text:
Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů. Pro zajištění spravedlivé účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.
 (28)Nařízení Rady (ES) č. 1342/2008 a nařízení Rady (ES) č. 676/2007 by měla být zrušena.
 (29)V souladu s čl. 9 odst. 4 nařízení (EU) č. 1380/2013 byl před předložením návrhu plánu náležitě posouzen jeho pravděpodobný hospodářský a sociální dopad,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 KAPITOLA I
 PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
 Článek 1
 Předmět a oblast působnosti
 1. Tímto nařízením se zavádí víceletý plán (dále jen „plán“) pro populace žijící při dně ve vodách Unie v oblastech ICES IIa, IIIa a IV (dále jen „Severní moře“) a pro rybolov využívající tyto populace.
 2. Aniž je dotčen odstavec 1, články 4, 5, 6 a 8 se použijí na oblasti populací u populací skupin 1 až 4, jak jsou definovány v článku 2.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se kromě definic uvedených v článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013, článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 850/98 použijí tyto definice:
 1)„populacemi žijícími při dně“ se rozumí ryby jiné než platýsovité, platýsovité ryby a humr severský žijící na dně nebo blízko dna vodního sloupce;
 2)„skupinou 1“ se rozumí tyto populace žijící při dně, pro něž jsou v tomto plánu stanoveny cíle jako rozmezí hodnot FMSY a ochranná opatření spojená s biomasou:
 a)treska obecná (Gadus morhua) v podoblasti IV a divizích VIId a IIIa západ (Severní moře, východní část Lamanšského průlivu, Skagerrak), dále jen „treska obecná v Severním moři“;
 b)treska jednoskvrnná (Melanogrammus aeglefinus) v podoblasti IV a divizích VIa a IIIa západ (Severní moře, oblast západně od Skotska, Skagerrak), dále jen „treska jednoskvrnná“;
 c)platýs evropský (Pleuronectes platessa) v podoblasti IV (Severní moře) a divizi IIIa (Skagerrak), dále jen „platýs evropský v Severním moři“;
 d)treska tmavá (Pollachius virens) v podoblastech IV a VI a divizi IIIa (Severní moře, Rockall a oblast západně od Skotska, Skagerrak a Kattegat), dále jen „treska tmavá“;
 e)jazyk obecný (Solea solea) v podoblasti IV (Severní moře), dále jen „jazyk obecný v Severním moři“;
 f)jazyk obecný (Solea solea) v divizi IIIa a subdivizích 22–24 (Skagerrak a Kattegat, západní část Baltského moře), dále jen „jazyk obecný v Kattegatu“;
 g)treska bezvousá (Merlangius merlangus) v podoblasti IV a divizi VIId (Severní moře a východní část Lamanšského průlivu), dále jen „treska bezvousá v Severním moři“;
 3)
 „skupinou 2“ se rozumí tyto funkční jednotky (FU) humra severského (Nephrops norvegicus), pro něž jsou v tomto plánu stanoveny cíle jako rozmezí hodnot FMSY a ochranná opatření spojená s početním stavem:
 i)humr severský v divizi IIIa (FU 3–4);
 ii)humr severský v podoblasti IV (Severní moře) podle


text:
FU:
 –humr severský ve Farn Deeps (FU 6),
 –humr severský ve Fladen Ground (FU 7),
 –humr severský ve Firth of Forth (FU 8),
 –humr severský v Moray Firth (FU 9);
 4)„skupinou 3“ se rozumí populace žijící při dně v Severním moři jiné než populace uvedené ve skupině 1, na které se vztahují omezení odlovu;
 5)„skupinou 4“ se rozumí funkční jednotky humra severského a statistické obdélníky humra severského (Nephrops norvegicus) vně funkčních jednotek v oblasti ICES IIa a podoblasti IV jiné než funkční jednotky uvedené ve skupině 2, na něž se vztahují omezení odlovu;
 6)„skupinou 5“ se rozumí populace žijící při dně v Severním moři, na které se nevztahují omezení odlovu;
 7)„skupinou 6“ se rozumí zakázané druhy, jejichž rybolov je zakázán a jež jsou za takové označeny právním aktem Unie přijatým s ohledem na společnou rybářskou politiku v Severním moři;
 8)„skupinou 7“ se rozumí populace žijící při dně, pro něž jsou stanoveny cíle jako rozmezí hodnot FMSY a ochranná opatření spojená s biomasou v jiných právních předpisech Unie než tomto nařízení;
 9)„celkovým přípustným odlovem“ (TAC) se rozumí množství ryb z každé populace, které může být uloveno během období jednoho roku;
 10)„MSY Btrigger“ se rozumí referenční bod pro biomasu reprodukující se populace, pod nímž je zapotřebí zahájit vhodná specifická řídicí opatření, jež zajistí, aby míra využívání v kombinaci s přirozenou variabilitou vedla k obnově populací nad úroveň, za níž je možné dlouhodobě dosahovat maximálních udržitelných výnosů.
 KAPITOLA II
 CÍLE
 Článek 3
 Cíle
 1. Plán přispěje k dosažení cílů společné rybářské politiky uvedených v článku 2 nařízení (EU) č. 1380/2013, především uplatněním přístupu předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu, a jeho účelem je zajistit, aby se při využívání živých biologických mořských zdrojů obnovovaly a zachovávaly stavy lovených druhů nad úrovněmi, které mohou poskytovat maximální udržitelný výnos.
 2. Plán přispěje k omezení výmětů, neboť v co největší míře omezí a sníží nechtěné úlovky, a k plnění povinnosti vykládky stanovené v článku 15 nařízení (EU) č. 1380/2013 u druhů, na které se vztahují omezení odlovu a ustanovení tohoto nařízení.
 3. Plán uplatňuje ekosystémový přístup k řízení rybolovu, jehož cílem je zajistit minimalizaci nepříznivého dopadu rybolovných činností na mořský ekosystém. Je v souladu s právními předpisy Unie v oblasti životního prostředí, především s cílem dosáhnout do roku 2020 dobrého stavu životního prostředí, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/56/ES.
 4. Cílem plánu je zejména:
 a)zajistit, aby byly splněny podmínky popsané v deskriptoru 3 obsaženém v příloze I směrnice 2008/56/ES, a
 b)přispět ke splnění podmínek dalších relevantních deskriptorů obsažených v příloze I uvedené směrnice úměrně k významu rybolovu pro jejich splnění.
 KAPITOLA III
 ZÁMĚRY
 Článek 4
 Záměry pro skupiny 1 a 2
 1. Cílových hodnot úmrtnosti způsobené rybolovem pro populace ze skupin 1 a 2 se dosáhne co nejdříve, a to postupným, přírůstkovým způsobem do roku 2020, a poté se tyto hodnoty zachovají v rozmezí stanoveném v příloze I.
 2. V souladu s čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 1380/2013 jsou rybolovná práva ve shodě s cílovými rozmezími úmrtnosti způsobené rybolovem stanovenými ve

