoli
 rozhodnutí konzultovat domovský orgán dohledu


text:
významných dceřiných
 společností skupiny.
 3.3.6. Vztahy se třetími
 zeměmi (kapitola VI)
 Článek 27 stanoví přijímání
 aktů v přenesené pravomoci, jimiž se uzná rovnocennost strukturálních
 reforem třetí země, pokud splňují určité podmínky.
 3.3.7. Správní sankce a opatření
 (kapitola VII)
 Kapitola VII odráží současné horizontální
 politiky uplatňované v odvětví finančních služeb
 v oblasti sankcí a opatření. Definuje společný přístup k hlavním
 druhům porušení navrhovaného nařízení a stanoví správní sankce
 a opatření, které by příslušné orgány měly být
 oprávněny uplatňovat v případě hlavních druhů
 porušení.
 3.3.8. Zpráva a přezkum
 (kapitola VIII)
 Přijetí tohoto návrhu by
 představovalo první soubor pravidel pro strukturální rozdělení bank
 na úrovni Unie. Je proto důležité posoudit, zda výše popsaná pravidla
 prokázala, že jsou efektivní a účinnou metodou pro dosažení
 záměru a cílů strukturální reformy. Za tímto účelem
 závěrečná kapitola nastiňuje řadu oblastí, v nichž Komise
 provede obecný i specifický přezkum tohoto rámce (článek 34).
 Přezkum se například zaměří na použití prahových hodnot, na
 uplatňování a účinnost zákazu stanoveného v článku 6,
 na rozsah činností, které jsou předmětem přezkumu, a
 na vhodnost a uplatňování parametrů.
 3.3.9. Harmonogram
 Níže jsou uvedena hlavní data týkající se
 přijetí a provádění klíčových ustanovení tohoto návrhu,
 na základě předpokladu, že konečné znění
 nařízení bude Evropským parlamentem a Radou přijato
 do června 2015:
 ·
 Komise přijme požadované akty
 v přenesené pravomoci pro provádění klíčových ustanovení
 do 1. ledna 2016;
 ·
 seznam bank v působnosti nařízení a
 seznam vyňatých bank se zveřejní 1. července 2016
 a následně každoročně;
 ·
 zákaz obchodování na vlastní účet se
 použije od 1. ledna 2017;
 ·
 ustanovení o oddělení obchodních
 činností od úvěrových institucí se použije od 1. července
 2018.
 4. Rozpočtové
 důsledky
 Finanční a rozpočtové důsledky
 návrhu jsou uvedeny v připojeném legislativním finančním výkazu.
 2014/0020 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 o strukturálních opatřeních zvyšujících
 odolnost úvěrových institucí EU
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[20],
 s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[21],
 po konzultaci s evropským inspektorem ochrany
 údajů[22],
 v souladu s řádným
 legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Finanční systém Unie
 zahrnuje více než 8 000 bank různých velikostí, s různými podnikovými
 strukturami a obchodními modely, z nichž několik existuje ve
 formě velkých bankovních skupin, které provádějí kompletní soubor
 činností. Tyto skupiny vytvářejí složitou síť právních
 subjektů a vztahů v rámci skupiny. Jsou ve velké míře vzájemně
 propojeny prostřednictvím mezibankovních půjček a
 výpůjček a prostřednictvím trhů s deriváty. Dopad
 možného selhání těchto velkých bank může být velmi rozsáhlý a
 významný.
 (2) Finanční krize odhalila
 vzájemnou propojenost bank Unie a výsledné riziko pro finanční
 systém. V důsledku toho je řešení problémů doposud
 náročné, zahrnuje celé bankovní skupiny a nikoli pouze jejich
 neživotaschopné části a výrazně se spoléhá na veřejnou podporu.
 (3) Od počátku
 finanční krize Unie a její členské státy pracují na zásadní
 reformě bankovní regulace a


text:
dohledu, včetně provedení
 prvních kroků směrem k bankovní unii. Vzhledem k hloubce
 finanční krize a potřebě zajistit, že mohou být řešeny
 problémy všech bank, bylo třeba posoudit, zda jsou nutná další
 opatření k dalšímu snížení pravděpodobnosti a dopadu
 selhání největších a nejsložitějších bank. Za tímto účelem
 byla vytvořena odborná skupina na vysoké úrovni, které předsedal
 Erkki Liikanen. Tato skupina doporučila, aby u největších
 a nejsložitějších bank byly obchodování na vlastní účet a
 další vysoce rizikové činnosti povinně odděleny v samostatném
 právním subjektu v rámci bankovní skupiny.
 (4) Díky probíhající reformě
 regulace bankovnictví se výrazně zvýší odolnost jednotlivých bank
 i bankovního sektoru jako celku. V případě malé
 podskupiny největších a nejsložitějších bankovních skupin
 Unie však nadále platí, že jejich velikost nedovoluje jejich selhání a záchranu
 a že jsou příliš složité na to, aby je bylo možné úspěšně
 řídit, kontrolovat a řešit jejich problémy. Strukturální reforma je
 proto důležitým doplňkem ostatních regulatorních iniciativ a
 opatření, jelikož nabízí přímější způsob řešení
 složitých struktur v rámci skupiny, dotací v rámci skupiny a pobídek k
 nadměrnému riskování. Některé členské státy přijaly nebo zvažují
 přijetí opatření s cílem provést strukturální reformy svých
 bankovních systémů.
 (5) Dne 3. července 2013
 vyzval Evropský parlament Komisi, aby pro strukturální reformu evropského
 bankovního sektoru stanovila přístup, který by se opíral o příslušné
 zásady.
 (6) Právním základem tohoto
 nařízení je čl. 114 odst. 1 Smlouvy o fungování
 Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijetí opatření
 ke sbližování ustanovení právních a správních předpisů
 členských států, jejichž účelem je vytvoření a fungování
 vnitřního trhu.
 (7) Nejednotné vnitrostátní
 právní předpisy, které nesledují stejné cíle politiky způsobem
 slučitelným a rovnocenným s mechanismy předpokládanými
 tímto nařízením, zvyšují pravděpodobnost negativního dopadu na
 rozhodnutí účastníků trhu ohledně pohybu kapitálu, protože
 nejednotná a nesourodá pravidla a postupy mohou značně zvýšit
 provozní náklady úvěrovým institucím, které působí přes hranice,
 a jsou tak příčinou méně efektivní distribuce zdrojů
 a kapitálu v porovnání se situací, kdy pohyb kapitálu podléhá
 podobným a jednotným pravidlům. Ze stejných důvodů budou mít
 nejednotná a nesourodá pravidla rovněž nepříznivý vliv na rozhodnutí
 účastníků trhu o tom, kde a jak poskytovat
 přeshraniční finanční služby. Nejednotná a nesourodá pravidla
 mohou rovněž neúmyslně podporovat snahy o využití území s
 výhodnější právní úpravou, tj. tzv. geografickou arbitráž. Pohyb kapitálu
 a poskytování přeshraničních služeb jsou zásadními prvky
 řádného fungování vnitřního trhu Unie. V případě
 neexistence úpravy na úrovni Unie budou úvěrové instituce nuceny
 přizpůsobit svou strukturu a operace státním hranicím, čímž
 dále vzroste jejich složitost a zvýší se fragmentace vnitřního trhu.
 (8) Nejednotné vnitrostátní
 právní předpisy rovněž narušují úsilí o vytvoření jednotného
 souboru pravidel uplatnitelného na celém vnitřním trhu. Takový vývoj by
 mohl snížit i účinnost jednotného mechanismu dohledu[23], jelikož Evropská
 centrální banka (ECB) by musela na úvěrové instituce pod svým
 dohledem uplatňovat soubor různých a nekonzistentních právních
 předpisů, čímž by se zvýšila náklady na dohled a složitost.
 Kvůli nejednotným právním předpisům je rovněž řízení
 přeshraničních úvěrových institucí obtížnější
 a nákladnější, zejména z hlediska zajištění dodržování
 rozdílných, případně i nekonzistentních pravidel. Stejně
 tak by jednotný mechanismus řešení problémů[24] musel řešit
 problémy úvěrových institucí


