text:
Unie stanovených v dohodě.
 Volba nástroje
 Tento návrh je v souladu s čl. 218 odst. 9 SFEU, jenž stanoví přijímání rozhodnutí Radou. Neexistuje žádný jiný právní nástroj, který by mohl být použit za účelem dosažení cíle vyjádřeného v tomto návrhu.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Konzultace se zúčastněnými stranami
 Konzultace se zúčastněnými stranami se na tento návrh nevztahují.
 Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Komise vzala v úvahu připomínky vznesené členskými státy v posledních letech, pokud jde o státní příslušníky Unie, kteří jsou vhodnými a kvalifikovanými osobami pro působení jako rozhodci v rozhodčích řízeních v rámci obchodních dohod Unie.
 Posouzení dopadů
 Tento návrh se týká provádění institucionálních aspektů dohody o přidružení mezi Unií a Gruzií, a zejména její hlavy IV (Obchod a obchodní záležitosti). Návrh nemá žádný dopad na hospodářskou, sociální nebo environmentální politiku Unie. Dohoda o přidružení se prozatímně uplatňuje od 1. září 2014 a její provádění je ve velmi rané fázi.
 Účelnost právních předpisů a zjednodušování
 Na dohodu o přidružení mezi Unií a Gruzií se nevztahují postupy programu REFIT; dohoda nepředstavuje žádné náklady pro malé a střední podniky ani nepředstavuje žádný problém z hlediska digitálního prostředí.
 Základní práva
 Návrh nemá žádné důsledky pro ochranu základních práv.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Nevztahuje se na tento návrh.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Provádění dohody o přidružení je pravidelně přezkoumáváno Radou přidružení EU-Gruzie. Evropská komise se rovněž zavázala podávat každý rok zprávu o provádění hlavy IV (Obchod a obchodní záležitosti) dohody, včetně prvků obsažených v tomto návrhu, Evropskému parlamentu.
 Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Podrobné vysvětlení zvláštních ustanovení návrhu
 Cílem návrhu je přijetí postoje Unie ohledně provádění obchodní části dohody o přidružení mezi Unií a Gruzií. Hlava IV (Obchod a obchodní záležitosti) této dohody obsahuje kapitolu 14 (Řešení sporů), která stanoví mechanismus pro řešení obchodních sporů mezi stranami dohody, pokud jde o uplatňování nebo výklad obchodní části dohody. Podle ustanovení o rozhodčím řízení uvedeném v kapitole 14 může žalující strana požádat o ustavení rozhodčího tribunálu k urovnání dvoustranného sporu. Článek 268 dohody stanoví pravidla týkající se složení rozhodčího tribunálu. Dohoda předpokládá vytvoření seznamu kvalifikovaných osob, které mohou působit jako rozhodci. V důsledku toho byl se zástupci gruzínské vlády projednán návrh seznamu rozhodců, kteří jsou ochotni a schopni působit v rozhodčím tribunálu, přičemž bylo stanoveno pět kandidátských rozhodců z Unie, pět kandidátských rozhodců z Gruzie a pět státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou zastávat funkci předsedy rozhodčího tribunálu. Seznam bude použit v případech, kdy bude třeba vytvořit rozhodčí tribunál.
 Hlava IV (Obchod a obchodní záležitosti) této dohody rovněž obsahuje kapitolu 13 (Obchod a udržitelný rozvoj), která stanoví, že obě strany dohody se zavazují podporovat rozvoj mezinárodního obchodu tak, aby přispíval k cíli udržitelného rozvoje, a zajistit, aby byl tento cíl začleněn a promítal se do všech úrovní jejich obchodního vztahu. U všech záležitostí, které mohou nastat, vynaloží strany veškeré úsilí, aby záležitost vyřešily k vzájemné


text:
spokojenosti prostřednictvím vládních konzultací. Jestliže však jedna strana zjistí, že záležitost nebyla uspokojivě vyřešena během vládních konzultací, stanoví dohoda pro strany možnost požádat, aby zasedl panel odborníků a záležitost přezkoumal. Podle čl. 243 odst. 3 dohody má Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj sestavit seznam nejméně 15 osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků na obchod a udržitelný rozvoj,
 2015/0206 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postojích, které má Unie zaujmout v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a ve Výboru pro přidružení ve složení pro obchod zřízených Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V čl. 431 odst. 3 a 4 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“) se stanoví prozatímní provádění části dohody.
 (2)Článek 3 rozhodnutí Rady 2014/494/EU
 2
 ze dne 16. června 2014 vymezuje ustanovení dohody, která se provádějí prozatímně, mimo jiné ustanovení o zřízení a fungování Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a Výboru pro přidružení ve složení pro obchod, ustanovení o obchodu a udržitelném rozvoji a ustanovení o řešení sporů.
 (3)Podle článku 240 dohody má Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj přijmout svůj jednací řád.
 (4)Podle článku 243 dohody má Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj na svém prvním zasedání schválit seznam osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků na obchod a udržitelný rozvoj.
 (5)Podle článku 268 dohody má Výbor pro přidružení ve složení pro obchod schválit seznam osob na funkci rozhodce v řízeních o řešení sporů do šesti měsíců od počátku prozatímního provádění dohody.
 (6)Je proto vhodné stanovit postoje Unie, pokud jde o jednací řád Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a seznam osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků na obchod a udržitelný rozvoj, které má schválit uvedený podvýbor, a pokud jde o seznam osob na funkci rozhodce při řešení sporů, který má schválit Výbor pro přidružení ve složení pro obchod,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.Postoj, který má Unie zaujmout v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj zřízeném článkem 240 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o schválení jednacího řádu Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a seznamu osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků na obchod a udržitelný rozvoj, vychází z předloh rozhodnutí uvedeného podvýboru připojených k tomuto rozhodnutí.
 2.Zástupci Unie v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj mohou odsouhlasit drobné změny předlohy rozhodnutí bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 2
 1.Postoj, který má Unie zaujmout ve Výboru pro přidružení ve

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
složení pro obchod zřízeném článkem 408 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé, pokud jde o schválení seznamu osob na funkci rozhodce při řešení sporů, vychází z předlohy rozhodnutí uvedeného výboru připojené k tomuto rozhodnutí.
 2.Zástupci Unie ve Výboru pro přidružení ve složení pro obchod mohou odsouhlasit drobné změny předlohy rozhodnutí bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 (1)
 Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 1.
 (2)
 Rozhodnutí Rady ze dne 16. června 2014 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním provádění Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (Úř. věst. L 261, 30.8.2014, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 16.9.2015
 COM(2015) 456 final
 PŘÍLOHA
 k
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postojích, které má Unie zaujmout v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a ve Výboru pro přidružení ve složení pro obchod zřízených Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé
 PŘÍLOHA
 k
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postojích, které má Unie zaujmout v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj a ve Výboru pro přidružení ve složení pro obchod zřízených Dohodou o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé
 NÁVRH
 ROZHODNUTÍ Č. 1/2015 PODVÝBORU EU-GRUZIE PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ
 ze dne ... 2015,
 kterým se přijímá jeho jednací řád
 PODVÝBOR EU-GRUZIE PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ,
 s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména na článek 240 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Části dohody se v souladu s článkem 431 dohody prozatímně provádějí od 1. září 2014.
 (2)Podle článku 240 dohody by Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj měl dohlížet na provádění kapitoly 13 (Obchod a udržitelný rozvoj) hlavy IV (Obchod a obchodní záležitosti) dohody.
 (3)Podle čl. 240 odst. 3 dohody by měl Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj přijmout svůj jednací řád,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Přijímá se jednací řád Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj uvedený v dodatku.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V ... dne...
 Za Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj
 předseda
 Dodatek
 Jednací řád Podvýboru EU-Gruzie pro obchod a udržitelný rozvoj
 Článek 1
 Obecná ustanovení
 1.Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj, zřízený podle článku 240 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“), je nápomocen Výboru pro přidružení ve složení pro obchod podle čl. 408 odst. 4 dohody při plnění jeho povinností.
 2.Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj plní


text:
povinnosti stanovené v kapitole 13 (Obchod a udržitelný rozvoj) hlavy IV (Obchod a obchodní záležitosti) dohody.
 3.Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj se skládá ze zástupců Evropské komise a Gruzie příslušných pro obchod a udržitelný rozvoj.
 4.Zástupce Evropské komise nebo Gruzie příslušný pro obchod a udržitelný rozvoj zastává v Podvýboru pro obchod a udržitelný rozvoj funkci předsedy v souladu s článkem 2.
 5.„Stranami“ se v tomto jednacím řádu rozumí strany definované v článku 428 dohody.
 Článek 2
 Zvláštní ustanovení
 1.Není-li v tomto jednacím řádu stanoveno jinak, použijí se články 2 až 14 jednacího řádu Výboru EU-Gruzie pro přidružení.
 2.Odkazy na Radu přidružení se považují za odkazy na Výbor pro přidružení ve složení pro obchod. Odkazy na Výbor pro přidružení nebo Výbor pro přidružení ve složení pro obchod se považují za odkazy na Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj.
 Článek 3
 Zasedání
 Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj zasedá dle potřeby. Strany se snaží, aby se sešly jednou do roka.
 Článek 4
 Změna jednacího řádu
 Tento jednací řád může být změněn rozhodnutím Podvýboru EU-Gruzie pro obchod a udržitelný rozvoj v souladu s článkem 240 dohody.
 NÁVRH
 ROZHODNUTÍ Č. 2/2015 PODVÝBORU EU-GRUZIE PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ
 ze dne ... 2015,
 kterým se přijímá seznam odborníků na obchod a udržitelný rozvoj
 PODVÝBOR EU-GRUZIE PRO OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ,
 s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“), a zejména na článek 243 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Části dohody se v souladu s článkem 431 dohody prozatímně provádějí od 1. září 2014.
 (2)Podle čl. 243 odst. 3 dohody má Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj sestavit seznam nejméně 15 osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Seznam osob ochotných a schopných účastnit se jednání panelu v roli odborníků pro účely článku 243 dohody je uveden v dodatku k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V ... dne...
 Za Podvýbor pro obchod a udržitelný rozvoj
 předseda
 Dodatek
 SEZNAM ODBORNÍKŮ NA OBCHOD A UDRŽITELNÝ ROZVOJ
 Odborníci navržení Gruzií
 1.
 Nata Sturua
 2.
 David Kikodze
 3.
 Marina Shvangiradze
 4.
 Ilia Osepashvili
 5.
 Roin Migriauli
 Odborníci navržení EU
 1.
 Eddy Laurijssen
 2.
 Jorge Cardona
 3.
 Karin Lukas
 4.
 Hélène Ruiz Fabri
 5.
 Laurence Boisson De Chazournes
 6.
 Geert Van Calster
 Předsedové
 1.
 Jill Murray (Austrálie)
 2.
 Janice Bellace (USA)
 3.
 Ross Wilson (Nový Zéland)
 4.
 Arthur Appleton (USA)
 5.
 Nathalie Bernasconi (Švýcarsko)
 Návrh
 Rozhodnutí č. 3/2015 Výboru EU-Gruzie pro přidružení ve složení pro obchod
 ze dne ... 2015
 o sestavení seznamu rozhodců podle čl. 268 odst. 1 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a Gruzií na straně druhé
 VÝBOR PRO PŘIDRUŽENÍ VE SLOŽENÍ PRO OBCHOD,
 s ohledem na Dohodu o přidružení mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii a jejich členskými státy na jedné straně a