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
sloupci A přílohy I tohoto nařízení.
 3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, lze rybolovná práva stanovit na úrovních odpovídajících nižším úrovním úmrtnosti způsobené rybolovem, než jsou hodnoty stanovené ve sloupci A přílohy I.
 4. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, lze rybolovná práva pro populaci stanovit ve shodě s rozmezími úmrtnosti způsobené rybolovem stanovenými ve sloupci B přílohy I, pokud se stav dotčené populace nachází nad úrovní minimálních referenčních bodů pro biomasu reprodukující se populace, jak jsou stanoveny ve sloupci A přílohy II:
 a)je-li to na základě vědeckého poradenství či důkazů nutné pro dosažení cílů stanovených v článku 3 v případě smíšeného rybolovu;
 b)je-li to na základě vědeckého poradenství či důkazů nutné k zamezení závažné újmy populaci způsobené dynamikou v rámci druhu či mezi populacemi, nebo
 c)s cílem omezit rozdíl v rybolovných právech mezi po sobě následujícími roky na nejvýše 20 %.
 Článek 5
 Záměry pro skupiny 3 a 4
 1. Rybolovná práva pro populace ze skupin 3 a 4 jsou v souladu s vědeckým poradenstvím ohledně maximálního udržitelného výnosu.
 2. Není-li k dispozici vědecké poradenství ohledně míry úmrtnosti způsobené rybolovem slučitelné s maximálním udržitelným výnosem, rybolovná práva jsou v souladu s vědeckým poradenstvím, aby byla zajištěna udržitelnost populací na základě přístupu předběžné opatrnosti.
 Článek 6
 Záměry pro skupinu 5
 Populace ze skupiny 5 jsou řízeny v souladu s vědeckým poradenstvím na základě přístupu předběžné opatrnosti.
 KAPITOLA IV
 OCHRANNÁ OPATŘENÍ
 Článek 7
 Referenční body pro zachování zdrojů pro skupiny 1 a 2
 Referenční body pro zachování zdrojů za účelem ochrany plné reprodukční kapacity dotčených populací jsou stanoveny v příloze II:
 a)
 minimální biomasa reprodukující se populace (MSY Btrigger) pro rybí populace;
 b)
 mezní biomasa reprodukující se populace (Blim) pro rybí populace;
 c)
 minimální početní stav (Abundancebuffer) pro humra severského;
 d)
 mezní početní stav (Abundancelimit) pro humra severského.
 Článek 8
 Ochranná opatření pro skupiny 1 a 2
 1. Naznačuje-li vědecké poradenství, že za určitý rok poklesla úroveň biomasy reprodukující se populace u kterékoliv populace ve skupině 1 na hodnotu nižší než MSY Btrigger nebo že početní stav kterékoliv funkční jednotky ve skupině 2 poklesl na hodnotu nižší než Abundancebuffer, jak jsou stanoveny ve sloupci A přílohy II, přijmou se veškerá vhodná nápravná opatření, jež zajistí rychlý návrat stavu dotčené populace nebo funkční jednotky nad úroveň, která může vytvářet maximální udržitelný výnos. Zejména se odchylně od čl. 4 odst. 2 s přihlédnutím k poklesu úrovně biomasy nebo početního stavu rybolovná práva stanoví na úrovni, která je v souladu s úmrtností způsobenou rybolovem nižší než rozmezí stanovené ve sloupci A přílohy I.
 2. Naznačuje-li vědecké poradenství, že úroveň biomasy reprodukující se populace poklesla u kterékoliv dotčené populace pod hodnotu Blim nebo že početní stav kterékoliv funkční jednotky humra severského poklesl pod hodnotu Abundancelimit, jak jsou stanoveny ve sloupci B přílohy II tohoto nařízení, přijmou se další nápravná opatření, která zajistí rychlý návrat stavu dotčené populace nebo funkční jednotky nad úroveň, která může vytvářet maximální udržitelný výnos. Odchylně od čl. 4 odst. 2 a 4 tato nápravná opatření zejména zahrnují pozastavení


text:
cíleného rybolovu dotčené populace a odpovídající snížení rybolovných práv.
 Článek 9
 Zvláštní ochranná opatření pro skupiny 3 až 7
 Naznačuje-li vědecké poradenství, že je nutné přijmout nápravná opatření k zachování kterékoli populace žijící při dně ze skupin 3 až 7, nebo pokud je úroveň biomasy reprodukující se populace u kterékoliv populace ve skupině 1 nebo početní stav kterékoliv funkční jednotky ve skupině 2 za určitý rok nižší než referenční body pro zachování zdrojů stanovené ve sloupci A přílohy II tohoto nařízení, je Komisi svěřena pravomoc přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 tohoto nařízení a článkem 18 nařízení (EU) č. 1380/2013 týkající se:
 a)vlastností lovného zařízení, zejména velikosti ok, velikosti háčků, konstrukce zařízení, síly vlákna, velikosti zařízení nebo používání selektivních zařízení za účelem zajištění či zlepšení selektivity;
 b)používání lovného zařízení, zejména doby ponoření a hloubky, v níž se zařízení používá, za účelem zajištění či zlepšení selektivity;
 c)zákazu nebo omezení rybolovu v určitých oblastech za účelem ochrany ryb ve tření a nedospělých ryb nebo ryb nedosahujících minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů nebo necílových druhů ryb;
 d)zákazu nebo omezení rybolovu nebo používání některých druhů lovného zařízení v určitých obdobích za účelem ochrany ryb ve tření nebo ryb nedosahujících minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů nebo necílových druhů ryb;
 e)minimálních referenčních velikostí pro zachování zdrojů za účelem zajištění ochrany nedospělých mořských organismů;
 f)jiných aspektů souvisejících se selektivitou.
 Článek 10
 Celkové přípustné odlovy
 1. Členské státy zajistí, aby druhové složení kvót pro rybářská plavidla provozující smíšený rybolov odpovídalo pravděpodobnému složení úlovků těchto plavidel.
 2. Aniž je dotčen článek 8, celkový přípustný odlov populace humra severského v oblastech ICES IIa a IV je součtem omezení odlovu funkčních jednotek a statistických obdélníků vně funkčních jednotek.
 KAPITOLA V
 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE POVINNOSTI VYKLÁDKY
 Článek 11
 Ustanovení týkající se povinnosti vykládky pro skupiny 1 až 7
 Pro populace žijící při dně ze skupin 1 až 7 je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 tohoto nařízení a článkem 18 nařízení (EU) č. 1380/2013, pokud jde o:
 a)výjimky z uplatňování povinnosti vykládky pro druhy, u kterých vědecké podklady prokazují vysokou míru přežití, přičemž se za účelem usnadnění provádění povinnosti vykládky zohlední charakteristiky lovného zařízení, rybolovných postupů a ekosystému, a
 b)výjimky de minimis za účelem usnadnění provádění povinnosti vykládky; tyto výjimky de minimis jsou uplatňovány v případech uvedených v čl. 15 odst. 5 písm. c) nařízení (EU) č. 1380/2013 a v souladu s podmínkami uvedenými tamtéž;
 c)zvláštní ustanovení o dokumentaci úlovků, zejména pro účel sledování provádění povinnosti vykládky, a
 d)stanovení minimálních referenčních velikostí pro zachování zdrojů za účelem zajištění ochrany nedospělých mořských organismů.
 KAPITOLA VI
 REGIONALIZACE
 Článek 12
 Regionální spolupráce
 1. Na opatření uvedená v článcích 8 a 10 tohoto nařízení se použije čl. 18 odst. 1 až 6 nařízení (EU) č. 1380/2013.
 2. Pro účely odstavce 1 tohoto článku mohou členské státy s přímým zájmem na řízení předkládat společná doporučení v souladu s čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 poprvé nejpozději 12 měsíců po vstupu tohoto nařízení


text:
v platnost a poté 12 měsíců po každém předložení hodnocení plánu v souladu s článkem 17. Tato doporučení mohou také předkládat, považují-li to za nezbytné, zejména v případě náhlé změny stavu kterékoli z populací, na které se vztahuje toto nařízení. Společná doporučení týkající se opatření pro daný kalendářní rok se předkládají nejpozději 1. července předchozího roku.
 3. Zmocněním podle článků 9 a 11 tohoto nařízení nejsou dotčeny pravomoci svěřené Komisi na základě jiných ustanovení právních předpisů Unie, včetně nařízení (EU) č. 1380/2013.
 KAPITOLA VII
 KONTROLNÍ OPATŘENÍ
 Článek 13
 Vztah k nařízení (ES) č. 1224/2009
 Nestanoví-li tato kapitola jinak, použijí se pro populace žijící při dně ze skupin 1 až 7 kromě kontrolních opatření stanovených v nařízení (ES) č. 1224/2009 kontrolní opatření stanovená v této kapitole.
 Článek 14
 Předchozí oznámení
 1. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 se předchozí oznámení podle uvedeného článku učiní nejméně jednu hodinu před odhadovaným časem vplutí do přístavu. Příslušné orgány pobřežního členského státu mohou v jednotlivých případech udělit povolení k dřívějšímu vplutí do přístavu.
 2. Nad rámec povinnosti předchozího oznámení stanovené v čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 velitelé rybářských plavidel Unie o celkové délce osm až dvanáct metrů oznamují příslušným orgánům pobřežního členského státu nejméně jednu hodinu před odhadovaným časem vplutí do přístavu informace uvedené v čl. 17 odst. 1 písm. a) až f) nařízení (ES) č. 1224/2009, jestliže uchovávají na palubě nejméně toto množství kteréhokoli z níže uvedených množství ryb:
 a)skupina 1: 1 000 kg a/nebo
 b)skupina 2 a 4: 500 kg a/nebo
 c)skupina 3: 1 000 kg a/nebo
 d)skupina 7: 1 000 kg.
 Článek 15
 Požadavky týkající se lodního deníku pro skupiny 1 až 7
 Odchylně od čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009 vedou velitelé rybářských plavidel Unie o celkové délce osm metrů nebo větší, která provádějí rybolov populací žijících při dně, lodní deník o činnostech těchto plavidel v souladu s článkem 14 uvedeného nařízení.
 Článek 16
 Určené přístavy pro skupiny 1, 2, 3, 4 a 7
 Prahová živá hmotnost druhu, na který se vztahuje víceletý plán, při jejímž překročení je rybářské plavidlo povinno vyložit své úlovky v určeném přístavu nebo na určeném místě poblíž pobřeží, jak je stanoveno v článku 43 nařízení (ES) č. 1224/2009, činí:
 a)v případě skupiny 1: 2 tuny;
 b)v případě skupin 2 a 4: 1 tunu;
 c)v případě skupiny 3: 2 tuny;
 d)v případě skupiny 7: 2 tuny.
 KAPITOLA VIII
 NÁVAZNÁ OPATŘENÍ
 Článek 17
 Hodnocení plánu
 Nejdříve pět let po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každých pět let Komise zajistí hodnocení dopadů plánu na populace, na něž se toto nařízení vztahuje, a na rybolov využívající tyto populace. Výsledky tohoto hodnocení předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě.
 KAPITOLA IX
 PROCESNÍ USTANOVENÍ
 Článek 18
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
 2. Přenesená pravomoc uvedená v článcích 9 a 11 se Komisi svěřuje na dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Nejpozději devět měsíců před