text:
na základě potenciálně odlišných
 vnitrostátních požadavků na jejich organizační a provozní
 strukturu.
 (9) Harmonizace na úrovni
 Unie může zajistit, aby bankovní skupiny v Unii, z nichž mnohé fungují v několika
 členských státech, byly regulovány společným rámcem strukturálních
 požadavků, čímž se zamezí narušení hospodářské soutěže,
 sníží se složitost regulace, zamezí se neodůvodněným nákladům na dodržení
 požadavků na přeshraniční činnosti, podpoří se další
 integrace unijního trhu a omezí se příležitosti k regulatorní
 arbitráži.
 (10) V souladu s cíli
 podpory fungování vnitřního trhu by mělo být možné udělit
 úvěrové instituci výjimku z ustanovení o oddělení některých
 obchodních činností, jestliže členský stát před 29. lednem 2014
 přijal zákonnou právní úpravu (včetně následně
 přijatých podzákonných právních předpisů), které úvěrovým
 institucím přijímajícím vklady od jednotlivců a malých a středních
 podniků zakazují obchodování s investicemi na vlastní účet a držení
 obchodních aktiv. Členský stát by tedy měl být oprávněn požádat
 Komisi o udělení výjimky z ustanovení o oddělení
 některých obchodních činností pro úvěrovou instituci, na niž se
 vztahují vnitrostátní právní předpisy slučitelné s uvedenými
 ustanoveními. To by členským státům, které již zavedly zákonnou
 úpravu, jejíž účinek je rovnocenný a konzistentní s tímto
 nařízením, umožnilo vyhnout se slaďování již existujících a
 účinných ustanovení. Aby bylo zajištěno, že dopad vnitrostátních
 právních předpisů ani následných prováděcích opatření
 neohrozí cíl fungování vnitřního trhu, musí být uvedené vnitrostátní
 právní předpisy a související dohledová a donucovací
 opatření schopna zajistit, aby úvěrové instituce přijímající od
 jednotlivců a malých a středních podniků způsobilé vklady
 splňovaly právně závazné požadavky, jež jsou rovnocenné
 a slučitelné s ustanoveními tohoto nařízení. Příslušný
 orgán vykonávající dohled nad úvěrovou institucí, na niž se vztahují dotčené
 vnitrostátní právní předpisy, by měl být odpovědný za vydání
 stanoviska, jež by mělo být k žádosti o výjimku připojeno.
 (11) V souladu s čl. 4
 odst. 1 písm. i) nařízení Rady (EU) č. 1024/2013[25] je ECB oprávněna
 provádět úkoly týkající se dohledu ve vztahu ke strukturálním změnám
 požadovaným po úvěrových institucích v zájmu předcházení
 finančnímu napětí nebo selhání, jsou-li tyto úkoly pro příslušné
 orgány výslovně stanoveny právem Unie.
 (12) Cílem tohoto nařízení je
 snížit přijímání nadměrného rizika a omezit rychlý růst
 rozvah, obtížné řešení problémů a obtížnou kontrolu, střety
 zájmů, narušení hospodářské soutěže a nesprávnou distribuci
 kapitálu. Jeho záměrem je rovněž ochrana institucí vykonávajících
 činnosti, které si zasluhují veřejnou záchrannou síť, před
 ztrátami vzniklými v důsledku jiných činností. Nezbytná pravidla
 by tedy měla přispět k tomu, aby se banky zaměřily
 na svou hlavní úlohu služby reálné ekonomice a aby se zabránilo
 nadměrné distribuci bankovního kapitálu na obchodování na úkor
 úvěrování nefinanční ekonomiky.
 (13) Toto nařízení se použije
 pouze na úvěrové instituce a skupiny s obchodními
 činnostmi, které splňují prahové hodnoty stanovené v tomto
 nařízení. To je v souladu s výslovným zaměřením na
 vymezenou podskupinu největších a nejsložitějších úvěrových
 institucí a skupin, u nichž navzdory jiným legislativním aktům platí, že
 jejich velikost nedovoluje jejich selhání a záchranu a že jsou příliš
 složité na to, aby je bylo možné úspěšně řídit, kontrolovat
 a řešit jejich problémy. Ustanovení tohoto nařízení by se tedy
 měla vztahovat pouze na ty úvěrové


text:
instituce a skupiny Unie,
 které jsou buď považovány za subjekty s globálním systémovým významem,
 nebo překračují určité relativní a absolutní účetní
 prahové hodnoty, pokud jde obchodní činnost nebo absolutní velikost.
 Členské státy nebo příslušné orgány se mohou rozhodnout uložit
 obdobná opatření i pro menší úvěrové instituce.
 (14) Územní rozsah působnosti
 tohoto nařízení by měl být tak široký, aby se zajistilo,
 že nebude narušena hospodářská soutěž a že nebude obcházeno.
 Nicméně pokud dceřiné podniky mateřských podniků v EU,
 nacházející se ve třetích zemích, nebo pobočky úvěrových
 institucí usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU, spadající
 do oblasti působnosti tohoto nařízení, podléhají opatřením,
 která mají podle názoru Komise rovnocenný účinek jako opatření
 stanovená tímto nařízením, měly by být z jeho působnosti
 vyňaty. Příslušné orgány by měly mít rovněž možnost vyjmout
 zahraniční dceřiné podniky s mateřským podnikem v EU,
 jestliže jsou autonomní a jejich selhání by mělo omezené účinky
 na skupinu jako celek.
 (15) Na úvěrové instituce a
 subjekty náležející do téže skupiny by se měl vztahovat zákaz nákupu
 a prodeje finančních nástrojů a komodit na vlastní
 účet, protože tato činnost má nízkou nebo žádnou přidanou hodnotu
 pro veřejný zájem a je z podstaty riziková.
 (16) Obchodování na vlastní
 účet je obtížné rozlišit od tvorby trhu. V zájmu řešení tohoto
 problému by se měl zákaz obchodování na vlastní účet omezovat na
 sekce, oddělení, divize nebo jednotlivé obchodníky specificky určené
 k obchodování na vlastní účet. Banky by neměly mít možnost
 obcházet tento zákaz provozováním nebankovních subjektů provádějících
 obchodování na vlastní účet nebo profitováním z investic do takových
 subjektů.
 (17) Aby bylo zajištěno, že
 subjekty podléhající zákazu obchodování na vlastní účet mohou nadále
 přispívat k financování ekonomiky, mělo by jim být umožněno
 investovat do uzavřené skupiny fondů. Tento taxativní výčet by
 měl zahrnovat uzavřené alternativní investiční fondy
 nevyužívající pákový efekt, evropské fondy rizikového kapitálu, evropské fondy
 sociálního podnikání a evropské fondy dlouhodobých investic. Aby bylo
 zajištěno, že tyto fondy neohrozí životaschopnost a finanční
 zdraví úvěrových institucí, které do nich investují, je nezbytné, aby uzavřené
 alternativní investiční fondy nevyužívající pákový efekt, do nichž mohou
 úvěrové instituce stále investovat, spravovali správci alternativních
 investičních fondů, kteří podléhají povolení a dohledu
 v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2011/61/EU[26],
 a aby tyto alternativní investiční fondy byly usazeny v Unii, nebo
 pokud nejsou usazeny v Unii, byly nabízeny na trhu v Unii podle pravidel
 uvedené směrnice.
 (18) Subjektům, na které
 se vztahuje zákaz obchodování na vlastní účet, by mělo být
 povoleno používat svůj vlastní kapitál k investicím v rámci
 řízení svých peněžních prostředků. Řízení
 peněžních prostředků by měla být činnost
 zaměřená na zachování hodnoty vlastního kapitálu, přičemž
 dochází k rozložení úvěrového rizika na řadu protistran a k
 maximalizaci likvidity vlastního kapitálu. Při řízení svých
 peněžních prostředků by subjekty podléhající zákazu obchodování
 na vlastní účet neměly sledovat cíl dosáhnout návratnosti vyšší,
 než jsou sazby peněžního trhu, přičemž se jako referenční
 hodnota použije návratnost tříměsíčního vládního dluhopisu
 vysoké kvality.
 (19) Aktiva, jež jsou peněžním
 ekvivalentem, jsou nástroje běžně obchodované na peněžním
 trhu, např. státní a obecní pokladniční poukázky,