text:
Gruzií na straně druhé (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 27. června 2014, a zejména na čl. 268 odst. 1 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Části dohody se v souladu s článkem 431 dohody prozatímně provádějí od 1. září 2014.
 (2)V čl. 408 odst. 3 dohody se stanoví, že Výbor pro přidružení má pravomoc přijímat rozhodnutí v případech stanovených v této dohodě.
 (3)Podle čl. 268 odst. 1 dohody má Výbor pro přidružení ve složení pro obchod sestavit seznam nejméně 15 osob, které jsou ochotny a schopny zastávat funkci rozhodce,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Jediný článek
 1.Seznamy osob, které mohou působit jako rozhodci pro účely čl. 268 odst. 1 dohody, jsou uvedeny v dodatku k tomuto rozhodnutí.
 2.Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V ... dne ...
 Za Výbor pro přidružení ve složení pro obchod
 předseda
 Dodatek
 SEZNAM ROZHODCŮ
 Rozhodci navržení Gruzií
 1.
 Christian Häberli (Švýcarsko)
 2.
 Donald McRae (Kanada)
 3.
 John Adank (Nový Zéland)
 4.
 Ronald Saborio (Kostarika)
 5.
 Thomas Cottier (Švýcarsko)
 Rozhodci navržení EU
 1.
 Claus–Dieter Ehlermann
 2.
 Giorgio Saccerdoti
 3.
 Jacques Bourgeois
 4.
 Pieter Jan Kuijper
 5.
 Ramon Torrent
 Předsedové
 1.David Unterhalter (Jižní Afrika)
 2.
 Merit Janow (USA)
 3.
 Helge Seland (Norsko)
 4.
 Leora Blumberg (Jižní Afrika)
 5.
 William Davey (USA)


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0520(01)
 Návrh rozhodnutí Rady o podpisu dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a republikou Tádžikistán na straně druhé /* KOM/2004/0520 konecném znení */
 Návrh ROZHODNUTÍ RADY o podpisu dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a republikou Tádžikistán na straně druhé(předlozená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Vztahy mezi Tádzikistánem a Evropskými společenstvími jsou v současnosti řízeny dohodou o obchodu a spolupráci podepsanou s bývalým Sovětským svazem dne 18. prosince 1989 (která vstoupila v platnost dne 1. dubna 1990), která byla schválena republikou Tádzikistán výměnou dopisů ze dne 4. února 1994. Rada přijala své pokyny pro vyjednávání dne 5. října 1992, pozměněné dne 10. října 2003 a Komise úředně zahájila vyjednávání s cílem podepsat dohodu o partnerství a spolupráci v listopadu 2003. Po druhém kole vyjednávání, bylo znění dohody podepsáno dne 16. prosince 2003 v Bruselu vyjednavateli Komise a vlády Tádzikistánu.2. Navrhovaná dohoda o partnerství a spolupráci přispěje k upevnění a posílení přítomnosti Unie v Tádzikistánu a v oblasti střední Asie z hlediska politického, hospodářského i obchodního. Podpoří kromě toho hospodářský růst a povzbudí udrzitelný rozvoj, boj proti chudobě a stabilitu v Tádzikistánu a ve střední Asii. Poskytne rámec pro budoucí spolupráci Unie a Tádzikistánu.3. Ačkoli byla vypracována na základě jiných dohod o partnerství a spolupráci, je dohoda EU-Tádzikistán první dohodou, která obsahuje dolozky o boji proti terorismu a zbraním hromadného ničení. Uzavře se na dobu deseti let a můze být posléze automaticky z roku na rok prodlouzena. Otevře cestu pro prohloubení vztahů v mnoha oblastech na základě reciprocity a partnerství. Spočívá na základních principech demokracie, lidských práv a právního státu stejně tak jako na podpoře udrzitelného rozvoje a spojitosti mezi různými pomocnými nástroji (spojitost mezi humanitární pomocí, obnovou a rozvojem).4. Navrhovaná dohoda spočívá na třech pilířích: politickém dialogu, spolupráci a obchodu, a obsahuje vseobecná a institucionální ustanovení na podporu těchto součástí.(i) Politický dialog: Unie a Tádzikistán navázou pravidelný politický dialog. Budou spolupracovat jmenovitě v boji proti terorismu a proti síření zbraní hromadného ničení, nedovolenému obchodování a obchodu s drogami.(ii) Spolupráce: Dohoda obsahuje opatření v následujících oblastech: sociální a hospodářské spolupráce, financí a obchodu, vědy, technologií a informační společnosti, kultury, vzdělání a audiovizuálních médií, státní reformy a veřejné správy, sociální spolupráce a spolupráce v oblasti zákonodárství. Dohoda rovněz stanoví závazky a činnosti spolupráce v oblasti zpětného přebírání osob, nedovoleného přistěhovalectví a boje proti drogám a organizované trestné činnosti. V dohodě je taktéz obsazena Spolupráce v oblasti demokracie a lidských práv. K vzájemné pomoci v oblasti celních otázek se vztahuje zvlástní protokol.(iii) Dohoda obsahuje taktéz opatření týkající se obchodu se zbozím a sluzbami a obchodu a investic.5. Dohoda o partnerství a spolupráci je smísená dohoda, která se týká oblastí, za které jsou zodpovědné Evropská společenství a členské státy, je uzavřená na počáteční období deset let.Tato dohoda obsahuje ustanovení umozňující její jednostranné pozastavení v případě porusení důlezité části dohody (např. dodrzování demokracie, lidských práv, zásad trzního hospodářství).Dohoda zavádí institucionální mechanismus, kterým bude prováděna ve


text: formě rady pro spolupráci, výboru pro spolupráci a parlamentního výboru.Tato dohoda nemá dopad na rozpočet.6. Nez vstoupí v platnost dohoda o partnerství a spolupráci, navrhuje se uzavřít prozatímní dohodu mezi Evropskými společenstvími a Tádzikistánem týkající se předevsím obchodu, spolupráce a institucionálního rámce v souladu s článkem 101 dohody o partnerství a spolupráci.7. Po ukončení vyjednávacího procesu, navrhuje Komise nyní Radě, aby schválila výsledky vyjednávání a aby zahájila řízení směřující k podepsání a uzavření této dohody. Za tímto účelem Komise předkládá následující návrhy:(i) návrh rozhodnutí Rady o podpisu dohody,(ii) návrh rozhodnutí Rady a Komise o uzavření dohody,(iii) návrh rozhodnutí Rady o uzavření prozatímní dohody jménem Evropského společenství,(iv) předlohu rozhodnutí Komise o uzavření prozatímní dohody jménem Evropského společenství pro atomovou energii.Postupy pro podepsání a uzavření dohody se lisí pro obě Evropská společenství (Evropské společenství a Evropské společenství pro atomovou energii):a) pokud jde o podpis, úvodní věta prvního pododstavce čl. 300 odst. 2 Smlouvy o ES stanoví, ze uzavření dohody jménem Evropského společenství musí být předmětem samostatného rozhodnutí Radou. Smlouva o ESAE neobsahuje zádný podobný pozadavek,b) pokud jde o uzavření smlouvy:- Rada uzavírá dohodu jménem Evropského společenství se souhlasem Evropského parlamentu podle čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední věty, článku 55, čl. 57 odst. 2, čl. 63 odst. 3, článku 71, čl. 80 odst. 2, článku 93, článku 94, článku 133 a článku 181 A Smlouvy o ES, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem poslední větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem,- Rada schvaluje dohodu jménem Evropského společenství pro atomovou energii podle čl. 101 odst. 2 Smlouvy o ESAE před schválením dohody Komisí.c) pokud jde o uzavření prozatímní dohody:- Rada uzavírá dohodu jménem Evropského společenství podle článku 133 a úvodní věty čl. 300 odst. 2,- Rada schvaluje dohodu jménem Evropského společenství pro atomovou energii podle čl. 101 odst. 2 Smlouvy o ESAE před schválením dohody Komisí.Vzhledem k výse zmíněným důvodům Komise navrhuje:- aby Rada rozhodla o podpisu dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a republikou Tádzikistán jménem Evropského společenství,- aby Rada uzavřela dohodu o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a republikou Tádzikistán jménem Evropského společenství a schválila její uzavření ESAE,- aby Rada uzavřela prozatímní dohodu jménem Evropského společenství,- aby Rada schválila uzavření prozatímní dohody ESAE.Ratifikace vsemi členskými státy je nezbytná podmínka pro vstup v platnost uvedené dohody.Návrh ROZHODNUTÍ RADY o podpisu dohody o partnerství a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a republikou Tádžikistán na straně druhéRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o zalození Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55 a čl. 57 odst. 2, čl. 63 odst. 3, článek 71 a čl. 80 odst. 2, článek 93, článek 94, článek 133 a článek 181 A, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a úvodní větou této smlouvy,s ohledem na návrh Komise [1],[1] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].vzhledem k těmto důvodům:(1) 5. října 1992, dala Rada souhlas Komisi zahájit vyjednávání o uzavření dohody


text: o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a republikou Tádzikistán na straně druhé. Tyto pokyny pro vyjednávání byly pozměněny Radou dne 10. října 2003.(2) Tato vyjednávání byla uzavřena a dohoda byla podepsána 16. prosince 2003.(3) Je třeba podepsat tuto dohodu, s výhradou jejího mozného pozdějsího uzavření.ROZHODLA TAKTO:Jediný článek1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat jménem Společenství dohodu o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a republikou Tádzikistán na straně druhé, jakoz i přílohy a protokoly k ní připojené a prohlásení učiněná jednostranně Společenstvím nebo společně s druhou stranou, která jsou připojena k závěrečnému aktu, s výhradou jejího mozného pozdějsího uzavření.2. Znění dohody, přílohy, protokoly a závěrečný akt se připojují k tomuto rozhodnutí.V Bruselu dneZa Radupředseda/předsedkyně