text:
koncem tohoto pětiletého období Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
 3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 9 a 11 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 4. Před přijetím aktu v přenesené pravomoci Komise vede konzultace s odborníky jmenovanými jednotlivými členskými státy v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů
 44
 .
 5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
 6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 9 a 11 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 KAPITOLA X
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 19
 Zrušení
 1. Nařízení (ES) č. 1342/2008 a (ES) č. 676/2007 se zrušují.
 2. Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
 Článek 20
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22.
 (2)
 Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 20.
 (3)
 Úř. věst. L 157, 19.6.2007, s. 1.
 (4)
 xxx
 (5)
 Hodnocení víceletého plánu pro tresku obecnou v Irském moři, Kattegatu, Severním moři a ve vodách západně od Skotska (STECF-11-7).
 (6)
 Zpráva o hodnocení/vymezení rozsahu plánů řízení: Hodnocení víceletého plánu řízení pro populace platýse evropského a jazyka obecného v Severním moři (STECF-14-03).
 (7)
 Úř. věst. L 125, 27.4.1998, s. 1.
 (8)
 COM/2016/0134 final – 2016/074 (COD).
 (9)
 Úř. věst. L 22, 28.1.2016, s. 1.
 (10)
 Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.
 (11)
 http://www.nsrac.org
 (12)
 http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/cfp_factsheets/racs_en.pdf
 (13)
 Oblast severovýchodního Atlantiku (vedle dalších mořských oblastí) je rozdělena na statistické obdélníky. Na základě různých kombinací těchto obdélníků ICES vytváří jednotlivé oblasti, podoblasti, divize a poddivize. Různé kombinace těchto „zón“ slouží k vymezení rybích populací v oblasti ICES.
 (14)
 Seminář zaměřený na vymezení rozsahu řízení smíšeného rybolovu v Severním moři, Brusel, 27. února 2014. Přehled. Ref.Ares (2015) 2301118-02/06/2015.
 (15)
 Druhý seminář zaměřený na vymezení rozsahu: řízení smíšeného rybolovu populací žijících při dně v Severním moři. Přehled diskuse. Ref.Ares (2015) 2300556-02/06/2015.
 (16)
 http://ec.europa.eu/dgs/maritimeaffairs_fisheries/consultations/north-sea-multiannual/index_en.htm
 (17)
 Rozhodnutí Komise ze dne 26. srpna 2005, kterým se zřizuje Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (2005/629/ES).
 (18)
 http://www.ices.dk/explore-us/what-we-do/Pages/default.aspx
 (19)
 Economic and social impacts of multi-annual management plans for North


text:
Sea plaice and sole (Hospodářské a sociální dopady víceletého plánu řízení pro populace platýse evropského a jazyka obecného v Severním moři), závěrečná zpráva, Fish/2006/09
 .
 (20)
 Zpráva podskupiny pro cíle a strategie řízení (SGMOS 10-06). Část b) Posouzení dopadu víceletého plánu pro populace platýse evropského a jazyka obecného v Severním moři.
 (21)
 Zpráva o vymezení rozsahu posouzení dopadu u tresky obecné v Baltském moři a hodnocení populací tresky obecné v Kattegatu, Severním moři, ve vodách západně od Skotska a Irském moři (STECF-11-02).
 (22)
 http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/pech/dv/taskfor/taskforce.pdf
 (23)
 Zpráva o hodnocení/vymezení rozsahu plánů řízení: Hodnocení víceletého plánu řízení pro populace platýse evropského a jazyka obecného v Severním moři (STECF-14-03).
 (24)
 http://ec.europa.eu/fisheries/reform/impact_assessments_en.htm
 (25)
 Zpráva ze 45. plenárního zasedání Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (PLEN-14-01).
 (26)
 http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/STUD/2015/540360/IPOL_STU(2015)540360_EN.pdf
 (27)
 http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/studies/socio_economic_dimension/index_en.htm
 (28)
 http://www.socioec.eu/images/SOCIOEC/Media_Centre/Deliverables/SOCIOEC%20Deliverable%
 206%208%20Management%20Measures%20North%20Sea%2026%2003%202012.pdf
 (29)
 MRAG a kol. (2014)
 : A study in support of the development of a new Technical conservation measures framework within a reformed CFP. Lot 2: retrospective and prospective evaluation on the Common fisheries policy, excluding its international Dimension (Studie na podporu vypracování nového rámce pro technická opatření za účelem zachování zdrojů v rámci reformované SRP. Část 2: Retrospektivní a výhledové hodnocení společné rybářské politiky, s výjimkou jejího vnějšího rozměru), Brusel, 265 stran.
 (30)
 http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2014/529053/IPOL-PECH_ET(2014)529053_EN.pdf
 (31)
 http://stecf.jrc.ec.europa.eu/documents/43805/830996/2014-11_STECF+14-19+-+Landing+Obligations+-+part+4_JRC93045.pdf
 (32)
 http://stecf.jrc.ec.europa.eu/documents/43805/364146/2012-07_STECF+12-14+-+Management+plans+II+-+area+definitions_JRC73150.pdf
 (33)
 http://www.myfishproject.eu/project-myfish/deliverables
 (34)
 Poseidon Aquatic Resource Management, Lot 2 Study: Administrative experience with effort management concerning the NE Atlantic (Administrativní zkušenosti s řízením intenzity rybolovu v severovýchodním Atlantiku)
 , prosinec 2010.
 (35)
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 (36)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22).
 (37)
 Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (Úř. věst. L 164, 25.6.2008, s. 19).
 (38)
 Nařízení Rady (ES) č. 1342/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 423/2004 (Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 20).
 (39)
 Nařízení Rady (ES) č. 676/2007 ze dne 11. června 2007, kterým se stanoví víceletý plán pro lov populací platýse velkého a jazyka obecného v Severním moři (Úř. věst. L 157, 19.6.2007, s. 1).
 (40)
 Žádost EU určená radě ICES o poskytnutí rozmezí hodnot FMSY pro vybrané populace v Severním moři a Baltském moři
 .
 (41)
 Obecné souvislosti poradenství rady ICES, červenec 2015.
 (42)
 A Long Term Management Plan for North Sea Nephrops
 .
 (43)
 Nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES)