text:
vkladní
 listy, komerční cenné papíry, bankovní akceptace, krátkodobé směnky
 nebo podílové jednotky nebo akcie regulovaných fondů peněžního trhu.
 Za účelem zákazu krátkého prodeje by úvěrová instituce měla
 držet aktiva, jež jsou peněžním ekvivalentem, dříve, než bude moci
 tato aktiva prodat.
 (20) Zásady odměňování,
 které vybízí k nadměrnému přijímání rizika, mohou ohrozit řádné
 a účinné řízení rizik bank. Po doplnění příslušných
 stávajících právních předpisů Unie v této oblasti by ustanovení
 o odměňování měla přispívat k zamezení obcházení
 zákazu obchodování na vlastní účet. Stejně tak by měla
 omezovat jakoukoli reziduální nebo skrytou činnost obchodování na vlastní
 účet základních úvěrových institucí při provádění
 obezřetného řízení rizika.
 (21) Vedoucí orgán subjektů
 podléhajících zákazu obchodování na vlastní účet by měl zajistit
 dodržování tohoto zákazu.
 (22) Vedle obchodování
 na vlastní účet provádějí velké úvěrové instituce řadu
 jiných obchodních činností, jako je tvorba trhu, emise, investice
 a sponzorování v souvislosti s rizikovou sekuritizací, nebo strukturování,
 zajišťování nebo provádění komplexních derivátových transakcí. Tyto
 obchodní činnosti často souvisejí s činností klientů,
 nicméně mohou vyvolávat obavy. Při zvážení potenciálně
 užitečné povahy těchto činností by se na ně však
 neměl vztahovat přímý zákaz. Místo toho by takové činnosti
 měly zůstat předmětem hodnocení ex post ze strany
 příslušného orgánu, a případně požadavku, aby byly
 odděleny od zbývajících činností skupiny.
 (23) Pokud při posuzování
 obchodních činností příslušný orgán dojde k závěru, že
 překračují určité parametry, pokud jde o relativní velikost,
 pákový efekt, složitost, ziskovost, související tržní riziko, jakož i
 propojení, měl by požadovat jejich oddělení od základní
 úvěrové instituce, pokud základní úvěrová instituce není schopna
 přesvědčivě prokázat příslušnému orgánu,
 že uvedené obchodní činnosti neohrožují její finanční stabilitu
 ani stabilitu finančního systému Unie jako celku, přičemž se
 zohlední cíle stanovené tímto nařízením.
 (24) Určité obavy existují v
 souvislosti s tvorbou trhu. Obnovení platební schopnosti banky může bránit
 značný rozsah obchodů a široká škála finančních nástrojů v
 portfoliu ve velké bankovní skupině, jelikož s jednotlivými
 obchodními pozicemi se v procesu řešení problémů zachází stejným
 způsobem nehledě na to, zda vznikly v důsledku tvorby trhu
 motivované činností klienta, nebo v důsledku spekulace. Tvůrci
 trhu jsou navíc vzájemně propojeni s ostatními velkými bankovními
 skupinami. Kromě toho mohou být tvůrci trhu vystaveni významnému
 riziku protistrany a konkrétní fungování tvorby trhu se může lišit
 v závislosti na různých finančních nástrojích
 a tržních modelech. Při posouzení příslušným orgánem by proto
 těmto činnostem měla být věnována obzvláštní pozornost.
 (25) Některé činnosti
 týkající se sekuritizace umožňují úvěrovým institucím rychlý
 nárůst rizika, koncentraci rizik v oblasti pákového efektu, zvyšování
 závislosti zejména na krátkodobých dluzích mezi finančními
 zprostředkovateli a podstatně výraznější propojení finančních
 zprostředkovatelů. Pokud sekuritizace nesplňuje určitá
 minimální kritéria, aby mohla být považována za vysoce kvalitní, hrozí
 úvěrovým institucím stále značné riziko likvidity. Investování
 do rizikových sekuritizovaných produktů může navíc vést k propojenosti
 finančních institucí, která brání řádnému a rychlému řešení
 problémů. V důsledku toho vyžadují tyto činnosti při
 posuzování příslušným orgánem obzvláštní pozornost.
 (26) V zájmu zajištění
 účinného oddělení z právního, ekonomického, správního a provozního
 hlediska by základní úvěrové instituce a obchodní subjekty měly
 splňovat pravidla týkající se kapitálu, likvidity a velkých


text:
expozic na
 základě funkční podskupiny. Měly by mít silnou nezávislou
 správu a oddělené vedoucí orgány.
 (27) Skupiny, které se kvalifikují
 jako vzájemné pojišťovny, družstevní spořitelny nebo podobné
 instituce, mají specifickou vlastnickou a ekonomickou strukturu. Uplatnění
 některých pravidel týkajících se oddělení by mohlo vyžadovat
 dalekosáhlé změny organizačního uspořádání těchto
 subjektů, jejichž náklady by mohly být nepřiměřené
 vůči přínosům. Pokud uvedené skupiny spadají do oblasti
 působnosti nařízení, může příslušný orgán rozhodnout,
 že základním úvěrovým institucím, které splňují požadavky
 stanovené v čl. 49 odst. 3 písm. a) nebo b)
 nařízení (EU) č. 575/2013, povolí držení kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním subjektu, pokud se
 příslušný orgán domnívá, že je držení těchto kapitálových
 nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny a že základní
 úvěrová instituce přijala dostatečná opatření ke
 vhodnému zmírnění příslušných rizik.
 (28) Cílem limitů velkých
 expozic je chránit úvěrové instituce proti riziku vzniku ztráty v
 důsledku přílišné koncentrace na jednoho klienta nebo ekonomicky
 spjatou skupinu klientů. Uplatňování těchto omezení mezi
 oddělenými částmi v rámci úvěrové instituce nebo skupiny,
 jakož i mezi základní úvěrovou institucí a externími subjekty
 provádějícími obchodní činnosti je nedílnou součástí tohoto
 nařízení. Nicméně bez ohledu na individuální limity expozice
 mohou být souhrnné velké expozice stále značné. Individuální limity by
 proto měly být doplněny souhrnným limitem velkých expozic. Aby se
 použití veřejné záchranné sítě omezilo na činnosti, jež jsou
 předmětem oddělení, a činnosti obchodního subjektu se
 jasně odlišily od činností základní úvěrové instituce, měl
 by se na obchodní subjekty vztahovat zákaz přijímat vklady způsobilé
 pro pojištění vkladů. Tento zákaz by neměl bránit
 výměně kolaterálu v úzké souvislosti s jejich obchodní činností.
 Aby však nebyl vyřazen dodatečný zdroj úvěrů, mělo by
 být obchodnímu subjektu povoleno poskytovat úvěr všem klientům. Navíc
 vzhledem k tomu, že obchodní subjekt může potřebovat
 velkoobchodní platební a clearingové služby a služby vypořádání,
 neměl by se zapojovat do maloobchodních platebních služeb.
 (29) Bez ohledu na oddělení by
 základní úvěrová instituce měla být i nadále schopna řídit
 své vlastní riziko. Některé obchodní činnosti by tudíž měly být
 povoleny, pokud jsou zaměřeny na obezřetné řízení
 kapitálu, likvidity a finančních prostředků základní
 úvěrové instituce a neohrožují její finanční stabilitu.
 Podobně základní úvěrové instituce musí být schopny poskytovat svým
 klientům určité nezbytné služby řízení rizika. To by však
 mělo probíhat tak, aby základní úvěrová instituce nebyla vystavena
 zbytečnému riziku a aniž by byla ohrožena její finanční stabilita.
 Zajišťovací činnosti způsobilé pro účely obezřetného
 řízení vlastního rizika a pro účely poskytování služeb řízení
 rizika klientům se mohou, avšak nemusí, kvalifikovat jako zajišťovací
 účetnictví podle mezinárodních standardů účetního výkaznictví.
 (30) Pro zvýšení efektivity
 rozhodovacího procesu předpokládaného tímto nařízením, jakož i pro
 zajištění toho, aby v největší možné míře existoval
 soulad mezi opatřeními uloženými tímto nařízením, nařízením Rady
 (EU) č. 1024/2013, směrnicí [o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank] a směrnicí Evropského parlamentu
 a Rady 2013/36/EU[27],
 by měly příslušné orgány a relevantní orgány příslušné k
 řešení úzce spolupracovat za všech okolností, kdy jim příslušné
 právní předpisy Unie svěřují pravomoci. Povinnost spolupráce by
 se měla týkat všech fází postupu, který povede ke konečnému
 rozhodnutí