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 6.11.2017
 COM(2017) 644 final
 2017/0286(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU k provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí Výboru velvyslanců týkajícího se provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Dohoda o partnerství AKT-EU (tzv. „dohoda z Cotonou“)
 Cílem dohody o partnerství AKT-EU
 1
 (dále jen „dohoda“) je vytvořit přidružení mezi Evropskou unií a státy AKT. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003.
 V článku 100 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že přílohy Ia, Ib, II, III, IV a VI této dohody mohou být revidovány, přezkoumávány a/nebo měněny Radou ministrů AKT-EU na základě doporučení Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.
 V čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že Rada ministrů AKT-EU může delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.
 Rada ministrů AKT-EU se na společné schůzi Rady ministrů dne 6. května 2017 v Dakaru rozhodla delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU, aby do 31. prosince 2017 přijal rozhodnutí o provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU.
 2.2.Výbor velvyslanců AKT-EU
 Výbor velvyslanců AKT-EU může přijímat rozhodnutí, která jsou právně závazná pro obě strany. Výbor velvyslanců tvoří stálí zástupci každého členského státu při Evropské unii a zástupce Komise na jedné straně a vedoucí mise každého státu AKT při Evropské unii na straně druhé. Úřad předsedy Výboru velvyslanců zastává střídavě stálý zástupce členského státu určený Společenstvím a vedoucí mise zastupující stát AKT, určený státy AKT. Výbor je Radě ministrů nápomocen při plnění jejích úkolů a plní jakýkoli mandát, který mu Rada svěří. V tomto kontextu sleduje provádění této dohody a pokrok při dosahování cílů v ní stanovených. Výbor velvyslanců se schází pravidelně, zejména s cílem připravit se na zasedání Rady, a kdykoli je to nezbytné.
 2.3.Zamýšlený akt Výboru velvyslanců AKT-EU
 Výbor velvyslanců AKT-EU má do 31. prosince 2017 přijmout rozhodnutí týkající se provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU (dále jen „zamýšlený akt“).
 Uvedené rozhodnutí se použije na kapitolu 3 přílohy II a jeho cílem je zlepšit fungování systému financování podpory v případě vnějších otřesů.
 Zamýšlený akt se stane pro strany závazným v souladu s čl. 15 odst. 3 dohody, který stanoví, že „Rada ministrů AKT-EU může přijímat rozhodnutí závazná pro strany“, a v souladu s čl. 15 odst. 4 dohody, který stanoví, že „Rada ministrů AKT-EU může delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.“
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Podle článku 68 dohody o partnerství AKT-EU „strany uznávají, že makroekonomická nestabilita způsobená vnějšími otřesy může nepříznivě ovlivňovat rozvoj států AKT a ohrožovat plnění jejich rozvojových potřeb. Proto se v rámci víceletého finančního rámce spolupráce podle této dohody zavádí systém dodatečné podpory s cílem zmírnit krátkodobé nepříznivé důsledky vnějších otřesů, včetně vlivů na příjmy z vývozu.“
 Kapitola 3 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU stanoví podmínky týkající se financování krátkodobých výkyvů příjmů


text:
z vývozu (FLEX). Uvedená příloha byla změněna prostřednictvím rozhodnutí Rady ministrů AKT-ES č. 1/2008 ze dne 13. června 2008
 2
 .
 Rozvojové země jsou vystaveny výrazným a opakujícím se nepříznivým vnějším otřesům, jejichž důsledkem jsou významné krátkodobé ztráty produkce a prosperity, jakož i dlouhodobější zpomalení růstu, a to nejen v souvislosti s výkyvy příjmů z vývozu. Tyto vnější otřesy mohou souviset s celosvětovým hospodářským vývojem, zejména s poklesem celosvětového růstu, a rovněž s přírodními katastrofami.
 Na základě zkušeností s nástrojem FLEX, včetně specifického financování po celosvětové hospodářské a finanční krizi v roce 2008 (Vulnerability-FLEX), a v souladu s dohodou o partnerství AKT-EU byl proto vypracován nový způsob, jak pomáhat zemím absorbovat otřesy s makroekonomickým dopadem, a tento přístup rovněž zohledňuje fiskální prostor, tj. makroekonomické schopnosti vlády reagovat na vnější otřesy.
 Harmonizované vyřizování žádostí v rámci jediného finančního rámce pro nepředvídané potřeby by tedy nejlépe zajistilo flexibilitu, aby reakce Komise mohla být upravena případ od případu. Následně bylo se zeměmi AKT dohodnuto, že tuto podporu makroekonomických otřesů pokryje finanční rámec pro nepředvídané potřeby 11. ERF.
 Cílem zamýšleného aktu je tedy poskytnout některým zemím AKT podporu v případě vnějších otřesů, jak stanoví článek 68 dohody o partnerství AKT-EU. Tato podpora se pokryje z jediného finančního rámce pro nepředvídané potřeby.
 Za účelem provedení výše uvedeného nového přístupu by mělo být přijato právně závazné rozhodnutí rozhodovacích orgánů zřízených podle dohody z Cotonou.
 Rada ministrů AKT-EU dne 5. května 2017 rozhodla, že návrh týkající se podpory v případě vnějších otřesů, jak je stanovena v článku 68 dohody o partnerství AKT-EU, se pokryje z finančního rámce pro nepředvídané potřeby, a delegovala na Výbor velvyslanců AKT-EU pravomoc k tomu, aby do 31. prosince 2017 přijal rozhodnutí, které se použije na kapitolu 3 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU.
 Komise tedy navrhuje, aby Rada toto rozhodnutí přijala.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem EU“
 3
 .
 4.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě
 Výbor velvyslanců AKT-EU je orgánem zřízeným dohodou, konkrétně dohodou z Cotonou.
 Akt, který má Výbor velvyslanců AKT-EU přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s čl. 15 odst. 3 a 4 dohody.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu


text:
z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají „rozvojové spolupráce“. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto čl. 209 odst. 2 SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 209 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.Zveřejnění zamýšleného aktu
 Jelikož se rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU použije na přílohu II dohody z Cotonou, je vhodné je po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 2017/0286 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU k provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“)
 4
 ,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států („AKT“) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“) byla podepsána v Cotonou dne 23. června 2000. Dohoda o partnerství AKT-EU vstoupila v platnost dne 1. dubna 2003.
 (2)Podle článku 100 dohody o partnerství AKT-EU mohou být přílohy Ia, Ib, II, III, IV a VI této dohody revidovány, přezkoumávány a/nebo měněny Radou ministrů AKT-EU na základě doporučení Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.
 (3)Podle čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU může Rada ministrů AKT-EU delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.
 (4)Rada ministrů AKT-EU se na společné schůzi Rady ministrů dne 6. května 2017 v Dakaru rozhodla delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU, aby do 31. prosince 2017 přijal rozhodnutí o provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU.
 (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU, neboť rozhodnutí bude pro Unii závazné.
 (6)Rozhodnutí se použije na kapitolu 3 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU a jeho cílem je zlepšit fungování systému financování podpory v případě vnějších otřesů,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.Postoj, který má být jménem Unie zaujat ve Výboru velvyslanců AKT-EU k provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU, vychází z návrhu aktu Výboru velvyslanců AKT-EU připojeného k tomuto rozhodnutí.
 2. Zástupci Unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU mohou schválit drobné změny předlohy rozhodnutí bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 2
 Rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU bude po přijetí zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými


text:
státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 (Úř. věst. L 65, 8.3.2003, s. 27).
 (2)
 Úř. věst. L 171, 1.7.2008, s. 63.
 (3)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, věc C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (4)
 Dohoda (Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3) pozměněná dohodou podepsanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohodou podepsanou v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 6.11.2017
 COM(2017) 644 final
 PŘÍLOHA
 EMPTY
 návrhuROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru velvyslanců AKT-EU k provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU
 PŘÍLOHA
 ROZHODNUTÍ Č. .../2017
 VÝBORU VELVYSLANCŮ AKT-EU
 ze dne ../../2017
 o provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU
 VÝBOR VELVYSLANCŮ AKT-EU,
 s ohledem na Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
 1
 (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“), a zejména na článek 100 ve spojení s čl. 15 odst. 4 a čl. 16 odst. 2 uvedené dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V článku 68 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že má být zaveden mechanismus dodatečné podpory s cílem zmírnit krátkodobé nepříznivé důsledky vnějších otřesů, které mají vliv na hospodářství států AKT. Odstavec 4 uvedeného článku stanoví, že specifická ustanovení podpůrného mechanismu jsou uvedena v příloze II dohody.
 (2)Uvedený mechanismus, jak je v současnosti definován v příloze II dohody o partnerství AKT-EU, musí být upraven tak, aby zohledňoval potřeby stran a zajišťoval pružné a rychlé poskytování pomoci.
 (3)V článku 100 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že přílohy Ia, Ib, II, IV a VI dohody mohou být revidovány, přezkoumávány a/nebo měněny Radou ministrů AKT-EU na základě doporučení Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.
 (4)V čl. 15 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že Rada ministrů AKT-EU může delegovat pravomoci na Výbor velvyslanců AKT-EU.
 (5)V čl. 16 odst. 2 dohody o partnerství AKT-EU se stanoví, že Výbor velvyslanců AKT-EU plní jakýkoli mandát, který mu Rada svěří.
 (6)Rada ministrů AKT-EU na zasedání dne 5. května 2017 pověřila Výbor velvyslanců AKT-EU, aby přijal rozhodnutí o provádění článku 68 dohody o partnerství AKT-EU ohledně vnějších otřesů a o změně kapitoly 3 přílohy II.
 (7)Výbor velvyslanců AKT-EU by měl toto rozhodnutí přijmout,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Finanční podpora zemím AKT v případě makroekonomické nestability způsobené vnějšími otřesy, jak je stanovena v článku 68 dohody o partnerství AKT-EU (dále jen „dohoda“), se řídí ustanoveními tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 1.Je možné mobilizovat dodatečnou finanční podporu z rezervy 11. Evropského rozvojového fondu na pokrytí nepředvídaných potřeb s cílem zmírnit krátkodobé nepříznivé důsledky vnějších otřesů, včetně vlivů na příjmy z vývozu, a ochránit sociálně-ekonomické reformy a politiky ohrožené poklesem příjmů.
 2.Země AKT postižené vnějšími otřesy zašlou Evropské komisi žádost o finanční podporu pro tyto účely, která bude přezkoumána případ