text:
č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1).
 (44)
 Interinstitucionální dohoda mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí o zdokonalení tvorby právních předpisů.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 3.8.2016
 COM(2016) 493 final
 PŘÍLOHY
 [...]
 návrhu
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se zavádí víceletý plán pro populace žijící při dně v Severním moři a rybolov využívající tyto populace a ruší nařízení Rady (ES) č. 676/2007 a (ES) č. 1342/2008
 {SWD(2016) 267 final}{SWD(2016) 272 final}
 PŘÍLOHY
 [...]
 návrhu
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se zavádí víceletý plán pro populace žijící při dně v Severním moři a rybolov využívající tyto populace a ruší nařízení Rady (ES) č. 676/2007 a (ES) č. 1342/2008
 PŘÍLOHA I
 Cílová hodnota úmrtnosti způsobené rybolovem
 (jak je uvedeno v článku 4)
 1. Skupina 1
 Populace
 Cílové rozmezí hodnot úmrtnosti způsobené rybolovem, jež je v souladu s dosažením maximálního udržitelného výnosu (FMSY)
 Sloupec A
 Sloupec B
 Treska obecná v Severním moři
 0,22–0,33
 0,33–0,49
 Treska jednoskvrnná
 0,25–0,37
 0,37–0,52
 Platýs evropský v Severním moři
 0,13–0,19
 0,19–0,27
 Treska tmavá
 0,20–0,32
 0,32–0,43
 Jazyk obecný v Severním moři
 0,11–0,20
 0,20–0,37
 Jazyk obecný v Kattegatu
 0,19–0,22
 0,22–0,26
 Treska bezvousá v Severním moři
 není stanoveno
 není stanoveno
 2. Skupina 2
 Funkční jednotka (FU) humra severského
 Cílové rozmezí hodnot úmrtnosti způsobené rybolovem, jež je v souladu s dosažením maximálního udržitelného výnosu (FMSY) (vyjádřené jako míra odlovu)
 Sloupec A
 Sloupec B
 Divize IIIa FU 3 a 4
 0,056–0,079
 0,079–0,079
 Farn Deeps FU 6
 0,07–0,081
 0,081–0,081
 Fladen Ground FU 7
 0,066–0,075
 0,075–0,075
 Firth of Forth FU 8
 0,106–0,163
 0,163–0,163
 Moray Firth FU 9
 0,091–0,118
 0,118–0,118
 PŘÍLOHA II
 Referenční body pro zachování zdrojů
 (jak je uvedeno v článku 7)
 1. Skupina 1
 Populace
 Minimální referenční bod pro biomasu reprodukující se populace (v tunách)
 (MSY Btrigger)
 Mezní referenční bod pro biomasu reprodukující se populace (v tunách) (Blim)
 Treska obecná v Severním moři
 165 000
 118 000
 Treska jednoskvrnná
 88 000
 63 000
 Platýs evropský v Severním moři
 230 000
 160 000
 Treska tmavá
 200 000
 106 000
 Jazyk obecný v Severním moři
 37 000
 26 300
 Jazyk obecný v Kattegatu
 2 600
 1 850
 Treska bezvousá v Severním moři
 není stanoveno
 není stanoveno
 2. Skupina 2
 Funkční jednotka humra severského
 Referenční bod minimálního početního stavu (v milionech) (Abundancebuffer)
 Referenční bod mezního početního stavu (v milionech) (Abundancelimit)
 Divize IIIa FU 3 a 4
 není k dispozici
 není k dispozici
 Farn Deeps FU 6
 999
 858
 Fladen Ground FU 7
 3 583
 2 767
 Firth of Forth FU 8
 362
 292
 Moray Firth FU 9
 262
 262


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0386
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 13.7.2006KOM(2006) 386 v konečném znění2006/0131 (AVC)NávrhROZHODNUTÍ RADYo strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost {SEK(2006) 929}(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAPolitika soudržnosti pro podporu růstu a zaměstnanosti: Strategické obecné zásady Společenství, 2007-2013„Evropa musí obnovit základ své konkurenceschopnosti, zvýšit svůj potenciál růstu a svoji produktivitu a posílit sociální soudržnost, a přitom klást hlavní důraz na znalosti, inovaci a optimalizaci lidského kapitálu.K dosažení těchto cílů musí Unie zmobilizovat všechny vhodné zdroje na úrovni jednotlivých členských států i Společenství - včetně politiky soudržnosti - ve třech rozměrech strategie (hospodářském, sociálním a environmentálním), aby se tak více využilo jejich součinnosti v obecném rámci udržitelného rozvoje“[1].1. ÚVODČtvrtá zpráva o pokroku v oblasti soudržnosti[2] potvrdila, že rozšíření Unie na 25 členských států, později na 27 nebo více, představuje nebývalou možnost pro posílení hospodářské konkurenceschopnosti a vnitřní soudržnosti v Evropě. Zatímco rozšíření představuje podstatné prohlubování regionálních rozdílů v rámci Evropské unie, zpráva zároveň uvedla, že některé nejchudší oblasti nových členských států mají jednu z nejvyšších mír růstu.Při plnění cílů stanovených ve Smlouvě[3], a zejména cílů podpory reálné hospodářské konvergence, by se akce podporované omezenými zdroji, které jsou k dispozici pro politiku soudržnosti, měly soustředit na podporování udržitelného růstu[4], konkurenceschopnosti a zaměstnanosti, jak je uvedeno v obnovené lisabonské strategii.Je rovněž zřejmé, že makroekonomická stabilita a strukturální reformy jsou předpokladem pro úspěch politiky soudržnosti, ale je zapotřebí dalších podmínek, které podpoří investice (včetně účinného provádění jednotného trhu, správních reforem, dobrého vládnutí, příznivého podnikatelského prostředí a dostupnosti kvalifikované pracovní síly)[5].Tyto myšlenky podporují nový legislativní rámec pro reformu politiky soudržnosti pro období 2007-2013.Ve své podstatě má nový rámec za cíl zlepšit dvě hlavní oblasti. Za prvé se posílí strategická dimenze politiky soudržnosti, aby byla zajištěna lepší integrace priorit Společenství do vnitrostátních, regionálních a místních rozvojových programů. Za druhé se vynakládá značné úsilí k zajištění větší identifikace s politikou soudržnosti v praxi. Toto se odráží v ustanoveních pro probíhající dialog v partnerství mezi Komisí, členskými státy, regiony a městy a v jasnějším a decentralizovanějším rozdělení povinností v oblastech jako je finanční řízení a kontrola.Strategické obecné zásady Společenství tvoří základ pro přípravu vnitrostátních strategií, nebo vnitrostátních strategických referenčních rámců a ve druhé fázi jednotlivých operačních programů. Jsou založeny na těchto cílech a zásadách:- Politika soudržnosti se stala na úrovni Společenství klíčovým nástrojem pro realizaci obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost podle definice integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost.- Koncentrace finančních zdrojů na nejméně rozvinuté regiony i silná tématická koncentrace v rámci nových programů týkajících se agendy pro růst a zaměstnanost jsou základem nového rámce pro politiku soudržnosti na období 2007-2013.- Finanční nástroje, kterými disponuje politika soudržnosti, jsou strukturální fondy (EFRR a ESF) a Fond soudržnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že v následujících obecných zásadách se úmyslně neprovádí analýza podle jednotlivých fondů. Otázka vhodného nástroje v rámci každé položky se rozhoduje ve fázi programování a závisí na povaze plánovaných výdajů (infrastruktura, výrobní investice, rozvoj lidských zdrojů atd.).- Obecné zásady se týkají jen části vnitrostátních a regionálních investic, které jsou spolufinancované