text:
příslušného orgánu nařídit strukturální opatření.
 (31) Oddělení má významný vliv
 na právní, organizační a provozní strukturu bankovních skupin. S
 cílem zajistit účinné a efektivní oddělení a zamezit
 rozdělení skupin na základě zeměpisných hranic by měl
 rozhodnutí o oddělení na úrovni skupiny přijímat orgán vykonávající
 dohled na konsolidovaném základě, případně po konzultaci
 s příslušnými orgány významných dceřiných podniků bankovní
 skupiny.
 (32) V zájmu podpory
 transparentnosti a právní jistoty ve prospěch všech
 účastníků trhu by Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) měl
 na svých internetových stránkách zveřejnit a poté aktualizovat
 seznam úvěrových institucí a skupin, na něž se vztahují
 požadavky týkající se zákazu obchodování na vlastní účet a
 oddělení určitých obchodních činností.
 (33) Pokud poskytování informací
 týkajících se obezřetnostního dohledu za účelem uplatňování
 tohoto nařízení zahrnuje zpracování osobních údajů, měly by být
 tyto údaje plně chráněny právním rámcem Unie. Konkrétně
 příslušný orgán si osobní údaje ponechá pouze po dobu, která je nezbytně
 nutná v souladu s platnými pravidly pro ochranu údajů[28].
 (34) Oddělení zahrnuje
 změny právní, organizaci a provozní struktury dotčených
 bankovních skupin, což vyvolává určité náklady. Aby se omezilo riziko
 toho, že budou náklady přeneseny na klienty, a v zájmu toho, aby
 úvěrové instituce měly k dispozici nezbytnou dobu ke spořádanému
 provedení rozhodnutí o oddělení, nemělo by být oddělení
 použitelné bezprostředně po vstupu tohoto nařízení v platnost
 a mělo by se použít od [OP please enter the exact date 18 months
 from the date of publication of this Regulation].
 (35) K poskytování všech nebo
 některých investičních služeb nebo činností v rámci pravidelného
 profesionálního povolání nebo podnikání různými subjekty určenými
 podle tohoto nařízení v důsledku strukturálních změn
 nařízených velkým, složitým a vzájemně propojeným úvěrovým
 institucím by mělo docházet v souladu s ustanoveními
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES[29]. Pokud toto
 nařízení stanoví v porovnání s omezeními
 stanovenými směrnicí 2004/39/ES další omezení schopnosti těchto
 subjektů poskytovat investiční služby, mají přednost ustanovení
 tohoto nařízení. Poskytování těchto investičních služeb nebo
 činností podléhá předchozímu povolení v souladu
 s ustanoveními směrnice 2004/39/ES, s výjimkou úvěrových
 institucí povolených podle směrnice 2013/36/EU.
 (36) Komise by měla
 spolupracovat s orgány třetích zemí s cílem hledat vzájemně
 výhodná řešení, jak zajistit soulad mezi ustanoveními tohoto nařízení
 a požadavky stanovenými ve třetích zemích. Za tímto účelem by Komise
 měla mít možnost určit, zda je právní rámec třetí země
 rovnocenný tomuto nařízení, a to rovněž s ohledem na její právní,
 dohledová a donucovací opatření.
 (37) Aby bylo zajištěno, že
 subjekty, na něž se vztahuje toto nařízení, dodrží povinnosti,
 které z něj vyplývají, a že budou podléhat podobnému zacházení v celé
 Unii, měly by být stanoveny správní sankce a opatření, jež budou
 účinné, přiměřené a odrazující. Správní sankce a opatření
 stanovené tímto nařízením by tedy měly splňovat určité
 základní požadavky, pokud jde o jejich adresáty, kritéria, k nimž by
 mělo být při ukládání sankce nebo opatření přihlédnuto,
 zveřejňování sankcí či opatření, klíčové sankční
 pravomoci a výši finančních správních sankcí.
 (38) S cílem specifikovat požadavky
 stanovené tímto nařízením by měla být Komisi svěřena
 pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování
 Evropské unie,


text:
pokud jde o následující prvky, jež nemají zásadní význam:
 rozšíření druhů vládních dluhopisů, které by neměly být
 zakázány podle článku 6 a které nemají příslušné orgány povinnost
 přezkoumávat nebo zvažovat pro účely oddělení; stanovení
 příslušných limitů a podmínek pro situace, kdy příslušný
 orgán musí předpokládat, že některé obchodní činnosti musí být
 odděleny; rozšíření seznamu nástrojů povolených pro účely
 řízení vlastního rizika úvěrové instituce; rozšíření seznamu
 nástrojů, s nimiž může úvěrová instituce provádět transakce
 pro účely řízení rizik klientů; výpočet limitu, při
 jehož překročení nesmí být deriváty prodávány ani vykazovány v
 rozvaze základní úvěrové instituce; velké expozice a rozsah uznávání
 technik zmírňování úvěrového rizika; změna složek pojmu
 „obchodní činnosti“ používaného ke stanovení podmínek uplatňování
 kapitol II a III tohoto nařízení; specifikace druhů sekuritizací,
 které neohrožují finanční stabilitu základní úvěrové instituce nebo
 finančního systému Unie; kritéria pro posouzení rovnocennosti právního a
 dohledového rámce třetí země. Je obzvláště důležité, aby
 Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to
 i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v
 přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné
 dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem
 Evropskému parlamentu a Radě.
 (39) Pro zajištění jednotných
 podmínek k provedení tohoto nařízení, zejména pokud jde o ustanovení
 článků 21 a 27, by měly být Komisi svěřeny
 prováděcí pravomoci.
 (40) Technické normy v oblasti
 finančních služeb by měly zabezpečit harmonizaci a
 přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a
 klientů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž Evropský
 orgán pro bankovnictví disponuje, je účinné a vhodné pověřit
 tento orgán vypracováním návrhů regulačních technických a prováděcích
 norem bez politických rozhodnutí. Evropský orgán pro bankovnictví by měl
 při vypracovávání návrhů technických norem zajistit účinné
 administrativní postupy a postupy podávání zpráv.
 (41) Komise by měla
 přijmout regulační technické normy vypracované Evropským orgánem pro
 bankovnictví týkající se metodiky pro jednotné měření
 a uplatňování parametrů pro výpočet prahové hodnoty,
 při jejímž překročení by mělo dojít k oddělení
 obchodních činností, prostřednictvím aktů v přenesené
 pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie
 a v souladu s články 10 až 14 nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010[30]. Komise a Evropský
 orgán pro bankovnictví by měly zajistit, aby tyto normy mohly všechny
 dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je
 přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a
 jejich činností.
 (42) Komise by měla být
 zmocněna přijmout prováděcí technické normy vypracované
 Evropským orgánem pro bankovnictví, týkající se metodiky výpočtu objemu
 obchodních činností prováděných úvěrovými institucemi a skupinami,
 jednotného vzoru pro uvádění celkového objemu obchodních činností
 úvěrových institucí a mateřských podniků a jejich složek a
 stanovení postupů a formulářů pro výměnu informací
 o sankcích s Evropským orgánem pro bankovnictví prostřednictvím
 aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování Evropské unie
 a v souladu s článkem 15 nařízení (EU)
 č. 1093/2010.
 (43) V souladu se zásadou
 proporcionality je pro dosažení cíle prevence systémových rizik, finanční
 tísně nebo selhání velkých, složitých a vzájemně propojených
 úvěrových institucí nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro zákaz
 obchodování na vlastní účet a pro oddělení určitých
 obchodních činností. V souladu s čl. 5 odst.