text:
od případu podle potřeb, a sice v rámci víceletého finančního rámce spolupráce podle dohody.
 3.Pomoc je spravována a prováděna podle postupů umožňujících rychlé, pružné a efektivní fungování. Evropská komise bude pravidelně podávat zprávy Výboru pro rozvojovou finanční spolupráci AKT-EU.
 Článek 3
 Strany dohody, tj. Evropská komise a sekretariát AKT, budou informovány o praktických způsobech provádění článku 68.
 Článek 4
 Kapitola 3 přílohy II dohody o partnerství AKT-EU se použije v souladu s tímto rozhodnutím.
 Článek 5
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V [...] dne [...].
 Za Výbor velvyslanců AKT-EU
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Dohoda (Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3) pozměněná dohodou podepsanou v Lucemburku dne 25. června 2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27) a dohodou podepsanou v Ouagadougou dne 22. června 2010 (Úř. věst. L 287, 4.11.2010, s. 3).


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52005PC0365
 Návrh nařízení Rady kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu televizních kamerových systémů pocházejících z Japonska /* KOM/2005/0365 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 05.08.2005KOM(2005) 365 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu televizních kamerových systémů pocházejících z Japonska(předložená Komisí)ODŮVODNĔNÍSOUVISLOSTI NÁVRHU |Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 461/2004 ze dne 8. března 2004 (dále jen „základní nařízení“) a jeho cílem je zahrnout televizní kamerové systémy do přílohy nařízení 2042/2000. Příloha obsahuje seznam televizních kamerových systémů, které ač odpovídají popisu výrobku, nemohou být pokládány za vysílací kamerové systémy, a tudíž musejí být osvobozeny od antidumpingového cla. |Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádné platné předpisy. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |Zúčastněné strany dotčené tímto nařízením již měly možnost v průběhu šetření v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny. |PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření Komise obdržela žádosti tří japonských vyvážejících výrobců televizních kamerových systémů, aby některé modely profesionálních kamerových systémů byly připojeny k příloze nařízení Rady č. 2042/2000, a tím osvobozeny od cla. Bylo shledáno, že se v případě všech dotčených modelů jedná o profesionální kamerové systémy, které by měly být osvobozeny od cla. Navrhuje se tudíž osvobodit všechny modely vyvážené společnostmi Ikegami, Hitachi a Matsushita podle čl. 1 odst. 3 písm. e) od cla a následně je připojit k příloze. Navrhuje se tudíž, aby Rada přijala přiložený návrh nařízení. |Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 461/2004 ze dne 8. března 2004. |329 | Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů. |Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. |Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět. |Volba nástrojů |Navrhované nástroje: nařízení. |Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů.


text: Výše uvedené základní nařízení nestanoví náhradní možnosti. |ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |1. NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu televizních kamerových systémů pocházejících z JaponskaRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“),s ohledem na návrh předložený Komisí pro konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ POSTUP(1) Nařízením (ES) č. 1015/94[2] Rada zavedla konečné antidumpingové clo z dovozu televizních kamerových systémů („TKS“) pocházejících z Japonska.(2) V čl. 31 odst. 3 písm. e) nařízení č. 1015/94 Rada výslovně vyňala z působnosti antidumpingového cla kamerové systémy vyjmenované v příloze uvedeného nařízení (dále jen „příloha“), které představují nejvyšší třídu profesionálních kamerových systémů a po technické stránce spadají do definice výrobku podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1015/94, avšak nelze je pokládat za TKS.(3) V říjnu 1995 Rada nařízením (ES) č. 2474/95[3] změnila nařízení Rady (ES) č. 1015/94, zejména pokud jde o definici obdobného výrobku a o některé modely profesionálních kamerových systémů, které byly od konečného antidumpingového cla výslovně osvobozeny.(4) V říjnu roku 1997 Rada nařízením (ES) č. 1952/97[4] pozměnila sazby konečného antidumpingového cla pro dvě dotyčné společnosti, jmenovitě pro Sony Corporation a Ikegami Tsushinki Co. Ltd. v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[5] (dále jen „základní nařízení“). Navíc Rada výslovně vyňala z působnosti antidumpingového cla některé nové modely profesionálních kamerových systémů tím, že je doplnila do přílohy.(5) V lednu 1999 a lednu 2000 Rada nařízeními (ES) č. 193/1999[6] a (ES) č. 176/2000[7], změnila nařízení (ES) č. 1015/94 a doplnila přílohu o některé novější modely profesionálních kamerových systémů a tím je osvobodila od uplatnění konečného antidumpingového cla.(6) V září 2000 Rada nařízením (ES) č. 2042/2000[8] potvrdila v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1015/94 (ve znění pozdějších předpisů).(7) V lednu 2001 a květnu 2001 Rada nařízeními (ES) č. 198/2001[9] a (ES) č. 951/2001[10], změnila nařízení (ES) č. 2042/94 a doplnila přílohu nařízení (ES) č. 2042/2000 o některé novější modely profesionálních kamerových systémů a tím je osvobodila od uplatnění konečného antidumpingového cla.(8) V září 2001 po prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení Rada potvrdila nařízením (ES) č. 1900/2001[11] výši konečného antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 2042/2000 na dovozy TKS od vyvážejícího výrobce Hitachi Denshi Ltd.(9) V září 2002 a dubnu 2004 Rada nařízením (ES) č. 1696/2002[12] a (ES) č. 825/2004[13] pozměnila nařízení (ES) č. 2042/94 a doplnila přílohu nařízení (ES) č. 2042/2000 o některé novější modely profesionálních kamerových systémů a tím je osvobodila od uplatnění konečného antidumpingového cla.(10) V lednu 2005 Rada nařízením (ES) č. 84/2005[14] pozměnila nařízení (ES) č. 2042/2000 a doplnila přílohu nařízení (ES) č. 2042/2000 o dva modely profesionálních kamerových systémů a tím je


text: osvobodila od uplatnění konečného antidumpingového cla.B. ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE NOVÝCH MODELŮ PROFESIONÁLNÍCH KAMEROVÝCH SYSTÉMŮ1. Postup(11) Tři japonští vyvážející výrobci, jmenovitě Ikegami Tsushinki Co., Ltd (dále jen „Ikegami“), Hitachi Denshi (Europa) GmbH (dále jen „Hitachi“) a Matsushita, uvědomili Komisi o záměru uvést na trh Společenství nové modely profesionálních kamerových systémů a požádali Komisi, aby byly tyto nové modely profesionálních kamerových systémů, včetně jejich příslušenství, připojeny k příloze nařízení Rady č. 2042/2000 a tím osvobozeny od antidumpingového cla.(12) Komise v tomto smyslu informovala výrobní odvětví Společenství a zahájila šetření s cílem zjistit, zda uvažované výrobky podléhají antidumpingovým clům a zda by operativní část nařízení (ES) č. 2042/2000 měla být odpovídajícím způsobem změněna.2. Modely podrobené šetření(13) Přijatá žádost o osvobození se týkala níže uvedených modelů kamerových systémů, k nimž byly dodány příslušné technické údaje:(i) Ikegami:- Hlavy kamer HC-500 a HC-500W,(ii) Hitachi:- Hlava kamery V-35,- Ovládací jednotka kamery RU-Z35,- Adaptér kamery CA-Z35,- Adaptér kamery EA-Z35,(iii) Matsushita:- Hlava kamery AW-E860L.Všechny modely byly prezentovány jako novější verze modelů, které již byly vyňaty z platných antidumpingových opatření.3. Závěry šetřeníi) Hlavy kamer HC-500 a HC-500W(14) Bylo zjištěno, že hlavy kamer HC-500 a HC-500W spadají pod popis výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2042/2000. Tyto modely však mají především profesionální použití. Výrobní odvětví Společenství prohlásilo, že výše zmíněné hlavy kamer lze použít k vysílacím účelům ve spojení s příslušným trojosým systémem a/nebo trojosým adaptérem. Nicméně na základě dostupných informací a tak, jako tomu bylo u předešlých modelů, bylo zjištěno, že hlavy kamer HC-500 a HC-500W se na trhu ES s příslušným trojosým systémem nebo adaptérem neprodávají. Na trhu ES se tudíž tyto modely nepoužívají jako vysílací kamery ve smyslu nařízení Rady č. 2042/2000. V důsledku toho se v souladu s předchozí praxí orgánů Společenství dospělo k závěru, že je tyto kamery nutno pokládat za profesionální kamerový systém spadající pod definici uvedenou v čl. 1 odst. 3 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 2042/2000. Tyto modely by tudíž měly být vyňaty z působnosti stávajících antidumpingových opatření a doplněny do přílohy nařízení Rady (ES) č. 2042/2000.(15) V souladu se zavedenou praxí orgánů Společenství by tyto modely měly být osvobozeny od antidumpingového cla počínaje datem doručení odůvodněné žádosti o výjimku útvarům Komise. Veškeré dovozy níže uvedených kamer dovezených počínaje dnem 28. října 2004 mají být od uvedeného data osvobozeny od cla:Ikegami – Hlavy kamer HC-500 a HC-500Wii) Hlava kamery V-35, ovládací jednotka kamery RU-Z35 a adaptéry CA-Z35 a EA-Z35(16) Pokud jde o hlavu kamery V-35, základní stanici RU-Z35 a adaptéry CA-Z35 a EA-Z35, bylo zjištěno, že spadají pod popis výrobků čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 2042/2000. Nicméně mají především profesionální použití a na trhu ES se neprodávají s příslušným trojosým systémem nebo adaptérem. V důsledku toho se dospělo k závěru, že je tyto modely nutno pokládat za profesionální kamerový systém spadající pod definici uvedenou v čl. 1 odst. 3 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 2042/2000. Tento systém (hlava, základní stanice a adaptéry) by tudíž měl být vyňat z působnosti