text: strukturálními fondy a Fondem soudržnosti.- Obecné zásady je třeba číst paralelně s legislativním rámcem. Posledně jmenované definují účel a rozsah pomoci každého fondu, zatímco strategické obecné zásady Společenství se v rámci tohoto rozsahu snaží určit oblasti, v nichž politika soudržnosti může přispět nejúčinněji k realizaci priorit Společenství, zejména těch, které vyplývají z obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost.- V rámci obecných zásad je řízení průřezovým prvkem, o nějž se opírají všechna opatření v zájmu lepšího a účinnějšího řízení programů v oblasti politiky soudržnosti a zlepšení kvality tvorby veřejné politiky.- V novém rámci pro politiku soudržnosti na období 2007-2013 je také územní rozměr vnímán jako průřezový prvek, který vyžaduje, aby byla věnována pozornost dopadu programů z hlediska podpory vyrovnaného udržitelného rozvoje a využití příležitostí ve městech, venkovských oblastech a oblastech, které trpí přírodním znevýhodněním.2. SOUDRŽNOST, RŮST, ZAMĚSTNANOST2.1. Obnovená lisabonská agendaV roce 2005 předložila Komise Evropské radě před jejím zasedáním v březnu 2005 návrh nového partnerství pro růst a zaměstnanost[6]. Rada potvrdila cíle politiky stanovené Komisí a zdůraznila potřebu znovuzahájení lisabonské strategie.V rámci tohoto obnoveného úsilí se vyžaduje, aby „ Unie zmobilizovala všechny vhodné zdroje na úrovni jednotlivých členských států i Společenství - včetně politiky soudržnosti “[7]. Navíc došla Rada k závěru, že je nutná větší identifikace s lisabonskými cíli v praxi, která by zahrnovala regionální a místní účastníky a sociální partnery. To je obzvlášť důležité v oblastech, kde má význam větší územní blízkost, jako je inovace a hospodářství založené na znalostech, zaměstnanost, lidský kapitál, vytváření podniků, podpora malých a středních podniků (MSP) nebo přístup k financování rizikového kapitálu.Za účelem pokroku v činnostech byly rozvinuty integrované obecné zásady pro agendu růstu a zaměstnanosti, aby pomohly členským státům v rozvoji národních programů reforem[8]. V rámci nového správního cyklu strategie pro růst a zaměstnanost předložily členské státy v roce 2005 své národní programy reforem. Tyto národní strategie vzápětí vyhodnotila Komise v rámci výroční zprávy o pokroku přijaté v lednu 2006[9].První výroční zpráva o pokroku uvedla v souvislosti s politikou soudržnosti několik doporučení. Za prvé doporučila, aby členské státy zajistily, aby investice Společenství do rozvoje soudržnosti a venkova byly zaměřeny obecně na podporu lisabonské strategie. Jinými slovy, cíle politiky soudržnosti by měly přímo podporovat národní programy reforem. Výroční zpráva o pokroku zejména doporučila, aby v souvislosti s příští generací programů politiky soudržnosti byly členské státy podporovány k tomu, aby zdroje politiky soudržnosti účelově vyčlenily na opatření zaměřená na plnění lisabonských cílů, jak již bylo odsouhlaseno pro státy EU-15 na zasedání Evropské rady v prosinci 2005.Za druhé výroční zpráva o pokroku zdůraznila, že v období 2007-2013 bude zapotřebí většího úsilí na vývoj koordinačních mechanismů těch, kteří odpovídají za národní programy reforem, a těch, kteří připravují programy politiky soudržnosti. Těchto vazeb bude zapotřebí poměrně rychle, neboť příprava těchto programů se od přijetí vnitrostátních strategických referenčních rámců zintenzivňuje. Za třetí výroční zpráva o pokroku zdůraznila, že by členské státy měly brát v úvahu makroekonomický dopad převodů ze zdrojů politiky soudržnosti. Kromě toho výroční zpráva o pokroku rovněž doporučila, aby nová generace programů politiky soudržnosti odrážela čtyři prioritní


text: opatření: 1) větší investice do znalostí a inovací; 2) uvolnit podnikatelský potenciál, zejména malých a středních podniků; 3) reakce na globalizaci a stárnutí populace; a 4) přechod na účinnou a integrovanou energetickou politiku EU. Jarní zasedání Evropské rady v roce 2006 potvrdilo doporučení výroční zprávy o pokroku a došlo k závěru, že by členské státy měly při sestavování svých vnitrostátních strategických referenčních rámců zohlednit priority svých národních programů reforem. Rovněž stanovilo konkrétní priority v rámci integrovaných obecných zásad pro růst a zaměstnanost, které se týkají investic do znalostí a inovací; podnikatelského potenciálu, zejména MSP; zaměstnanosti; energetické politiky.2.2. Příspěvek politiky soudržnosti k růstu a zaměstnanostiPolitika soudržnosti již přispívá lisabonské strategii. Nezávislá hodnocení ukazují, že politika měla podstatný makroekonomický vliv, zejména v méně rozvinutých regionech, a má multiplikační účinek na EU jako celek[10]. Mobilizací růstového potenciálu, který existuje ve všech regionech, politika soudržnosti zlepšila geografickou rovnováhu hospodářského rozvoje a zvýšila růstový potenciál v Unii jako celku. Má-li EU dosáhnout lisabonských cílů, musí se zapojit všechny regiony a zejména ty, v kterých je potenciál pro vyšší produktivitu a zaměstnanost největší.Navíc přispívá politika soudržnosti k posílení hospodářské a politické integrace, například prostřednictvím rozvoje sítí infrastruktury a přístupu k službám všeobecného zájmu, zvyšování odbornosti občanů Společenství, zvýšení dostupnosti vzdálených regionů a podpory spolupráce.Politika soudržnosti může v budoucnosti významně přispět k lisabonským prioritám kladením většího důrazu na tyto oblasti:- Investice do oblastí s vysokým růstovým potenciálem. Vysoké výnosy jsou možné při investicích v regionech, které mají potenciál rychle dostihnout zbývající části EU, ale jejichž domácí zdroje nejsou dostatečné pro uplatnění všech možností.- Investice do hnacích sil růstu a zaměstnanosti. Politika soudržnosti se zaměřuje na investice do hmotného a lidského kapitálu, které jsou rozhodující pro potenciál růstu a zaměstnanosti, včetně hmotné infrastruktury a infrastruktury informačních a komunikačních technologií, výzkumné kapacity a inovace, vzdělávání a odborné přípravy a adaptability pracovníků.- Podpora provádění provázané strategie ve střednědobém až dlouhodobém horizontu. Politika soudržnosti je jedinou politikou na zabezpečení stabilního sedmiletého rámce pro investice.- Rozvoj součinnosti a komplementarity s ostatními politikami Společenství. Politika soudržnosti má velký význam při provádění ostatních politik Společenství. Například projekty transevropských sítí jsou v podporovaných zemích financovány přímo z Fondu soudržnosti, což vede k podstatnému zvýšení přístupnosti ke zbytku Evropy; prostřednictvím politiky soudržnosti se podporuje dodržování acquis z oblasti životního prostředí a širších cílů udržitelného rozvoje; prostřednictvím politiky soudržnosti se též podporuje politika VTR, zejména co se týče výzkumných infrastruktur a rozvoje lidských zdrojů ve výzkumu, a také politiky a akce Společenství pro inovaci a MSP.- Mobilizace dodatečných zdrojů. Činnosti spolufinancované politikou soudržnosti zabezpečují vysoký stupeň doplňkovosti pro fondy EU, zejména přesouváním zdrojů pro investice do oblastí, kde výdaje mohou mít největší účinek a přidanou hodnotu. Mobilizují dodatečné vnitrostátní zdroje, veřejné i soukromé, které se využívají v provázané vnitrostátní a regionální strategii rozvoje. Každé euro vynaložené politikou soudržnosti na úrovni EU vede k dalším výdajům, v průměru 0,9 eur v méně rozvinutých regionech (současný cíl 1) a 3 eura v regionech v procesu restrukturalizace (současný cíl 2).- Zlepšení řízení. Jedinečný systém pro správu programů soudržnosti napomáhá ke