text:
4 Smlouvy o Evropské
 unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro
 dosažení sledovaných cílů.
 (44) Svoboda podnikání
 v souladu s právem Unie a vnitrostátními zákony
 a zvyklostmi je uznána článkem 16 Listiny základních práv
 Evropské unie („Listina“). Každá osoba v Unii má právo zahájit podnikání
 nebo v něm pokračovat, aniž by byla předmětem diskriminace
 nebo zbytečných omezení. Na vlastnictví akcií a podílů se kromě
 toho vztahuje ochrana vlastnictví podle článku 17 Listiny.
 Akcionáři a podílníci mají právo svůj majetek vlastnit, užívat
 a disponovat s ním a právo nebýt tohoto majetku nedobrovolně
 zbaveni. Zákazem obchodování na vlastní účet a oddělením
 určitých obchodních činností podle tohoto nařízení může být
 dotčena svoboda podnikání, jakož i vlastnická práva akcionářů a
 podílníků, kteří v takové situaci nemohou volně nakládat se
 svým majetkem.
 (45) Omezení svobody podnikání a
 práv akcionářů a podílníků by mělo být v souladu
 s článkem 52 Listiny. Zásah do těchto práv by neměl
 být nepřiměřený. Zákaz nebo oddělení obchodních činností
 by tedy měly být vyžadovány, pouze je-li to ve veřejném zájmu
 podpory řádného fungování bankovního trhu Unie a finanční
 stability. Dotčeným akcionářům a podílníkům by nemělo
 být bráněno ve využívání jejich jiných zákonných práv, jako je právo
 na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces.
 (46) Toto nařízení respektuje
 základní práva a zásady uznané v Listině, zejména právo na respektování
 soukromého a rodinného života, právo na ochranu osobních údajů, svobodu
 podnikání, právo na vlastnictví, právo na účinnou právní ochranu a
 spravedlivý proces, jakož i právo na obhajobu a respektování zásady ne bis
 in idem. Toto nařízení musí být uplatňováno v souladu s
 těmito právy a zásadami.
 (47) Protože subjekty, kterých se
 týká zákaz obchodování na vlastní účet, budou k uplatnění tohoto
 zákazu potřebovat dostatek času, předpokládá toto nařízení,
 že se zákaz použije od [OP please introduce exact date 18 months
 after publication of this Regulation]. Podobně postupy stanovené tímto
 nařízením, pokud jde o ustanovení, která vedou k rozhodnutí
 příslušného orgánu, že obchodní činnosti musí být odděleny od
 základní úvěrové instituce, a postupy, jež se vztahují na skupiny v
 návaznosti na přijetí takového rozhodnutí, jsou komplexní a vyžadují
 čas nejen k realizaci, ale také k odpovědnému a udržitelnému
 provedení takových opatření. Je proto vhodné, aby se tato ustanovení
 použila od [OP please introduce exact date 36 months after
 publication of this Regulation],
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Kapitola I
 Obecná ustanovení
 Článek 1
 Cíle
 Cílem tohoto nařízení je prevence
 systémových rizik, finančních problémů nebo selhání velkých,
 složitých a vzájemně propojených subjektů finančního systému,
 zejména úvěrových institucí, a splnění těchto cílů:
 a) snížení přijímání
 nadměrného rizika v rámci úvěrové instituce;
 b) odstranění podstatných
 střetů zájmů mezi různými částmi úvěrové
 instituce;
 c) zamezení nedokonalé distribuci
 zdrojů a podpora úvěrování reálné ekonomiky;
 d) zlepšení podmínek hospodářské
 soutěže pro všechny úvěrové instituce na vnitřním trhu;
 e) omezení vzájemné propojenosti ve
 finančním sektoru, která vede k systémovému riziku;
 f) usnadnění efektivního
 řízení a monitorování úvěrových institucí a dohledu nad nimi;
 g) usnadnění řádné obnovy a
 řešení problémů skupiny.
 Článek 2
 Předmět
 Toto nařízení stanoví pravidla pro:
 a) zákaz


text:
obchodování na vlastní
 účet;
 b) oddělení určitých
 obchodních činností.
 Článek 3
 Oblast působnosti
 1. Toto nařízení se použije
 na tyto subjekty:
 a) kteroukoli úvěrovou instituci nebo
 mateřský podnik v EU, včetně všech poboček
 a dceřiných podniků bez ohledu na to, kde se nacházejí,
 jsou-li podle článku 131 směrnice 2013/36/EU určeny jako
 globální systémově významné instituce (G-SVI);
 b) kterýkoli z těchto subjektů,
 který má po dobu tří po sobě následujících let celková aktiva ve výši
 alespoň 30 miliard EUR a obchodní činnost ve výši alespoň
 70 miliard EUR nebo 10 % svých celkových aktiv:
 i) jakákoli úvěrová instituce usazená
 v Unii, která není ani mateřským, ani dceřiným podnikem,
 včetně všech jejích poboček bez ohledu na to, kde se
 nacházejí;
 ii) jakýkoli mateřský podnik v EU,
 včetně všech poboček a dceřiných podniků bez ohledu na
 to, kde se nacházejí, pokud je jeden ze subjektů skupiny úvěrovou
 institucí usazenou v Unii;
 iii) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU.
 Článek 4
 Výjimky z oblasti působnosti
 1. Toto nařízení se
 nevztahuje na:
 a) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU, pokud se na ně
 vztahuje právní rámec považovaný za rovnocenný v souladu s čl. 27 odst. 1;
 b) pobočky mateřských podniků
 v EU usazené ve třetích zemích, pokud se na ně vztahuje právní rámec
 považovaný za rovnocenný v souladu s čl. 27 odst. 1;
 c) subjekty uvedené v čl. 2 odst.
 5 bodech 2 až 23 směrnice 2013/36/EU.
 2. Navíc k ustanovením odst. 1
 písm. b) může příslušný orgán vyjmout z požadavků kapitoly III
 dceřiné podniky mateřských podniků v EU usazené ve třetích
 zemích, v nichž neexistují pravidla považovaná za rovnocenná článkům
 10 až 16 a článku 20, pokud je tento příslušný orgán
 přesvědčen, že:
 a) existuje strategie řešení
 problémů dohodnutá mezi orgánem příslušným k řešení
 na úrovni skupiny v Unii a hostitelským orgánem třetí
 země;
 b) strategie řešení problémů
 dceřiného podniku mateřského podniku v EU, usazeného
 ve třetí zemi, nemá nepříznivý dopad na finanční stabilitu
 žádného členského státu, v němž je usazen mateřský podnik v EU a
 ostatní subjekty skupiny.
 Článek 5
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se použijí
 tyto definice:
 1. „úvěrovou institucí“ se
 rozumí úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu
 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013[31];
 2. „skupinou“ se rozumí
 mateřský podnik a jeho dceřiné podniky;
 3. „řešením problémů“
 se rozumí řešení problémů ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice o
 ozdravných postupech a řešení problémů bank;
 4. „obchodováním na vlastní
 účet“ se rozumí použití vlastního kapitálu nebo vypůjčených
 peněz k přijetí pozic v jakémkoli typu transakcí s cílem zakoupit,
 prodat nebo jinak nabýt či zcizit jakýkoli finanční nástroj nebo
 komodity výlučně v zájmu dosažení zisku na vlastní účet a bez
 jakékoli spojitosti se skutečnou či předvídanou klientskou
 činností nebo za účelem zajištění rizika subjektu v
 důsledku skutečné nebo předvídané klientské činnosti, a to
 prostřednictvím sekcí, oddělení, divizí nebo jednotlivých
 obchodníků specificky určených k tomuto přijímání pozic a
 dosahování zisku a rovněž prostřednictvím účelových
 internetových platforem pro


text:
obchodování na vlastní účet;
 5. „mateřským podnikem v
 EU“ se rozumí mateřský podnik v členském státě, který není
 dceřiným podnikem jiného podniku v žádném členském státě;
 6. „dceřiným podnikem“ se
 rozumí dceřiný podnik ve smyslu čl. 2 bodu 10 směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU[32].
 7. „příslušným orgánem“ se
 rozumí příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení
 (EU) č. 575/2013, včetně ECB v souladu s nařízením Rady
 (EU) č. 1024/2013;
 8. „institucí“ se rozumí
 instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
 9. „mateřským podnikem“ se
 rozumí mateřský podnik ve smyslu čl. 2 bodu 9 směrnice 2013/34/EU,
 včetně instituce, finanční holdingové společnosti, smíšené
 finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se
 smíšenou činností;
 10. „finančními nástroji“ se
 rozumí finanční nástroje ve smyslu oddílu C přílohy I směrnice
 2004/39/ES;
 11. „vedoucím orgánem“ se rozumí
 vedoucí orgán ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 7 směrnice 2013/36/EU nebo
 rovnocenný orgán, pokud dotyčný subjekt není institucí;
 12. „tvorbou trhu“ se rozumí
 závazek finanční instituce zajišťovat pravidelně a
 průběžně tržní likviditu zveřejňováním
 dvousměrných kotací k určitému finančnímu nástroji nebo v rámci
 své běžné činnosti plněním pokynů klientů či v
 reakci na žádosti klientů o obchodování, aniž by byla v těchto obou
 případech vystavena významnému tržnímu riziku;
 13. „sponzorem“ se rozumí sponzor
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 nařízení (EU) č. 575/2013;
 14. „sekuritizací“ se rozumí
 sekuritizace ve smyslu v čl. 4 odst. 1 bodu 61 nařízení (EU) č.
 575/2013;
 15. „obchodováním s deriváty“ se
 rozumí nákup nebo prodej derivátů;
 16. „základní úvěrovou
 institucí“ se rozumí úvěrová instituce, která přinejmenším
 přijímá vklady způsobilé pro systém pojištění vkladů v
 souladu se směrnicí 94/19/ES[33];
 17. „komoditou“ se rozumí komodita
 ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Komise (ES) č. 1287/2006[34];
 18. „subjektem skupiny“ se rozumí
 právnická osoba, jež je součástí skupiny;
 19. „finančním subjektem“ se
 rozumí subjekt spadající pod jednu z těchto kategorií:
 –
 subjekt finančního sektoru ve smyslu čl.
 4 odst. 1 bodu 27 nařízení (EU) č. 575/2013;
 –
 uzavřený alternativní investiční fond,
 který nevyužívá pákový efekt, ve smyslu směrnice 2011/61/EU, pokud je
 uvedený alternativní investiční fond usazen v Unii, nebo pokud není usazen
 v Unii, je nabízen v Unii v souladu s článkem 35 nebo 40 směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU[35],
 kvalifikované fondy rizikového kapitálu ve smyslu čl. 3 písm. b)
 nařízení (EU) č. 345/2013[36],
 kvalifikované fondy sociálního podnikání ve smyslu čl. 3 písm. b)
 nařízení (EU) č. 346/2013[37]
 a alternativní investiční fond povolený jako evropský fond dlouhodobých
 investic v souladu s nařízením (EU) č. [XXX/XXXX][38];
 –
 SKIPCP ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice
 2009/65/ES[39];
 –
 sekuritizační jednotka pro speciální účel
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 66 nařízení (EU) č. 575/2013;
 20. „malými a středními
 podniky“ se rozumí podniky zaměstnávající méně než 250 osob, s
 ročním obratem nejvýše 50 milionů EUR a/nebo bilanční sumou
 roční rozvahy nejvýše 43 milionů EUR;
 21. „obchodováním s investicemi na
 vlastní účet“ se rozumí nákup, prodej, přijímání nebo upisování
 cenných papírů nebo smluvních investic na vlastní