text: stávajících antidumpingových opatření a doplněn do přílohy nařízení Rady (ES) č. 2042/2000.(17) V souladu se zavedenou praxí orgánů Společenství by tento TKS měl být osvobozen od antidumpingového cla počínaje datem doručení odůvodněné žádosti o výjimku útvarům Komise. Veškeré dovozy níže uvedené kamery a jejího příslušenství dovezených počínaje dnem 27. ledna 2005 mají být od uvedeného data osvobozeny od cla:Hitachi– hlava barevné kamery V-35, ovládací jednotka kamery RU-Z35, adaptéry kamery CA-Z35 a EA-Z35iii) Hlava kamery AW-E860L(18) Pokud jde o hlavu kamery AW-E860L, bylo zjištěno, že je téměř totožná s modely, jež jí předcházely a jež jsou již uvedeny v příloze nařízení (ES) č. 2042/2000. Nový model je pouhou technickou adaptací modelu předchozího vzhledem k novým požadavků Společenství v oblasti životního prostředí. Byl tudíž učiněn závěr, že by tento model měl být vyňat z působnosti antidumpingových opatření.(19) V souladu se zavedenou praxí orgánů Společenství by tento televizní kamerový systém měl být osvobozen od antidumpingového cla počínaje datem doručení odůvodněné žádosti o výjimku útvarům Komise. Veškeré dovozy níže uvedených kamer dovezených počínaje dnem 10. května 2005 mají být od uvedeného data osvobozeny od cla:Matsushita – Hlava kamery AW-E860L4. Zpráva zúčastněným stranám a závěry(20) Komise informovala výrobní odvětví Společenství a vývozce TKS o svých zjištěních a dala jim příležitost se k nim vyjádřit. Žádná ze stran nevznesla proti zjištěním Komise námitky.(21) Na základě výše uvedených skutečností by mělo být nařízení (ES) č. 2042/2000 odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.Článek 21. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .2. Toto nařízení se použije na dovozy níže uvedených modelů vyrobených a vyvezených do Společenství následujícími vyvážejícími výrobci:a) Ikegami Tsushinki Co., Ltd počínaje dnem 28. října 2004:- Hlava kamery HC-500,- Hlava kamery HC-500W,b) Hitachi Denshi (Europa) GmbH počínaje dnem 27. ledna 2005:- Hlava kamery V-35,- Ovládací jednotka kamery RU-Z35,- Adaptér kamery CA-Z35,- Adaptér kamery EA-Z35,c) Matsushita počínaje dnem 10. května 2005:- Hlava kamery AW-E860L.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne [...].Za RadupředsedaPŘÍLOHASeznam profesionálních kamerových systémům, jež se nepokládají za televizní kamerové systémy (vysílací kamerové systémy)a jež jsou od opatření osvobozenyNázev společnosti | Hlava kamery | Hledáček | Ovládací jednotka kamery | Operační ovládací jednotka | Hlavní ovládací jednotka | Adaptér kamery |Sony | DXC-M7PK DXC-M7P DXC-M7PH DXC-M7PK/1 DXC-M7P/1 DXC-M7PH/1 DXC-327PK DXC-327PL DXC-327PH DXC-327APK DXC-327APL DXC-327AH DXC-537PK DXC-537PL DXC-537PH DXC-537APK DXC-537APL DXC-537APH EVW-537PK EVW-327PK DXC-637P DXC-637PK | DXF-3000CE DXF-325CE DXF-501CE DXF-M3CE DXF-M7CE DXF-40CE DXF-40ACE DXF-50CE DXF-601CE DXF-40BCE DXF-50BCE DXF-701CE DXF-WSCE(1) DXF-801CE(1) HDVF-C30W | CCU-M3P CCU-M5P CCU-M7P CUU-M5AP(1) | RM-M7G RM-M7E(1) | __ | CA-325P CA-325AP CA-325B CA-327P CA-537P CA-511 CA-512P CA-513 VCT-U14(1) |DXC-637PL DXC-637PH PVW-637PK PVW-637PL DXC-D30PF DXC-D30PK DXC-D30PL DXC-D30PH DSR-130PF DSR-130PK DSR-130PL PVW-D30PF PVW-D30PK PVW-D30PL DXC-327BPF DXC-327BPK DXC-327BPL DXC-327BPH DXC-D30WSP(1) DXC-D35PH(1) DXC-D35PL(1) DXC-D35PK(1) DXC-D35WSPL(1) DSR-135PL(1) |Ikegami | HC-340 HC-300 HC-230 HC-240 HC-210 HC-390 LK-33 HDL-30MA HDL-37 HC-400(1) HC-400W(1) HDL-37E HDL-10 HDL-40 HC-500(1) HC-500W(1) | VF15-21/22 VF-4523 VF15-39 VF15-46(1) VF5040(1) VF5040W(1) | MA-200/230 MA-200A(1) MA-400(1) CCU-37 CCU-10 | RCU-240 RCU-390(1) RCU-400(1) RCU-240A |


text: __ | CA-340 CA-300 CA-230 CA-390 CA-400(1) CA-450(1) |Hitachi | SK-H5 SK-H501 DK-7700 DK-7700SX HV-C10 HV-C11 HV-C10F Z-ONE (L) Z-ONE (H) Z-ONE Z-ONE A (L) Z-ONE A (H) Z-ONE A (F) Z-ONE A Z-ONE B (L) Z-ONE B (H) Z-ONE B (F) Z-ONE B Z-ONE B (M) Z-ONE B (R) FP-C10 (B) FP-C10 (C) FP-C10 (D) FP-C10 (G) FP-C10 (L) FP-C10 (R) FP-C10 (S) FP-C10 (V) FP-C10 (F) FP-C10 FP-C10 A FP-C10 A (A) FP-C10 A (B) FP-C10 A (C) FP-C10 A (D) FP-C10 A (F) FP-C10 A (G) FP-C10 A (H) FP-C10 A (L) FP-C10 A (R) FP-C10 A (S) FP-C10 A (T) FP-C10 A (V) FP-C10 A (W) Z-ONE C (M) Z-ONE C (R) Z-ONE C (F) Z-ONE C HV-C20 HV-C20M Z-ONE-D Z-ONE-D (A) Z-ONE-D (B) Z-ONE-D (C) Z-ONE.DA(1) V-21(1) V-21W(1) V-35(1) | GM-5 (A) GM-5-R2 (A) GM-5-R2 GM-50 GM-8A(1) GM-9(1) GM-51(1) | RU-C1 (B) RU-C1 (D) RU-C1 RU-C1-S5 RU-C10 (B) RU-C10 (C) RC-C1 RC-C10 RU-C10 RU-Z1 (B) RU-Z1 (C) RU-Z1 RC-C11 RU-Z2 RC-Z1 RC-Z11 RC-Z2 RC-Z21 RC-Z2A(1) RC-Z21A(1) RU-Z3(1) RU-Z3(1) RU-Z35(1) | __ | __ | CA-Z1 CA-Z2 CA-Z1SJ CA-Z1SP CA-Z1M CA-Z1M2 CA-Z1HB CA-C10 CA-C10SP CA-C10SJA CA-C10M CA-C10B CA-Z1A(1) CA-Z31(1) CA-Z32(1) CA-ZD(1) CA-Z35(1) EA-Z35(1) |Matsushita | WV-F700 WV-F700A WV-F700SHE WV-F700ASHE WV-F700BHE WV-F700ABHE WV-F700MHE WV-F350 WV-F350HE WV-F350E WV-F350AE WV-F350DE WV-F350ADE WV-F500HE (*) WV-F-565HE AW-F575HE AW-E600 AW-E800 AW-E800A AW-E650 AW-E655 AW-E750 AW-E860L | WV-VF65BE WV-VF40E WV-VF39E WV-VF65BE (*) WV-VF40E (*) WV-VF42E WV-VF65B AW-VF80 | WV-RC700/B WV-RC700/G WV-RC700A/B WV-RC700A/G WV-RC36/B WV-RC36/G WV-RC37/B WV-RC37/G WV-CB700E WV-CB700AE WV-CB700E (*) WV-CB700AE (*) WV-RC700/B (*) WV-RC700/G (*) WV-RC700A/B (*) WV-RC700A/G (*) WV-RC550/G WV-RC550/B WV-RC700A WV-CB700A WV-RC550 WV-CB550 AW-RP501 AW-RP505 | __ | __ | WV-AD700SE WV-AD700ASE WV-AD700ME WV-AD250E WV-AD500E (*) AW-AD500AE AW-AD700BSE |JVC | KY-35E KY-27ECH KY-19ECH KY-17FITECH KY-17BECH KY-F30FITE KY-F30BE KY-F560E KY-27CECH KH-100U KY-D29ECH KY-D29WECH(1) | VF-P315E VF-P550E VF-P10E VP-P115E VF-P400E VP-P550BE VF-P116E VF-P116WE(1) VF-P550WE(1) | RM-P350EG RM-P200EG RM-P300EG RM-LP80E RM-LP821E RM-LP35U RM-LP37U RM-P270EG RM-P210E | __ | __ | KA-35E KA-B35U KA-M35U KA-P35U KA-27E KA-20E KA-P27U KA-P20U KA-B27E KA-B20E KA-M20E KA-M27E |Olympus | MAJ-387N MAJ-387I | OTV-SX 2 OTV-S5 OTV-S6 |Kamera OTV-SX |(*) Nazývaná také jako hlavní seřizovací jednotka (MSU) nebo hlavní ovládací panel (MCP) (1) Modely osvobozené pod podmínkou, že se na trhu ES neprodává příslušný trojosý systém nebo adaptér. |[1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 461/2004 (Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12).[2] Úř. věst. L 111, 30.4.1994, s. 106. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 176/2000 (Úř. věst. L 22, 27.1.2000, s. 29).[3] Úř. věst. L 255, 25.10.1995, s. 11.[4] Úř. věst. L 276, 9.10.1997, s. 20.[5] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 461/2004 (Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12).[6] Úř. věst. L 22, 29.1.1999, s. 10.[7] Úř. věst. L 22, 27.1.2000, s. 29.[8] Úř. věst. L 244, 29.9.2000, s. 38. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 84/2005 (Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 9).[9] Úř. věst. L 30, 1.2.2001, s. 1.[10] Úř. věst. L 134, 17.5.2001, s. 18.[11] Úř.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 5.7.2017
 COM(2017) 369 final
 2017/0153(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Účelem Haagské úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí ze dne 25. října 1980 (dále též „úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 97 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.
 Vzhledem k tomu, že zabránit únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.
 Panama uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 2. února 1994. Úmluva vstoupila v Panamě v platnost dne 1. května 1994.
 Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Panamou a 26 členskými státy EU. Pouze Rakousko a Rumunsko přistoupení Panamy k úmluvě dosud nepřijaly.
 Uruguay uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 18. listopadu 1999. Úmluva vstoupila v Uruguayi v platnost dne 1. února 2000.
 Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Uruguayí a 25 členskými státy. Pouze Dánsko, Rakousko a Rumunsko přistoupení Uruguaye k úmluvě dosud nepřijaly.
 Kolumbie uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 13. prosince 1995. Úmluva vstoupila v Kolumbii v platnost dne 1. března 1996.
 Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Kolumbií a 25 členskými státy EU. Pouze Dánsko, Rakousko a Rumunsko přistoupení Kolumbie k úmluvě dosud nepřijaly.
 Salvador uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 5. února 2001. Úmluva vstoupila v Salvadoru v platnost dne 1. května 2001.
 Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Salvadorem a 25 členskými státy EU. Pouze Dánsko, Rakousko a Rumunsko přistoupení Salvadoru k úmluvě dosud nepřijaly.
 Ustanovení čl. 38 odst. 4 úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.
 Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.
 Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.
 Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.
 Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Rakousko a Rumunsko by tudíž měly učinit prohlášení, že přistoupení