text: zlepšení institucionálních možností při navrhování politiky a jejím provádění; šíření kultury hodnocení; veřejno-soukromým partnerstvím; transparentnosti; regionální a přeshraniční spolupráce; a výměně osvědčených postupů. Přispívá také k lepšímu řízení na všech úrovních tím, že posiluje odpovědnost za lisabonskou strategii a ztotožnění se s ní na regionální úrovni, a využitím součinností na různých úrovních řízení.- Podpora integrovaného přístupu k územní soudržnosti. Politika soudržnosti může pomoci vytvořit udržitelná společenství tak, že zabezpečí řešení hospodářských, sociálních a environmentálních otázek pomocí integrovaného přístupu pro obnovu, regeneraci a rozvoj městských a venkovských oblastí.- Přiblížit lisabonskou agendu občanům EU. Politika soudržnosti umožnila zvýšit viditelnost a srozumitelnost programu EU pro její občany. Přizpůsobování lisabonských priorit k politice soudržnosti zvýší legitimitu strategie růstu a zaměstnanosti a více zapojí občany do plnění jejích cílů.Politika soudržnosti by měla udržet vyvážený přístup zaměřený na plnění cílů „růstu“ a „zaměstnanosti“ a přispět k vyváženému hospodářskému, sociálnímu a udržitelnému rozvoji. S ohledem na různé způsoby, kterými lze prostřednictvím politiky soudržnosti přispět k lisabonské agendě, stanoví následující část klíčové aspekty nového rámce pro politiku soudržnosti pro období 2007-2013.3. RÁMEC PRO POLITIKU SOUDRŽNOSTI 2007-20133.1. KoncentraceV této části se o novém rámci pro politiku soudržnosti hovoří v souvislosti s potřebou tématického a zeměpisného soustředění zdrojů. Vzhledem k tomu, že soustředění zdrojů je také otázkou procesu, je rozměr řízení také předmětem diskuse.Růst hospodářské produkce se ve své podstatě skládá ze dvou hnacích sil: růstu zaměstnanosti a produktivity. Úzce spolu souvisí a musí být podporovány současně, aby byl dosažen největší účinek. Aby se v rámci vnitrostátních a regionálních rozvojových programů na období 2007-2013 podporoval směr udržitelného rozvoje a posilovala konkurenceschopnost v hospodářství založeném na znalostech, je důležité soustředit zdroje na základní infrastruktury, lidský kapitál, výzkum a inovaci, včetně přístupu k strategickému využívání informačních a komunikačních technologií (ICT). Je zapotřebí hmotných i nehmotných aktiv.Kombinace politik, které členský stát nebo region potřebuje k tomu, aby dosáhl vhodný poměr investic pro růst, závisí na zvláštních vlastnostech, struktuře hospodářské aktivity, charakteru a rozsahu strukturálních nedostatků a možných oblastech komparativních výhod. Kombinace politik se postupem času vyvíjí tím, že přináší změnu používaných druhů politik a nástrojů. Každý členský stát a region si musí na základě svých hospodářských, sociálních, environmentálních, kulturních a institucionálních podmínek najít tu nejlepší kombinaci politik pro svůj rozvoj.Přestože se kombinace může měnit v závislosti na situaci, zaměření se zajistí na úrovni programů a projektů tím, že se zahrnou zejména ty prvky, které mohou přispět agendě pro růst a zaměstnanost. Toto bude určující princip, který bude Komise uplatňovat při vyjednávání o různých vnitrostátních a regionálních programech.Vyhrazení prostředků (earmarking) výdajů v rámci lisabonské strategieSchválením finančního výhledu na období 2007-2013 členské státy rovněž rozhodly, že by měl být vyhrazen určitý podíl zdrojů pro další generaci programů na investice do oblastí, které přímo souvisí s agendou pro růst a zaměstnanost, včetně konkrétního seznamu vyhrazených kategorií výdajů. Tento druh „vyhrazení prostředků“ (earmarking) byl následně potvrzen v předloze nařízení. V předloze nařízení se cíle vyhrazení prostředků (earmarking) stanoví na 60 % výdajů na cíle konvergence a 75 % výdajů na cíl regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti. Tyto cíle


text: se uplatní jako průměr v průběhu celého programového období pro všechny členské státy. Unie před rozšířením dne 1. května 2004 Přestože se cíle pro jednotlivé členské státy stanoví s ohledem na výchozí situaci na základě údajů pro období 2000-2006, cílem však je, aby všechny dotčené členské státy dosáhly cíle vymezení prostředků (earmarking) jako průměr v daném období. Přestože vymezení prostředků (earmarking) se na nové členské státy a přistupující země nevztahuje, doporučuje se jim, aby si stanovily cíle a zvýšily úsilí ve srovnání s výchozí situací v období 2000-2006. Cíle vymezení prostředků (earmarking) budou uplatňovány pružným způsobem, přičemž se zohlední specifické vnitrostátní okolnosti a priority stanovené v národním programu reforem.Časové rozvržení je také otázka související s politikou soudržnosti v členských státech, kde převody z Unie nabývají makroekonomických rozměrů. Z krátkodobého hlediska mohou tyto převody vyvíjet tlak na inflaci v některých odvětvích (například ve stavebním odvětví) a mohou ovlivnit běžný účet (například jako výsledek dovozu investičního vybavení), zatímco v rámci vnitrostátních veřejných rozpočtů budou muset být vymezeny značné částky na spolufinancování převodů z EU. Proto je důležité, aby členské státy a regiony organizovaly své investiční programy tak, aby se odstranily nedostatky na straně nabídky a zvýšila produktivita za účelem vyrovnání tlaků na nominální hospodářství na straně poptávky.Je také třeba zohlednit jiné politické prioritní oblasti Společenství, za prvé pro jejich potenciál přispět k růstu a zaměstnanosti v rámci programů politiky soudržnosti a za druhé, aby se v praxi podpořila součinnost s jinými politikami EU.3.2. KonvergencePro regiony a členské státy, které jsou způsobilé pro podporu v rámci politiky soudržnosti v souladu s novým cílem pro konvergenci, bude hlavním cílem podpora růstového potenciálu, aby se udržela a dosáhla vyšší míra růstu. Tento cíl by se měl vnímat s přihlédnutím k nebývalému nárůstu rozdílů v rámci rozšířené Unie a dlouhodobému úsilí, které bude potřebné na jejich snížení.Strategie pro období 2007-2013 se zaměří na investice a kolektivní služby, které jsou potřebné pro zvýšení dlouhodobé konkurenceschopnosti, vytváření pracovních míst a udržitelný rozvoj. Bude potřebné vytvořit, obnovit a rozšířit základní infrastruktury a služby za účelem otevření regionální a místní ekonomiky, stanovení náležitého rámce na účinnou podporu podniků a využití příležitostí, které umožňuje jednotný trh. Kromě toho se vyžaduje značné úsilí na zvýšení investic do lidského kapitálu; zlepšení přístupu k zaměstnání; posílení sociálního začlenění; zavedení a provedení reformy v oblasti systémů vzdělávání a odborné přípravy.Společně s úsilím zaměřeným na základní infrastrukturu se vyžaduje modernizace a restrukturalizace produkční kapacity regionů, poskytování služeb podnikům, zejména MSP; zlepšení přístupu k finančním prostředkům; podpory VTR a inovace; rozvoj lidských zdrojů; a podpory pronikání, šíření a přebírání ICT.Pro vypracování a provádění účinných politik je podstatné posílit institucionální kapacitu a institucionální strukturu.3.3. Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanostAby se zabezpečilo nejlepší použití omezených finančních zdrojů, je potřebné soustředit se v rámci tohoto cíle na omezený počet klíčových priorit, zejména na výzkum, inovaci, dostupnost a vytváření pracovních míst. Investice do lidského kapitálu mohou mít významnou úlohu při zabezpečovaní plynulého přizpůsobení se ekonomické změně a restrukturalizaci.Novým cílem regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti je předjímat a podporovat hospodářské změny zlepšováním konkurenceschopnosti a