text:
účet;
 22. „orgánem vykonávajícím dohled
 na konsolidovaném základě“ se rozumí příslušný orgán odpovědný
 za výkon dohledu nad mateřským podnikem v EU a jeho dceřinými podniky
 na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 48
 nařízení (EU) č. 575/2013.
 Kapitola II
 Zakázané činnosti
 Článek 6
 Zákaz určitých obchodních
 činností
 1. Subjekty uvedené
 v článku 3 nesmějí:
 a) provádět obchodování na vlastní
 účet;
 b) s vlastním kapitálem nebo
 vypůjčenými penězi a výlučně v zájmu dosažení
 zisku na vlastní účet:
 i) nabývat nebo si ponechávat podílové
 jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů ve smyslu
 čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/61/EU;
 ii) investovat do derivátů,
 certifikátů, indexů nebo jiných finančních nástrojů,
 jejichž výsledky jsou spojeny s akciemi nebo podílovými jednotkami
 alternativních investičních fondů;
 iii) držet žádné podílové jednotky nebo akcie
 subjektu, který provádí obchodování na vlastní účet nebo nabývá
 podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů.
 2. Zákaz uvedený v odst. 1 písm.
 a) se nevztahuje na:
 a) finanční nástroje emitované
 ústředními vládami členských států nebo subjekty uvedenými v
 čl. 117 odst. 2 a v článku 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
 b) situaci, kdy subjekt uvedený v
 článku 3 splňuje všechny tyto podmínky:
 i) používá svůj vlastní kapitál v
 rámci svých procesů řízení peněžních prostředků;
 ii) výlučně drží, kupuje, prodává
 nebo jiným způsobem nabývá či zcizuje aktiva, jež jsou hotovostí nebo
 peněžním ekvivalentem. Aktiva, jež jsou peněžním ekvivalentem, musí
 být vysoce likvidními investicemi drženými v základní měně
 vlastního kapitálu, musí být snadno směnitelné na známou částku
 hotovosti, musí podléhat nevýznamnému riziku změny hodnoty, jejich
 splatnost nesmí překročit 397 dnů a musí poskytovat výnos
 maximálně ve výši sazby tříměsíčního vysoce kvalitního
 státního dluhopisu.
 3. Omezení stanovená v odst. 1
 písm. b) se nevztahují na uzavřený alternativní investiční fond,
 který nevyužívá pákový efekt, ve smyslu směrnice 2011/61/EU, pokud je
 uvedený alternativní investiční fond usazen v Unii, nebo pokud není usazen
 v Unii, je nabízen v Unii v souladu s článkem 35 nebo 40 směrnice
 2011/61/EU, na kvalifikované fondy rizikového kapitálu ve smyslu čl. 3
 písm. b) nařízení (EU) č. 345/2013, na kvalifikované fondy
 sociálního podnikání ve smyslu čl. 3 písm. b) nařízení (EU)
 č. 346/2013 a na alternativní investiční fond povolený jako
 evropský fond dlouhodobých investic v souladu s nařízením (EU) č. [XXX/XXXX].
 4. Vedoucí orgán každého
 subjektu uvedeného v článku 3 zajistí splnění
 požadavků stanovených v odstavci 1.
 5. Požadavky v odstavcích 1
 až 4 se použijí od [OP please introduce exact date, 18 months after
 publication of the Regulation.]
 6. Komisi je svěřena
 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem
 36, jimiž se ze zákazu uvedeného v odst. 1 písm. a) vyjmou:
 a) finanční nástroje jiné než uvedené v
 odst. 2 písm. a) emitované vládami třetích zemí, jež uplatňují v
 oblasti dohledu a regulace opatření přinejmenším rovnocenná
 opatřením uplatňovaným v Unii, přičemž expozicím
 vůči takovým nástrojům je v souladu s článkem 115
 nařízení (EU) č. 575/2013 přidělena riziková váha 0 %;
 b) finanční nástroje emitované
 regionálními vládami členských států, přičemž expozicím
 vůči takovým nástrojům je v souladu


text:
s článkem 115
 nařízení (EU) č. 575/2013 přidělena riziková váha 0 %.
 Článek 7
 Pravidla pro odměňování
 Aniž jsou dotčena pravidla
 odměňování stanovená ve směrnici 2013/36/EU, zásady
 odměňování subjektů uvedených v článku 3 musí být navrženy
 a prováděny takovým způsobem, který přímo ani nepřímo
 nepodporuje či neodměňuje provádění činností
 zakázaných v čl. 6 odst. 1 jakýmkoli zaměstnancem.
 Kapitola III
 Oddělení určitých obchodních
 činností
 Článek 8
 Rozsah činností
 1. Pro účely této kapitoly
 zahrnují obchodní činnosti činnosti jiné než:
 a) přijímání vkladů
 způsobilých pro systém pojištění vkladů v souladu se
 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES[40];
 b) poskytování úvěrů
 včetně spotřebitelského úvěru, úvěrových smluv
 týkajících se nemovitého majetku, faktoringu, s postihem nebo bez postihu,
 financování obchodních transakcí (včetně forfeitingu);
 c) finanční leasing;
 d) platební služby ve smyslu čl. 4 bodu
 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES[41];
 e) vydávání a správa jiných
 prostředků k provádění plateb (např. cestovních šeků a
 bankovních směnek), pokud tato činnost nespadá pod písmeno d);
 f) peněžní makléřství, uložení a
 správa cenných papírů;
 g) poskytování bankovních informací;
 h) úschova cenností;
 i) vydávání elektronických peněz.
 2. Požadavky této kapitoly se
 nevztahují na nákup nebo prodej finančních nástrojů emitovaných
 ústředními vládami členských států nebo subjekty uvedenými v
 čl. 117 odst. 2 a v článku 118 nařízení (EU) č. 575/2013.
 3. Komisi je svěřena
 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem
 35, jimiž se vyjmou finanční nástroje:
 a) jiné než uvedené v odstavci 2 emitované
 vládami třetích zemí, jež uplatňují v oblasti dohledu a regulace
 opatření přinejmenším rovnocenná opatřením uplatňovaným v
 Unii, přičemž expozicím vůči takovým nástrojům je v
 souladu s článkem 115 nařízení (EU) č. 575/2013
 přidělena riziková váha 0 %;
 b) emitované regionálními vládami
 členských států, přičemž expozicím vůči takovým
 nástrojům je v souladu s článkem 115 nařízení (EU) č.
 575/2013 přidělena riziková váha 0 %.
 Článek 9
 Povinnost přezkumu činností
 1. Příslušný orgán u
 následujících subjektů posoudí obchodní činnosti zahrnující
 především tvorbu trhu, investice do sekuritizací a jejich sponzorování a
 obchodování s jinými deriváty, než které jsou povoleny podle článků
 11 a 12:
 a) základní úvěrová instituce usazená v
 Unii, která není ani mateřským, ani dceřiným podnikem,
 včetně všech jejích poboček bez ohledu na to, kde se nacházejí;
 b) mateřský podnik v EU,
 včetně všech poboček a dceřiných podniků bez ohledu na
 to, kde se nacházejí, pokud je jeden ze subjektů skupiny úvěrovou
 institucí usazenou v Unii;
 c) pobočky úvěrových institucí
 usazených ve třetích zemích, nacházející se v EU.
 2. Při posuzování podle
 odstavce 1 použije příslušný orgán tyto parametry měření:
 a) relativní velikost obchodních aktiv
 měřenou obchodními aktivy vydělenými celkovými aktivy;
 b) pákový efekt obchodních aktiv
 měřený obchodními aktivy vydělenými kapitálem core Tier 1;
 c) relativní význam úvěrového rizika
 protistrany měřený reálnou hodnotou derivátů vydělenou
 celkovými obchodními aktivy;
 d) relativní složitost
 obchodních derivátů měřenou aktivy obchodních derivátů
 úrovně 2 a 3 vydělenými obchodními deriváty a obchodními aktivy;
 e) relativní ziskovost výnosů z
 obchodování měřenou výnosy z obchodování vydělenými celkovým
 čistým výnosem;
 f) relativní význam tržního rizika
 měřený výpočtem absolutní hodnoty rozdílu mezi aktivy