text:
Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru v zájmu Evropské unie přijímají.
 Přijetím ze strany Rakouska a Rumunska by byla úmluva z roku 1980 použitelná mezi Uruguayí, Kolumbií, Salvadorem a všemi členskými státy EU s výjimkou Dánska. Pokud jde o Panamu, stane se úmluva z roku 1980 použitelná ve vztahu ke všem členským státům EU.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Pokud jde o únosy dětí jedním z rodičů, je Haagská úmluva z roku 1980 mezinárodním protějškem nařízení Rady č. 2201/2003 (známého jako „nařízení Brusel IIa“), které je základním kamenem soudní spolupráce EU ve věcech manželských a věcech rodičovské zodpovědnosti
 1
 .
 Jedním z hlavních cílů nařízení je zabránit únosům dětí mezi členskými státy zavedením postupů, které zajistí bezodkladný návrat dítěte do členského státu jeho obvyklého bydliště. Za tímto účelem nařízení Brusel IIa obsahuje ve svém článku 11 postup podle Haagské úmluvy z roku 1980 a doplňuje ho vyjasněním některých jeho aspektů, zejména výslechu dítěte, lhůty pro vydání rozhodnutí od podání žádosti o navrácení a důvodů nenavrácení dítěte. Zavádí rovněž ustanovení upravující protichůdná rozhodnutí o navrácení či nenavrácení vydaná v různých členských státech.
 Na mezinárodní úrovni Evropská unie podporuje přistoupení třetích států k úmluvě z roku 1980, aby se její členské státy mohly opírat o společný právní rámec pro řešení případů mezinárodních únosů dětí.
 V období od června 2015 do prosince 2016 již bylo přijato deset rozhodnutí Rady za účelem přijetí přistoupení deseti třetích zemí k Haagské úmluvě z roku 1980 o mezinárodních únosech dětí (Maroka, Singapuru, Ruské federace, Albánie, Andorry, Seychel, Arménie, Korejské republiky, Kazachstánu a Peru)
 2
 .
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Tento návrh zjevně souvisí s obecným cílem zakotveným v článku 3 Smlouvy o Evropské unii, jímž je ochrana práv dítěte. Systém Haagské úmluvy z roku 1980 má chránit děti před škodlivými účinky únosu dítěte jeho rodičem a zajistit, aby dítě mohlo udržovat styk s oběma rodiči, například zajištěním účinného výkonu práva na osobní styk.
 Za zmínku stojí rovněž spojení s podporou využívání mediace při řešení přeshraničních rodinných sporů. Směrnice o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech
 3
 se použije také na rodinné právo v rámci společného evropského soudního prostoru. Haagská úmluva z roku 1980 rovněž podporuje smírné řešení rodinných sporů. Jeden z pokynů pro správnou praxi na základě Haagské úmluvy z roku 1980 vydaný Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém je věnován využívání mediace pro řešení mezinárodních rodinných sporů týkajících se dětí v případech spadajících do oblasti působnosti úmluvy. Z podnětu Evropské komise byly tyto pokyny vypracované v angličtině a francouzštině přeloženy do všech jazyků EU, jakož i do arabštiny, s cílem podpořit dialog se státy, které úmluvu dosud neratifikovaly, a pomoci nalézt konkrétní způsoby, jak řešit problémy související s mezinárodními únosy dětí s uvedenými zeměmi
 4
 .
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Vzhledem k tomu, že se rozhodnutí týká mezinárodní dohody, je platným právním základem článek 218 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 81 odst. 3. Rada rozhoduje jednomyslně po konzultaci s Evropským parlamentem.
 Spojené království a


text:
Irsko jsou vázány nařízením (ES) č. 2201/2003, a proto se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
 V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
 •Proporcionalita
 Tento návrh je vypracován po vzoru již přijatých rozhodnutí Rady týkajících se téže věci a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle, kterým je jednotný postup EU ve věci mezinárodních únosů dětí, tím, že zajistí, aby Rakousko a Rumunsko přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 ve stanovené lhůtě.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Rakousko i Rumunsko, se kterými Komise konzultovala jejich připravenost přijmout přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k úmluvě z roku 1980, vydaly příznivé stanovisko.
 Jednání na zasedání odborníků dne 24. dubna 2017 ukázala, že v této fázi neexistují žádné námitky ze strany členských států vůči tomu, aby Rakousko a Rumunsko přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k úmluvě z roku 1980.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Vzhledem k tomu, že úmluva je již v platnosti s 26 členskými státy, pokud jde o Panamu, a s 25 členskými státy, pokud jde o Uruguay, Kolumbii a Salvador, mají Komise a odborníci z členských států za to, že v takových případech není třeba provést konkrétní posouzení situace v dotyčné třetí zemi.
 Co se týče Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru, neoznámili odborníci z členských států žádné problémy při uplatňování úmluvy z roku 1980.
 •Posouzení dopadů
 Jako v případě deseti rozhodnutí Rady, která již byla přijata v letech 2015 a 2016 a která se týkají přijetí přistoupení několika třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, nebylo vzhledem k povaze tohoto legislativního aktu provedeno konkrétní posouzení dopadů. Konkrétní posouzení situace Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru bylo v každém případě považováno za nadbytečné, a to s ohledem na skutečnost, že úmluva je již v platnosti s 26 či 25 členskými státy EU, a vzhledem k připravenosti Rakouska a Rumunska přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru přijmout.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Navrhované rozhodnutí nemá žádné rozpočtové důsledky.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Jelikož se návrh týká pouze oprávnění Rakouska a Rumunska přijmout přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k úmluvě z roku 1980, je monitorování jeho provádění omezeno na to, jak Rakousko a Rumunsko dodržují znění prohlášení a lhůtu pro jeho uložení a uvědomění Komise o jeho uložení, jak je stanoveno v rozhodnutí Rady.
 2017/0153 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se Rakousko a Rumunsko opravňují, aby v zájmu Evropské unie přijaly přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 ve spojení s článkem 218 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem


text:
na stanovisko Evropského parlamentu
 5
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Evropská unie si za jeden ze svých cílů stanovila podporu ochrany práv dítěte, jak je uvedeno v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Opatření na ochranu dětí proti protiprávnímu přemístění nebo zadržení jsou nedílnou součástí této politiky.
 (2)Rada přijala nařízení (ES) č. 2201/2003 (dále jen „nařízení Brusel IIa“), jehož cílem je chránit děti před škodlivými účinky jejich protiprávního přemístění či zadržení a zavést postupy, aby byl zajištěn jejich bezodkladný návrat do státu jejich obvyklého bydliště, jakož i zajistit ochranu práv na osobní styk s dítětem a práva péče o dítě.
 (3)Nařízení Brusel IIa doplňuje a posiluje Haagskou úmluvu ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále též „Haagská úmluva z roku 1980“), která na mezinárodní úrovni stanoví systém závazků a spolupráce mezi smluvními státy a mezi ústředními orgány s cílem zajistit bezodkladný návrat protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí.
 (4)Všechny členské státy Unie jsou smluvními stranami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (5)Unie vyzývá třetí státy, aby přistoupily k Haagské úmluvě z roku 1980, a podporuje její řádné provádění svou účastí, spolu s členskými státy, mimo jiné ve zvláštních komisích pravidelně organizovaných Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.
 (6)Společný právní rámec uplatňovaný mezi členskými státy Unie a třetími státy by mohl být nejlepším řešením citlivých případů mezinárodních únosů dětí.
 (7)Haagská úmluva z roku 1980 uvádí, že se uplatňuje ve vztazích mezi přistupujícím státem a těmi smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.
 (8)Haagská úmluva z roku 1980 neumožňuje organizacím pro regionální hospodářskou integraci, jako je Unie, stát se její smluvní stranou. Unie proto nemůže k úmluvě přistoupit ani nemůže uložit prohlášení o přijetí přistupujícího státu.
 (9)V souladu s posudkem 1/13 Soudního dvora Evropské unie spadají prohlášení o přijetí v rámci Haagské úmluvy z roku 1980 do výlučné vnější pravomoci Unie.
 (10)Panama uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 2. února 1994. Úmluva vstoupila v Panamě v platnost dne 1. května 1994.
 (11)Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Panamy k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Panama přijala Bulharsko, Kypr, Estonsko, Lotyšsko, Litvu, Maltu a Slovinsko. Posouzení situace v Panamě vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Panamy v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (12)Uruguay uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 18. listopadu 1999. Úmluva vstoupila v Uruguayi v platnost dne 1. února 2000.
 (13)Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Uruguaye k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Uruguay přijala Bulharsko, Estonsko, Lotyšsko a Litvu. Posouzení situace v Uruguayi vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Uruguaye v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (14)Kolumbie uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 13. prosince 1995. Úmluva vstoupila v Kolumbii v platnost dne 1. března 1996.
 (15)Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Kolumbie