text: atraktivity regionů a měst EU prostřednictvím investic do hospodářství založeného na znalostech, podnikavosti, výzkumu, spolupráce mezi univerzitami a podniky a inovace; přístupu k dopravní a telekomunikační infrastruktuře, energii a zdravotnictví; životního prostředí a prevence rizik; podpory přizpůsobivosti pracovníků a podniků; posilování účasti na trhu práce; a podpory sociálního začlenění a udržitelných společenství.Je nutné zohlednit různé potřeby. Průmyslové regiony mají různé formy. Mnohé charakterizuje přítomnost velkých výrobních firem, vysoká hustota obyvatelstva a vysoká míra hospodářského růstu, zatímco jiné regiony mají moderní průmysl, zejména MSP, a relativně rychle rostoucí odvětví služeb. Oba druhy regionů však mohou mít problémy s oblastmi, kde je zakořeněný úpadek měst a chudoba, oblastmi, které jsou přetížené, jsou vystavené environmentálnímu a zdravotnímu tlaku a které se musí vyrovnat s obtížemi globalizace a mají potřebu přizpůsobit se zrychlující se ekonomické změně. Na druhém konci škály jsou mnohé průmyslové regiony, které se nyní začínají přizpůsobovat změně, a v kterých se útlum průmyslové základny dostatečně nevyvážil novými činnostmi.V oblastech charakterizovaných nízkou hustotou obyvatelstva je hospodářský rozvoj často podporovaný malými podniky, ale výzvy, kterým čelí, jsou podobné. Nízká hustota obyvatelstva ztěžuje řešení problémů, a proto se v posledních deseti letech sociálně-ekonomická situace nezměnila.Hospodářská situace venkovských oblastí je velmi různorodá. Některé oblasti, v kterých zemědělství stále hraje významnou úlohu, mají dobré propojení s městskými centry a setkávají se s narůstající hospodářskou diverzifikací a nárůstem činností v odvětví služeb, například v cestovním ruchu. Další odlehlejší venkovské oblasti musí zápasit se značně rozptýlenou a stárnoucí populací, nedostatečnými technickými a sociálními infrastrukturami, neadekvátními službami a slabým propojením s ostatním hospodářstvím.Řešení této různorodosti problémů a pomoc regionům restrukturalizovat a vytvářet nové aktivity v souladu s obnovenou lisabonskou agendou je výzvou pro novou generaci regionálních programů pro konkurenceschopnost a zaměstnanost.V případě, že se na dotčené území vztahuje rovněž Fond soudržnosti, členské státy by měly usilovat o zajištění toho, aby podporované programy přispívaly v co největší míře agendě pro růst a zaměstnanost.3.4. Evropská územní spolupráceNový cíl spolupráce se zaměřuje na podporu silnější integrace území Unie ve všech jejích rozměrech. Tak se prostřednictvím politiky soudržnosti podporuje vyvážený a udržitelný rozvoj území Unie na úrovni makroregionů a přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spoluprací a výměnou nejlepších postupů se snižuje vliv překážek.Tyto činnosti se zakládají na společných strategiích rozvoje příslušných území (vnitrostátních, regionálních, místních) a na propojení klíčových zúčastněných stran. Jako takové mají zřejmou evropskou přidanou hodnotu, která se v rozšířené a různorodé Unii ještě zvyšuje.3.5. Veřejná správaV posledních letech se souvislosti pro politiku soudržnosti změnily v důsledku nových výzev, které představuje globalizace. Dnes je zřejmé, že v otevřeném, globalizovaném hospodářství musí být řešení agendy pro růst a zaměstnanost zakotveno v regionálních a dokonce místních strategiích rozvoje. Na této úrovni se vytváří většina obchodních sítí a vazby se vzdělávacími a technologickými centry vědomostí a mobilizují odborné znalosti na místní úrovni. Místní a regionální úřady a ostatní zúčastněné strany mají rovněž řadu pravomocí, jak regulační, tak ve formě financování, pro provádění veřejných politik, které usnadní uskutečnění strategie růstu a zaměstnanosti.V kontextu politiky soudržnosti má otázka veřejné správy různé aspekty.První aspekt se týká souboru charakteristik


text: veřejných organizací souvisejících s výkonem a úspěchem veřejných politik . Pro země a regiony, zejména ty, které jsou způsobilé v rámci cíle konvergence, je kvalita a účinnost veřejného sektoru zásadní k tomu, aby se ujaly reformy a dobré správy, především v oblastech hospodářství, zaměstnanosti, sociálních věcí, vzdělávání, životního prostředí a soudnictví. Pomůže to nejen zlepšit provádění politiky soudržnosti EU, ale také zvýšit celkovou výkonnost hospodářství.Posílení institucionálních kapacit, správy a řízení tam, kde se považují za nedostatečné, by mělo být v méně rozvinutých regionech klíčovou prioritou. Hospodářská konkurenceschopnost a silnější občanská společnost nezávisí jen od účinné infrastruktury sítí, ale také od nediskriminačního, předvídatelného a transparentního prosazovaní práva; přidělení a prosazování obchodovatelných vlastnických práv, včetně práv duševního vlastnictví; otevřeného systému veřejných zakázek; a správy, která minimalizuje administrativní zatížení hospodářských subjektů.Členské státy by proto měly při rozvoji vnitrostátních strategií systematicky analyzovat rozsah, ve kterém může účinnější, odpovědná a transparentní veřejná správa pomoci zvýšit úrovně produktivity. Proto by strukturální fondy měly podporovat budování kapacit veřejné správy na vnitrostátní, regionální a místní úrovni s cílem zlepšit administrativní rámec pro hospodářskou činnost, dobré vytváření politiky a její provádění, včetně lepší tvorby právních předpisů, hodnocení a posouzení dopadů politických návrhů a pravidelné prověřování prováděcích mechanismů.Druhý aspekt se týká opatření a činností, které jsou konkrétně potřebné ke zlepšení kapacity členských států při řízení a provádění politiky soudržnosti . Spolehlivé a účinné řízení fondů vyžaduje náležité, účinné a transparentní struktury v centrálních, regionálních a místních správách, které jsou schopné vykonávat úlohy spojené s prováděním fondů, jako jsou veřejné zakázky, finanční kontrola, monitorování, hodnocení, prevence a boj proti podvodům a korupci. Účinné využívání fondů je také ovlivněno schopnostmi držitelů projektu vyvinout a provést vysoce kvalitní projekty. Samotná viditelnost zdrojů, které se používají účinným a transparentním způsobem, podněcuje soukromé podnikatele a sociální partnery a vytváří prostředí, v rámci kterého mohou podnikatelé učinit vlastní rozhodnutí o investicích. Proto je i v této oblasti potřebná činnost a měla by být podpořena technickou pomocí.Další související a velmi důležitý faktor, který podmiňuje účinnost politiky soudržnosti, je kvalita partnerství mezi zúčastněnými stranami, včetně těch na regionální a místní úrovni, při přípravě a provádění programů. Strategie navrhované na místní a regionální úrovni musí tvořit nedílnou součást úsilí na podporu růstu a zaměstnanosti. Úloha malých a středních podniků, nutnost pokrýt potřebu odborných schopností na místní úrovni, význam uskupení a potřeba místních středisek inovace jsou takové povahy, že je v mnoha případech zapotřebí vytvářet strategie od nejnižších úrovní, tj. na regionální a místní úrovni. To se týká nejen hospodářské agendy, ale i širšího úsilí zapojit občany, kteří prostřednictvím partnerství a víceúrovňových správních opatření, v jejichž rámci je politika soudržnosti řízena, mají možnost přímo se podílet na strategii růstu a zaměstnanosti Unie. Silné partnerství mezi Komisí a orgány členských států je základem pro stanovení strategie soudržnosti, která se zaměřuje na priority Společenství na vnitrostátní a regionální úrovni, a jejího konečného provádění prostřednictvím operačního programu.Rozvoj inovativních projektů založených na partnerství, které podporují účast občanů na formulovaní a provádění veřejných politik, jakož i zlepšení součinnosti mezi společenstvími a v rámci nich, může