text:
a závazky z obchodování a jejím vydělením prostým průměrem
 aktiv z obchodování a závazků z obchodování;
 g) propojenost měřenou metodikou
 uvedenou v čl. 131 odst. 18 směrnice 2013/36/EU;
 h) úvěrové a likviditní riziko
 vyplývající ze závazků a záruk poskytnutých základní úvěrovou
 institucí.
 3. Příslušný orgán své
 posouzení dokončí do [OP – please introduce 18 months from the day of
 publication of the Regulation] a následně jej provádí pravidelně
 nejméně jednou ročně.
 4. Evropský orgán pro
 bankovnictví vypracuje návrhy regulačních technických norem
 specifikujících měření uvedených parametrů a tam, kde je to
 vhodné, specifikuje podrobné náležitosti parametrů uvedených v odstavci 2
 a jejich měření s použitím údajů z oblasti dohledu. Tyto návrhy
 regulačních technických norem rovněž příslušnému orgánu
 poskytnou metodiku pro jednotné měření a použití uvedených
 parametrů.
 Evropský orgán pro bankovnictví předloží tyto
 návrhy regulačních technických norem Komisi do [OP – please introduce 1
 month from the day of publication of the Regulation].
 Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat
 regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s
 články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
 Článek 10
 Pravomoc příslušného orgánu
 požadovat, aby základní úvěrová instituce nevykonávala určité
 činnosti
 1. Dojde-li příslušný orgán
 k závěru, že po posouzení podle čl. 9 odst. 1 jsou splněna
 omezení a podmínky související s parametry uvedenými v čl. 9 odst. 2
 písm. a) až h) a specifikovanými v aktu v přenesené pravomoci uvedeném
 v odstavci 5, a domnívá se proto, že je ohrožena finanční stabilita
 základní úvěrové instituce nebo finančního systému Unie jako celku s
 ohledem na cíle uvedené v článku 1, zahájí nejpozději do dvou
 měsíců po dokončení uvedeného posouzení postup vedoucí k
 rozhodnutí podle odst. 3 druhého pododstavce.
 2. Pokud omezení a podmínky
 uvedené v odstavci 1 nejsou splněny, může příslušný orgán
 přesto zahájit postup vedoucí k rozhodnutí podle odst. 3 třetího
 pododstavce, dojde-li na základě posouzení podle čl. 9 odst. 1 k
 závěru, že veškerá obchodní činnost prováděná základní
 úvěrovou institucí, s výjimkou obchodování s deriváty jinými než povolenými
 podle článků 11 a 12, představuje hrozbu pro finanční
 stabilitu základní úvěrové instituce nebo finančního systému Unie
 jako celku s ohledem na cíle uvedené v článku 1.
 3. Příslušný orgán oznámí
 své závěry uvedené v odstavcích 1 nebo 2 základní úvěrové
 instituci a umožní jí předložit písemné připomínky
 ve lhůtě dvou měsíců ode dne takového oznámení.
 Pokud základní úvěrová instituce ve
 lhůtě uvedené v prvním pododstavci přesvědčivě
 neprokáže příslušnému orgánu, že důvody vedoucí k jeho
 závěrům nejsou oprávněné, přijme příslušný orgán
 rozhodnutí určené základní úvěrové instituci, v němž jí
 nařídí, aby nevykonávala obchodní činnosti specifikované v uvedených
 závěrech. Příslušný orgán své rozhodnutí odůvodní a
 zveřejní.
 Pro účely odstavce 1 platí, že pokud
 příslušný orgán rozhodne, že základní úvěrové instituci výkon
 uvedených obchodních činností umožní, rovněž své rozhodnutí
 odůvodní a zveřejní.
 Pro účely odstavce 2 platí, že pokud
 příslušný orgán rozhodne, že základní úvěrové instituci výkon
 uvedených obchodních činností umožní, přijme v tomto smyslu
 rozhodnutí určené základní úvěrové instituci.
 Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí
 podle tohoto odstavce příslušný orgán konzultuje Evropský orgán pro
 bankovnictví ohledně


text:
důvodů svého navrhovaného rozhodnutí a
 možného dopadu takového rozhodnutí na finanční stabilitu Unie
 a fungování vnitřního trhu. Příslušný orgán rovněž
 Evropskému orgánu pro bankovnictví oznámí své konečné rozhodnutí.
 Příslušný orgán přijme konečné
 rozhodnutí do dvou měsíců poté, co obdržel písemné
 připomínky uvedené v prvním pododstavci.
 4. Příslušný orgán
 rozhodnutí uvedená v odst. 3 třetím pododstavci každých 5 let
 přezkoumá.
 5. Komise do [OP insert the
 correct date by 6 months of publication of this Regulation]
 přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 36 s
 cílem:
 a) specifikovat, pokud jde o parametry:
 a) příslušný limit každého parametru
 uvedeného v čl. 9 odst. 1 písm. a) až h), při jehož
 překročení se míra rizika dotčené obchodní činnosti
 považuje za individuálně významnou;
 ii) podmínky včetně toho, kolik
 parametrů a v jaké kombinaci musí překročit příslušný
 limit, aby příslušný orgán zahájil postup podle čl. 10
 odst. 1;
 iii) specifikace podmínek v bodě ii)
 zahrnuje uvedení míry souhrnného významného rizika dotčené obchodní
 činnosti, jež je důsledkem toho, že výsledky několika
 parametrů překročily příslušné limity uvedené
 v bodě i);
 b) specifikovat, který druh sekuritizace
 není považován za hrozbu pro finanční stabilitu základní úvěrové
 instituce nebo finančního systému Unie jako celku, a to v souvislosti s
 každým z těchto aspektů:
 i) strukturální vlastnosti, jako je vložená
 změna splatnosti, a jednoduchost struktury;
 ii) kvalita podkladových aktiv a související
 vlastnosti kolaterálu;
 iii) vlastnosti sekuritizace a jejích podkladových
 aktiv, pokud jde o kotaci a transparentnost;
 iv) spolehlivost a kvalita postupu upisování.
 Článek 11
 Obezřetné řízení vlastního
 rizika
 1. Základní úvěrová
 instituce, jíž se týká rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3, může
 vykonávat obchodování pouze v rozsahu, jenž je omezen účely
 obezřetného řízení jejího kapitálu, likvidity a finančních
 prostředků.
 V rámci obezřetného řízení svého
 kapitálu, likvidity a finančních prostředků může základní
 úvěrová instituce pro zajištění celkového rizika své rozvahy používat
 pouze úrokové, měnové a úvěrové deriváty způsobilé pro clearing
 ústřední protistrany. Základní úvěrová instituce příslušnému
 orgánu dohledu prokáže, že zajišťovací činnost je koncipována pro
 snížení konkrétních a identifikovatelných rizik jednotlivých nebo agregovaných
 pozic základní úvěrové instituce a že tato rizika prokazatelně
 snižuje nebo výrazně zmírňuje.
 2. Aniž jsou dotčena
 pravidla odměňování stanovená směrnicí 2013/36/EU, zásady
 odměňování, které se vztahují na zaměstnance základní
 úvěrové instituce provádějící zajišťovací činnosti:
 a) mají za cíl zabránit jakýmkoli
 reziduálním nebo skrytým činnostem obchodování na vlastní účet,
 ať už jsou maskovány jako řízení rizik nebo jinak;
 b) odrážejí legitimní cíle zajištění
 základní úvěrové instituce jako celku a zajišťují, aby
 poskytnutá odměna nebyla přímo určena odkazem na zisky
 vytvořené takovými činnostmi, ale zohledňovala celkovou
 účinnost těchto činností při snižování nebo zmírňování
 rizika.
 Vedoucí orgán zajistí, aby zásady
 odměňování základní úvěrové instituce byly v souladu
 s ustanoveními prvního pododstavce, přičemž jedná na
 základě doporučení výboru pro rizika, je-li takový výbor
 v souladu s čl. 76 odst. 3 směrnice 2013/36/EU
 zřízen.
 3. Komise je zmocněna
 přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu
 s článkem 35 tohoto nařízení za účelem doplnění
 finančních nástrojů uvedených v odstavci 1 o další
 finanční nástroje včetně jiných druhů derivátů,
 zejména těch, na něž