text:
k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Kolumbie přijala Bulharsko, Estonsko, Lotyšsko, Litvu a Maltu. Posouzení situace v Kolumbii vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Kolumbie v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (16)Salvador uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 5. února 2001. Úmluva vstoupila v Salvadoru v platnost dne 1. května 2001.
 (17)Všechny dotčené členské státy, s výjimkou Rakouska a Rumunska, již přistoupení Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 přijaly. Salvador přijal Bulharsko, Estonsko, Lotyšsko a Litvu. Posouzení situace v Salvadoru vedlo k závěru, že Rakousko a Rumunsko jsou s to přijmout v zájmu Unie přistoupení Salvadoru v souladu s podmínkami Haagské úmluvy z roku 1980.
 (18)Rakousko a Rumunsko by proto měly být oprávněny v zájmu Unie uložit své prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Ostatní členské státy Unie, které přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 již přijaly, by neměly ukládat nová prohlášení o přijetí, neboť stávající prohlášení zůstávají podle mezinárodního práva veřejného platná.
 (19)Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením Brusel IIa, a proto se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
 (20)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.
 Rakousko a Rumunsko se tímto opravňují přijmout v zájmu Unie přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“).
 2.
 Rakousko a Rumunsko uloží do dne ... [dvanáct měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí] prohlášení o tom, že v zájmu Unie přijímají přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980, a to v tomto znění:
 „[Plný název ČLENSKÉHO STÁTU] prohlašuje, že v souladu s rozhodnutím Rady (EU) 2017/...* přijímá přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí.“
 63.
 Rakousko a Rumunsko uvědomí Radu a Komisi o uložení svého prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru a sdělí Komisi znění tohoto prohlášení do dvou měsíců od jeho uložení.
 Článek 2
 Členské státy, které uložily svá prohlášení o přijetí přistoupení Panamy, Uruguaye, Kolumbie a Salvadoru k Haagské úmluvě z roku 1980 přede dnem přijetí tohoto rozhodnutí, neuloží žádná nová prohlášení.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí je určeno Rakousku a Rumunsku.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 31.
 (2)
 Již bylo přijato deset rozhodnutí Rady, kterými se členské státy opravňují, aby přijaly přistoupení k úmluvě z roku 1980, pokud jde o Andorru (rozhodnutí Rady 2015/1023 přijaté dne 15. června 2015), Seychely (rozhodnutí Rady 2015/2354


text:
přijaté dne 10. prosince 2015), Rusko (rozhodnutí Rady 2015/2355 přijaté dne 10. prosince 2015), Albánii (rozhodnutí Rady 2015/2356 přijaté dne 10. prosince 2015), Singapur (rozhodnutí Rady 2015/1024 přijaté dne 15. června 2015), Maroko (rozhodnutí Rady 2015/2357 přijaté dne 10. prosince 2015), Arménii (rozhodnutí Rady 2015/2358 přijaté dne 10. prosince 2015), Korejskou republiku (rozhodnutí Rady 2016/2313 přijaté dne 8. prosince 2016), Kazachstán (rozhodnutí Rady 2016/2311 přijaté dne 8. prosince 2016) a Peru (rozhodnutí Rady 2016/2312 přijaté dne 8. prosince 2016).
 (3)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, 24.5.2008, s. 3).
 (4)
 https://www.hcch.net/en/publications-and-studies/details4/?pid=5568&dtid=3
 (5)
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 (6)
 Úř. věst.: vložte prosím číslo tohoto rozhodnutí.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.12.2018
 COM(2018) 825 final
 2018/0417(CNS)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění rozhodnutí č. 940/2014/EU, pokud jde o produkty, jež mohou využít osvobození nebo snížení tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně)
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 Ustanovení Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) platí pro nejvzdálenější regiony Unie. Nejvzdálenější francouzské regiony jsou však vyňaty z územní působnosti směrnic o DPH a spotřební dani.
 Ustanovení SFEU, a zejména její článek 110, v zásadě v nejvzdálenějších francouzských regionech nepovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů pocházejících z metropolitní Francie, ostatních členských států nebo třetích zemí. Podle článku 349 SFEU však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci. Tato opatření se týkají různých politik, mezi něž patří i politika fiskální.
 Daň „octroi de mer“ (přístavní daň) je nepřímá daň platná pouze v nejvzdálenějších francouzských regionech, kterými jsou Martinik, Guadeloupe, Francouzská Guyana, Réunion a Mayotte. Tato daň se vztahuje jak na dovozy zboží, ať už je jeho původ jakýkoli, tak na dodávky zboží za úplatu osobami, které provádějí výrobní činnosti. Uplatňuje se v podstatě stejným způsobem na produkty z místní produkce i na dovážené produkty.
 Rozhodnutí Rady č. 940/2014/EU ze dne 17. prosince 2014 nicméně povoluje Francii do 31. prosince 2020 uplatňovat osvobození od tzv.„octroi de mer“ (přístavní daně) nebo její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze uvedeného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů. V části A přílohy jsou uvedeny produkty, u nichž nesmí být rozdíl ve zdanění vyšší než 10 procentních bodů, v části B jsou produkty, u nichž nesmí být rozdíl ve zdanění vyšší než 20 procentních bodů, a v části C jsou produkty, u nichž nesmí být rozdíl ve zdanění vyšší než 30 procentních bodů.
 V rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 2014 jsou vyloženy důvody, jež vedly k přijetí zvláštních opatření: odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou exportní činností atd. Všechna tato znevýhodnění se projevují zvýšením produkčních nákladů, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do nejvzdálenějších francouzských regionů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Konkrétní opatření obsažená v rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 2014 jsou tedy zaměřena na posílení místního průmyslu.
 Článek 3 rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 2014 stanoví, že francouzské orgány předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění stanoveného tímto rozhodnutím, aby se ověřilo, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro podporu nebo zachování místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Na základě této zprávy Komise předloží Radě zprávu obsahující úplnou analýzu hospodářských


text:
a sociálních aspektů a případně předloží návrh na změnu ustanovení rozhodnutí č. 940/2014/EU.
 Francouzské orgány zaslaly tuto zprávu Komisi dne 12. února 2018. Konkrétní hodnoticí zprávy za každý nejvzdálenější francouzský region s žádostmi o změnu seznamu produktů, které mohou být předmětem diferencovaného zdanění, byly předány dne 15. března 2018 za Guyanu, Martinik a Guadeloupe, dne 4. června 2018 za Réunion, a bez žádosti ohledně aktualizace seznamu, dne 28. srpna 2018, pokud jde o Mayotte. Doplňující žádost ohledně zařazení nového produktu byla podána dne 26. října 2018.
 Žádosti o aktualizaci seznamů předané francouzskými orgány obsahují převážně žádosti o zařazení nových produktů do seznamů (50), ale také žádosti o překvalifikování produktů na seznamu, které umožní vyšší rozdíl ve zdanění (28), a žádosti o rozšíření kategorie uvedených produktů (7), jakož i několik žádostí o aktualizaci kódů (9 produktů u Guyany). Jejich cílem je obnovit konkurenceschopnost podniků tím, že se bude kompenzovat část výrobních dodatečných nákladů, které zatěžují místní produkci.
 Zpráva Komise stanovená v článku 3 rozhodnutí č. 940/2014/EU analyzuje hospodářské a sociální aspekty uplatňování daňového režimu „octroi de mer“ od vstupu uvedeného rozhodnutí v platnost a navrhuje žádosti o aktualizaci seznamů francouzských orgánů vyhovět.
 U některých místních výrob totiž pokles cen, či dokonce cenový kolaps, útočné obchodní operace v oblasti cen, obtíže ve stavebnictví, klesající podíl na trhu nebo/a zvýšené výrobní dodatečné náklady ohrožují udržitelnost činností a pracovních míst.
 Navíc je rozvoj nových výrob omezen, či dokonce ohrožen existencí výrobních dodatečných nákladů, které podrývají jejich konkurenceschopnost vůči nízkonákladovým výrobkům dováženým z metropolitní Francie nebo z Asie.
 Tyto okolnosti vyžadují zavedení rozdílu ve zdanění, či dokonce jeho zvýšení u dotyčné místní produkce, která má pro dané regiony prvořadý význam.
 Tato zpráva byla dnešního dne předložena Radě. Je k ní připojen i návrh Rady.
 Účelem tohoto návrhu je přizpůsobit seznam produktů, které mohou využívat rozdílu ve zdanění, ekonomickým změnám, jež nastaly od přijetí rozhodnutí č. 940/2014/EU.
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Dne 15. března 2018 požádaly francouzské orgány Komisi, aby předložila návrh technické změny rozhodnutí č. 940/2014/EU Rady ze dne 17. prosince 2014. K žádosti byly připojeny zprávy odůvodňující požadované změny. Na základě těchto zpráv předložila Komise dnešního dne Radě zprávu obsahující analýzu hospodářských a sociálních aspektů uplatňování daňového režimu „octroi de mer“ a zdůvodnila nutnost změny rozhodnutí č. 940/2014/EU.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Tato iniciativa odpovídá prioritám určeným politickými směrnicemi, které byly upřesněny v článku 349 SFEU. Tento článek uznává, že strukturální sociální a hospodářská situace nejvzdálenějších regionů, kam patří Guadeloupe, Francouzská Guyana, Martinik, Réunion a Mayotte, je prohlubována jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů, přičemž neměnnost a spolupůsobení těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje jejich rozvoj. V důsledku toho výše uvedený článek 349 stanoví, že Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijímá konkrétní opatření zaměřená zejména na vytvoření podmínek pro uplatnění Smluv v těchto regionech, včetně společných politik. Cílem změny seznamů produktů, které využívají rozdílu ve zdanění, je podpořit a zachovat určité produkty místní