text:
se vztahují povinnosti stanovené
 v článku 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 648/2012[42],
 a to s cílem zohlednit finanční nástroje, které mají pro účely
 obezřetného řízení kapitálu, likvidity a finančních
 prostředků stejný dopad na finanční stabilitu jako nástroje
 uvedené v odstavci 1.
 Článek 12
 Poskytování služeb řízení rizik
 klientům
 1. Základní úvěrová
 instituce, které se týká rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3, smí
 prodávat úrokové, měnové a úvěrové deriváty, deriváty emisních
 povolenek, komoditní deriváty způsobilé pro clearing centrální protistrany
 a emisní povolenky svým nefinančním klientům, finančním
 subjektům uvedeným v čl. 5 bodě 19 druhé a třetí
 odrážce, pojišťovnám a institucím poskytujícím dávky zaměstnaneckého
 penzijního pojištění, jsou-li splněny tyto podmínky:
 a) výlučným cílem prodeje je
 zajištění proti úrokovému riziku, měnovému riziku, úvěrovému
 riziku, komoditnímu riziku nebo riziku emisních povolenek;
 b) kapitálový požadavek základní
 úvěrové instituce týkající se rizika z pozic vyplývajícího z derivátů
 a emisních povolenek nepřesahuje podíl jejího celkového kapitálového
 požadavku souvisejícího s rizikem, jenž má být specifikován aktem
 v přenesené pravomoci Komise v souladu s odstavcem 2.
 Není-li požadavek v písmeni b) splněn,
 nesmí základní úvěrová instituce deriváty a emisní povolenky prodávat
 ani je vykazovat v rozvaze.
 2. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 35
 s cílem:
 a) povolit, aby pro účely
 zajištění rizika mohly být určitým typům klientů uvedených
 v odstavci 1 tohoto článku prodávány jiné finanční nástroje než
 ty, jež jsou uvedeny v odstavci 1, zejména ty, na něž se vztahují
 povinnosti stanovené v článku 11 nařízení (EU)
 č. 648/2012;
 b) specifikovat podíl kapitálového požadavku
 základní úvěrové instituce, při jehož překročení nesmí být
 deriváty a emisní povolenky uvedené v odstavci 1 tohoto článku
 prodávány ani vykazovány v rozvaze základní úvěrové instituce.
 Článek 13
 Pravidla pro oddělené subjekty
 skupiny
 1. Pokud příslušný orgán
 přijal rozhodnutí v souladu s čl. 10 odst. 3 o tom,
 že základní úvěrová instituce nesmí provádět určité
 činnosti obchodování a pokud je základní úvěrová instituce
 členem skupiny, smí obchodní činnosti, jež mají být
 odděleny, provádět pouze subjekt skupiny, jenž je po právní, ekonomické
 a provozní stránce oddělen („obchodní subjekt“) od základní úvěrové
 instituce.
 2. Pokud se subjekt uvedený v
 čl. 9 odst. 1 rozhodl z vlastní iniciativy oddělit obchodní
 činnosti, na které se vztahuje článek 9, od základní
 úvěrové instituce, a jeho plán oddělení byl schválen v souladu s postupem
 podle článku 18, pak se na oddělené subjekty použijí
 požadavky stanovené v odstavcích 3 až 13 tohoto článku a v
 článcích 14 až 17 a 20.
 3. Mateřský podnik v EU
 zajistí, aby skupina složená ze základních úvěrových institucí
 a obchodních subjektů byla strukturována tak, že jsou
 na subkonsolidovaném základě vytvořeny dvě oddělené
 podskupiny, z nichž pouze jedna se skládá ze základních úvěrových
 institucí.
 4. Mateřský podnik v EU
 základní úvěrové instituce v nezbytné míře zajistí, aby základní
 úvěrová instituce mohla v případě platební neschopnosti
 obchodního subjektu pokračovat v činnosti.
 5. Základní úvěrová
 instituce nesmí v obchodním subjektu držet kapitálové nástroje nebo hlasovací
 práva.
 Aniž je dotčen první pododstavec,
 příslušný orgán může rozhodnout, že základním


text:
úvěrovým
 institucím, které splňují požadavky stanovené v čl. 49
 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 575/2013,
 povolí držení kapitálových nástrojů nebo hlasovacích práv v obchodním
 subjektu, pokud se příslušný orgán domnívá, že je držení těchto
 kapitálových nástrojů nebo hlasovacích práv nezbytné pro fungování skupiny
 a že základní úvěrová instituce přijala dostatečná
 opatření ke vhodnému zmírnění příslušných rizik.
 Základní úvěrové instituci, která není ani
 ústřední, ani regionální úvěrovou institucí, nesmí být v žádném
 případě povoleno přímé držení kapitálových nástrojů nebo
 hlasovacích práv v žádném obchodním subjektu.
 Před přijetím rozhodnutí podle tohoto
 odstavce příslušný orgán konzultuje Evropský orgán pro bankovnictví.
 Příslušný orgán oznámí své rozhodnutí
 Evropskému orgánu pro bankovnictví. Evropský orgán pro bankovnictví
 zveřejní seznam institucí, na něž byl uplatněn tento odstavec.
 6. Základní úvěrová
 instituce a obchodní subjekt emitují vlastní dluhopisy na individuálním
 nebo subkonsolidovaném základě, pokud to není v rozporu s plánem
 řešení problémů schváleným relevantními orgány příslušnými k
 řešení v souladu se [směrnicí o ozdravných postupech a
 řešení problémů bank].
 7. Veškeré smlouvy a jiné
 transakce mezi základní úvěrovou institucí a obchodním subjektem musí být
 pro základní úvěrovou instituci stejně příznivé, jako jsou
 srovnatelné smlouvy a transakce se subjekty nebo zahrnující subjekty, jež
 nepatří do téže podskupiny.
 8. Většinu členů
 vedoucího orgánu základní úvěrové instituce a obchodního subjektu
 tvoří osoby, jež nejsou členem vedoucího orgánu druhého z těchto
 subjektů. Žádný člen vedoucího orgánu kteréhokoli z těchto
 subjektů nesmí zastávat výkonnou funkci v obou subjektech, s výjimkou
 manažera řízení rizik mateřského podniku.
 9. Vedoucí orgány základní
 úvěrové instituce, obchodního subjektu a jejich mateřských
 podniků mají povinnost dodržovat cíle oddělení.
 10. V souladu
 s příslušnými vnitrostátními právními předpisy musí být název
 nebo označení obchodního subjektu a základní úvěrové instituce
 takové, aby mohla veřejnost snadno rozpoznat, který subjekt je obchodním
 subjektem a který základní úvěrovou institucí.
 11. Strukturálně
 oddělené instituce musí splňovat povinnosti stanovené v části
 druhé, třetí, čtvrté, šesté, sedmé a osmé nařízení (EU)
 č. 575/2013 a v hlavě VII směrnice 2013/36/EU
 na subkonsolidovaném základě v souladu s odstavcem 3 tohoto
 článku.
 12. Odchylně
 od čl. 6 odst. 1 a článku 7 nařízení
 (EU) č. 575/2013 se povinnosti stanovené v části druhé až
 čtvrté a v části osmé uvedeného nařízení použijí na
 subkonsolidovaném základě v souladu s odstavcem 3 tohoto
 článku.
 13. Odchylně
 od čl. 6 odst. 4 a článku 8 nařízení
 (EU) č. 575/2013 se požadavky části šesté uvedeného
 nařízení použijí na subkonsolidovaném základě v souladu
 s odstavcem 3 tohoto článku.
 Článek 14
 Limity velkých expozic uvnitř
 skupiny
 1. Pro účely výpočtu
 limitu velkých expozic uvnitř skupiny podle odstavce 2 se všechny subjekty
 patřící do téže podskupiny podle čl. 13 odst. 3 považují za
 jednoho klienta nebo za jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů
 ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 39 nařízení (EU)
 č. 575/2013.
 2. Pokud byla uložena
 opatření v souladu s touto kapitolou, nesmí základní úvěrové
 instituci vzniknout uvnitř skupiny expozice překračující 25 %
 způsobilého kapitálu základní úvěrové instituce vůči
 subjektu, jenž nepatří do téže podskupiny jako základní úvěrová
 instituce. Limit expozice uvnitř skupiny
 se