text:
výroby, které jsou především ohroženy, a tedy podpořit zaměstnanost v zámořských departmentech. Tato změna prohlubuje jednotný trh a obnovuje konkurenceschopnost produktů z místní produkce tím, že kompenzuje nevýhody jejich zeměpisné a hospodářské situace.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Na základě čl. 349 třetího pododstavce SFEU Rada přijme opatření s ohledem na zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje také vnitřní trh a společné politiky. Rozhodnutí č. 940/2014/EU a parametry, na nichž se zakládá, jsou považovány za soudržné s ostatními politikami Unie. Tato iniciativa odpovídá změně vymezené v příloze rozhodnutí č. 940/2014/EU. Ostatní parametry rozhodnutí č. 940/2014/EU zůstávají nezměněny. Za těchto podmínek změna seznamu produktů, které mohou využívat rozdílu ve zdanění, nemůže mít dopad na soudržnost rozhodnutí č. 940/2014/EU s ostatními politikami Unie.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Článek 349 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Pouze Rada může na základě článku 349 Smlouvy o fungování EU přijmout konkrétní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů, aby bylo možno přizpůsobit použití smluv pro tyto regiony, včetně společných politik, z důvodu trvalého znevýhodnění ohrožujícího hospodářskou a sociální situaci nejvzdálenějších regionů.
 Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity.
 •Přiměřenost
 Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů:
 Týká se pouze produktů, u kterých se zařazení do seznamu produktů nebo změna v seznamu produktů jeví jako odůvodněné.
 Zároveň je nejvyšší navrhovaný rozdíl ve zdanění u každého produktu, který je předmětem tohoto návrhu, omezen na nezbytnou míru se zřetelem k dodatečným nákladům, které nese dotčená místní produkce. Daňové zatížení produktů dovážených do zámořských francouzských regionů a departementů tak nepřekračuje míru nezbytnou pro vyrovnání, vzhledem k těmto produktům, nižší konkurenceschopnosti produktů z místní produkce.
 V právním rámci rozhodnutí č. 940/2014/EU je jediným prostředkem k zavedení a změně rozdílu ve zdanění uplatňovaného na místní produkty změna stávajícího rozhodnutí. Má za cíl změnu rozhodnutí č. 940/2014/EU.
 •Volba nástroje
 Navržený nástroj: rozhodnutí Rady.
 Jiné nástroje by nebyly přiměřené.
 Text, který je předmětem změny, je sám o sobě rozhodnutím Rady, přijatým na stejném právním základě (článek 349 SFEU).
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Následná hodnocení / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 A. Z čl. 349 prvního pododstavce SFEU podle výkladu Soudního dvora Evropské unie ve spojených věcech C-132/14 až C-136/14
 1
 vyplývá, že „konkrétní opatření“, kterých se týká, jsou přijímána „s ohledem“ na „strukturální sociální a hospodářskou situaci“ nejvzdálenějších regionů, která „je prohlubována“ určitými faktory, „přičemž neměnnost a spolupůsobení těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje jejich rozvoj“. Uvedené faktory jsou tak v čl. 349 prvním pododstavci SFEU uvedeny jako skutečnosti ztěžující strukturální sociální a hospodářskou situaci nejvzdálenějších regionů, které Rada musí podle čl. 349 třetího pododstavce SFEU při přijímání konkrétních opatření zohlednit. Na základě pohledu popsaného Soudním dvorem výše a z důvodu, které jsou vyloženy dále, je Komise toho názoru, že bezprostřední změna seznamu produktů, které mohou využívat rozdílu ve zdanění, je jediné vhodné řešení:
 – Zamýšlené změny umožní reagovat na hospodářské změny, které nastaly od přijetí rozhodnutí


text:
č. 940/2014/EU (pokles cen, či dokonce cenový kolaps, útočné obchodní operace v oblasti cen, obtíže ve stavebnictví, klesající podíl na trhu nebo/a zvýšené výrobní náklady) a zabránit tak bezprostřední a pravděpodobně nenapravitelné škodě u některých slabých místních výrobních odvětví.
 Některé nové činnosti rozvíjené v těchto regionech jsou totiž ohroženy silnou konkurencí dovážených produktů s nízkými cenami, zatímco mají zvýšené výrobní dodatečné náklady, které zatěžují jejich konkurenceschopnost.
 – Některé místní produkce čelí zvýšeným výrobním nákladům. Přitom existence dodatečných nákladů nevyrovnaných diferencovaným zdaněním ohrožuje existenci místních podniků, které jsou o to více zranitelnější, protože většina z nich jsou malé a střední podniky (68 % z nich zaměstnává méně než 20 osob).
 – Tato iniciativa je základním opatřením na podporu a zachování místní produkce v nejvzdálenějších francouzských regionech. Režim „octroi de mer“ má přímý dopad na místní podniky. Umožňuje rozvoj nových místních činností navzdory zvýšeným výrobním dodatečným nákladům.
 Je tedy životně důležitý k zachování místní produkce v nejvzdálenějších francouzských regionech, kde je nezaměstnanost, zejména v případě mladých lidí, nejvyšší v Evropě.
 B. Za prvé je nutné upřesnit, že změna seznamu produktů, které mohou být předmětem diferencovaného zdanění, je jedinou volbou k zachování a rozvoji místní produkce v těchto nejvzdálenějších regionech.
 Na druhé straně se jedná o kompenzační opatření s omezenými hospodářskými důsledky. Tato iniciativa se totiž týká pouze obchodů realizovaných v nejvzdálenějších francouzských regionech. Její dopad je tedy geograficky omezen na území, která netvoří součást Společenství ve smyslu směrnic o DPH (2006/112/ES) a spotřební dani (2008/118/ES).
 Kromě toho produkty, u nichž francouzské orgány požádaly o zařazení do seznamů nebo o překlasifikování v seznamech, představují místní produkci, která byla vykázána ve výši 225 milionů EUR za rok 2016, a dovozy jsou o přibližně stejné výši 212 milionů EUR. Kategorie těchto produktů jsou velmi rozmanité.
 Komise ověřila u každého z těchto produktů odůvodnění diferencovaného zdanění a jeho přiměřenosti a ujistila se, že toto diferencované zdanění nemůže narušit celistvost a soudržnost právního řádu Unie, včetně vnitřního trhu a společných politik. Zejména se ujistila o existenci místní produkce, o existenci významných dovozů zboží, které mohou ohrozit zachování místní produkce, a o existenci dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujícím konkurenceschopnost produktů z místní produkce.
 Pokud jde o všechny tyto produkty, daří se dovozům dobře. V období 2014–2016 zaznamenaly přibližně 5% nárůst.
 Co se týče místních produktů, které zaujímají téměř celý trh, takže podíl „dovezených“ výroků je velmi nízký, ujistila se Komise o bezprostředním a vážném riziku zatěžujícím místní produkci.
 Navíc Komise přikročila k vyhodnocení uplatňování režimu „octroi de mer“ v nejvzdálenějších francouzských regionech v polovině období na základě zpráv předložených francouzskými orgány podle článku 3 rozhodnutí č. 940/2014/EU. Ve své zprávě předložené dnešního dne Radě dospěla Komise k závěru, že režim „octroi de mer“ nemá na hospodářskou soutěž a obchod významný vliv.
 Konečně mimo bezprostřední změnu seznamů bude provedena kompletní revize rozhodnutí, při níž se při obnově úpravy, jež bude zahájena na začátku roku 2019, uplatní nástroje k „lepší právní regulaci“.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Viz odstavec výše.
 Navíc


text:
v rámci kompletního posouzení rozhodnutí č. 940/2014/EU budou konzultovány všechny zúčastněné strany.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Posouzení dopadů
 Viz odstavec výše.
 •Účelnost právních předpisů a zjednodušení
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Základní práva
 Nevztahuje se na tento návrh.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Evropské unie.
 5.DALŠÍ PRVKY
 •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Bude provedena celková revize rozhodnutí č. 940/2014/EU, při níž se při obnově právní úpravy, jež bude zahájena na začátku roku 2019, uplatní nástroje k „lepší právní regulaci“.
 •Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Nevztahuje se na tento návrh.
 2018/0417 (CNS)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění rozhodnutí č. 940/2014/EU, pokud jde o produkty, jež mohou využít osvobození nebo snížení tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně)
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu
 2
 ,
 v souladu se zvláštním legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Rozhodnutí Rady č. 940/2014/EU ze dne 17. prosince 2014 o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech povoluje francouzským orgánům uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u produktů, které pocházejí z místní produkce a které jsou uvedeny v jeho příloze. Nejvyšší povolená odchylka zdanění je, v závislosti na výrobcích a dotyčném zámořském departementu, 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
 (2)Podle čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 940/2014/EU francouzské orgány zaslaly dne 12. února 2018 Komisi zprávu o uplatňování režimu zdanění stanoveného tímto rozhodnutím. Konkrétní hodnoticí zprávy za každý z nejvzdálenějších francouzských regionů s žádostmi o změnu seznamu produktů, jež mohou být předmětem diferencovaného zdanění, byly předány dne 15. března 2018 za Guyanu, Martinik a Guadeloupe, dne 4. června 2018 za Réunion, a bez žádosti ohledně aktualizace seznamu, dne 28. srpna 2018, pokud jde o Mayotte. Doplňující žádost ohledně zařazení nového produktu byla podána dne 26. října 2018.
 (3)Na základě zprávy francouzských orgánů předložila Komise Radě zprávu stanovenou v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci rozhodnutí č. 940/2014/EU, jakož i návrh na změnu tohoto rozhodnutí. Tyto změny se týkají Martiniku, Guadeloupu, Francouzské Guyany a Réunionu. Spočívají v začlenění nových produktů do seznamu a ve zvýšení povoleného rozdílu u některých produktů.
 (4)Spočívají rovněž, co se týče Guyany, v aktualizaci kódů kombinované nomenklatury, které jsou uvedeny v příloze rozhodnutí č. 940/2014/EU.
 (5)Změna seznamů je odůvodněna v každém případě s ohledem na dodatečné náklady produktů z místní produkce oproti rovnocenným dováženým produktům, které se vyrábějí na území Unie.
 (6)Změny, které je třeba z tohoto hlediska zavést, spočívají většinou v zápisu produktů na seznamy uvedené v příloze rozhodnutí č. 940/2014/EU, přičemž u těchto produktů již existovala místní produkce v roce 2014 a nebyla ohledně nich v roce 2014 podána žádná žádost o zápis do seznamů.
 (7)V Guyaně jsou dotyčnými produkty cement (produkt 2523 29 00) a dřevěný