text: přispět k tvorbě lidského a sociálního kapitálu, který směřuje k udržitelné zaměstnanosti, růstu, konkurenceschopnosti a sociální soudržnosti. V této souvislosti je důležité, aby se klíčové zúčastněné strany na vnitrostátní, regionální a místní úrovni postavily za reformní agendu, aby se zdroje skutečně soustředily na podporu růstu a zaměstnanosti a zavedly za tímto účelem potřebné partnerské sítě. Partnerství, pakty a iniciativy založené na propojení příslušných zúčastněných stran, jako jsou například sociální partneři a nevládní organizace, hrají důležitou roli v oblasti zaměstnanosti a začlenění do trhu práce.Regionům se doporučuje vytvořit strategie udržitelného regionálního rozvoje a prostřednictvím pravidelného a systematického dialogu s klíčovými zúčastněnými stranami dosáhnout konsensu o cílech, které se mají dosáhnout. Partnerství je potřebné, aby se úspěšně zvládla komplexnost, a je zásadní pro vypracování a provádění strategií rozvoje. Závisí na konzultacích a účasti zúčastněných stran, jako jsou příslušné orgány, hospodářští a sociální partneři a představitelé občanské společnosti, včetně nevládních organizací. Partnerství poskytuje základ pro mobilizaci nejlepších vědomostí a odborných znalostí na místní úrovni, pro otevřenost a transparentnost při přípravě a provádění programů. To je obzvlášť důležité pro zlepšení znalostí a inovace a mělo by se vycházet z metod, které byly v minulosti vyvinuté pro regionální inovační strategie a regionální programy akcí inovační povahy.Partnerství veřejného a soukromého sektoruPartnerství veřejného a soukromého sektoru může být vhodným nástrojem financování investic v případě, že existuje významný prostor pro účast soukromého sektoru, zejména v oblastech, kde není možné nebo vhodné vzdát se veřejného vlastnictví nebo zabezpečení trhu. Kromě pákového účinku prostředků zlepšuje partnerství veřejného a soukromého sektoru na úrovni projektu také kvalitu provádění a následné řízení projektů. Členským státům se proto doporučuje případně se rozhodnout pro taková partnerství. Hlavními výhodami partnerství veřejného a soukromého sektoru jsou:- veřejný sektor získá přístup k mnohým dovednostem soukromého sektoru, které by mu měly umožnit poskytovat účinnější a hospodárné služby,- soukromý sektor podstupuje mnohá rizika, která by podle tradičních veřejných zakázek nesl veřejný sektor,- vyšší účinnosti je možné dosáhnout tam, kde je jediná strana odpovědná za integrovaný balíček, který se skládá z návrhu, tvorby, řízení a financování.Při zvažovaní realizace konkrétního projektu formou partnerství veřejného a soukromého sektoru je důležité, aby byly splněny určité podmínky, především zavedení vhodného právního rámce, ještě před smluvním zavázáním ohledně poskytování zboží a služeb.Partnerství veřejného a soukromého sektoru funguje nejlépe, když existuje explicitní politický závazek ze strany vnitrostátních vlád zapojit soukromý sektor do projektů veřejného sektoru. V různých oblastech politik jsou pro partnerství veřejného a soukromého sektoru potřebné jasné a konkrétní rámce; ty se budou měnit například v závislosti na možné míře pokrytí nákladů prostřednictvím poplatků za užívání a rozsahu sociálních cílů. Existují různé alternativy politiky k zajištění hospodářské soutěže v rámci partnerství veřejného a soukromého sektoru bez nadměrného omezení flexibility potřebné k vytvoření inovativních a často komplexních projektů[11].EU bude partnerství veřejného a soukromého sektoru podporovat tak, že poskytne prostřednictvím strukturálních fondů a fondů soudržnosti finanční prostředky pro projekty, které splňují všechna potřebná kriteria. V případě větších projektů vyzve Komise členské státy, aby zhodnotily jejich vhodnost pro režim partnerství veřejného a soukromého sektoru. Předpokládá se, že operativní pokyny


text: o přípravě partnerství veřejného a soukromého sektoru by mohly být poskytnuty v rámci nástroje technické pomoci, který byl rozvinut ve spolupráci s Evropskou investiční bankou (EIB) a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD) (nástroj JASPERS). V tomto ohledu mohou EIB a Evropský investiční fond (EIF) poskytnout hodnotný příspěvek.4. OBECNÉ ZÁSADY PRO POLITIKU SOUDRŽNOSTI 2007-2013S ohledem na výše uvedené skutečnosti a obnovenou lisabonskou strategii pro růst a zaměstnanost by programy, které jsou spolufinancované prostřednictvím politiky soudržnosti, měly usilovat o zaměřování zdrojů na tyto tři priority[12]:- zvýšení přitažlivosti členských států, regionů a měst zlepšením jejich přístupnosti, zajištěním odpovídající kvality a úrovně služeb a ochranou životního prostředí,- podporu inovace, podnikatelského ducha a růstu hospodářství založeného na znalostech pomocí kapacit pro výzkum a inovace, včetně nových informačních a komunikačních technologií a- tvorbu většího počtu a lepších pracovních míst pomocí zapojení více osob do zaměstnání nebo do podnikání, zlepšení přizpůsobivosti pracovníků a podniků a zvýšení investic do lidského kapitálu.V následujících částech se budou v každé kapitole na základě konkrétních obecných zásad posuzovat klíčové aspekty každé z těchto širokých oblastí. Všechny tyto podrobnější obecné zásady samozřejmě nejsou relevantní pro všechny regiony. Nejvhodnější kombinace investic bude nakonec záviset na analýze předností a nedostatků každého členského státu a regionu a specifických vnitrostátních a regionálních okolností. Obecné zásady představují spíše jednotný rámec, který mohou členské státy a regiony použít při vypracovávání vnitrostátních, regionálních a místních programů, zejména s cílem posoudit svůj příspěvek k cílům Unie vzhledem k soudržnosti, růstu a zaměstnanosti. Obecné zásady jsou potřebnou, ale ne jedinou podmínkou k dosažení správné úrovně soustředění na klíčové priority každého členského státu a regionu v souladu s obnovenou lisabonskou agendou. Vzhledem k začlenění lisabonské agendy do nových programů je třeba věnovat pozornost těmto zásadám:Za prvé by se politika soudržnosti v souladu se znovuzahájením lisabonské strategie měla ve větší míře zaměřit na vědomosti, výzkum a inovace a lidský kapitál . Proto by se celkové finanční úsilí na podporu těchto oblastí činnosti mělo výrazně zvýšit, jak vyžadují nová ustanovení o vyhrazení prostředků. Navíc by se členské státy a regiony měly inspirovat nejlepšími postupy, které vedly k viditelně kladným výsledkům vzhledem k růstu a zaměstnanosti.Za druhé by členské státy a regiony měly mít za cíl udržitelný rozvoj a posílit součinnost hospodářského, sociálního a environmentálního rozměru. Obnovená lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost a národní programy reforem zdůrazňují úlohu životního prostředí v oblasti růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti. Při přípravě programů a projektů je nutné zohlednit ochranu životního prostředí s cílem podporovat udržitelný rozvoj.Za třetí by členské státy a regiony měly na všech úrovních přípravy a provádění programů a projektů mít za cíl rovnost mužů a žen . Toho by se mohlo dosáhnout prostřednictvím specifických opatření na podporu rovnosti, jakož i důkladným zohledněním důsledků jiných projektů a řízení fondů pro ženy a muže.Za čtvrté by členské státy měly přijmout vhodná opatření k zabránění během různých fází provádění fondů jakékoli diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženství nebo přesvědčení, věku nebo sexuální orientace. Zejména přístupnost pro postižené osoby je jedním z kritérií, které je


text: nutné respektovat při stanovení činností spolufinancovaných z fondů a zohlednit během různých fází provádění.4.1. OBECNÁ ZÁSADA: Přitažlivější Evropa a regiony Evropy pro investory a pracovníkyJedním z předpokladů pro růst a zaměstnanost je zabezpečit, aby byla podnikům k dispozici potřebná infrastruktura (např. doprava, životní prostředí, energie). Moderní a bezpečná infrastruktura je v rámci výkonu mnohých podniků významným faktorem, který ovlivňuje hospodářskou a sociální přitažlivost regionů a měst. Investicí do infrastruktur v regionech, které zaostávají, zejména v nových členských státech, se podpoří růst a posílí se tak konvergence se zbytkem Unie a zlepší kvalita života. Zdroje by neměly pocházet jen z grantů, ale případně také ze soukromého sektoru a půjček, například z EIB. V dalším období budou programové orgány členských států mít možnost při přípravě projektů vhodných k financovaní z evropských finančních prostředků v rámci iniciativy JASPERS více využívat odborné znalosti EIB.JASPERS: Nové partnerství technické pomociJASPERS, „Společná pomoc při podpoře projektů v evropských regionech“, je nové partnerství technické pomoci mezi Komisí, Evropskou investiční bankou a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj. Tento nástroj je k dispozici členským státům za účelem pomoci s přípravou velkých projektů předložených ke schválení podpory v rámci Fondu soudržnosti a ERDF. Opírá se o bohaté zkušenosti EIB a EBRD při přípravě velkých projektů a v jiných důležitých oblastech, jako je vytváření partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem. Společné úsilí uvedených tří institucí se zaměří na zajištění úspěšného provádění politiky soudržnosti v programovém období 2007-2013, a to značným navýšením zdrojů dostupných pro přípravu projektů. Technická pomoc bude poskytována od počátečních fází projektového cyklu. JASPERS bude poskytovat komplexní pomoc ve všech fázích projektového cyklu, od počátečního vymezení projektu až po předložení projektů k rozhodnutí Komise.4.1.1. Rozšíření a zlepšení dopravních infrastrukturZajištění účinné, flexibilní, bezpečné dopravní infrastruktury a dopravní infrastruktury nezatěžující životní prostředí lze považovat za nezbytný předpoklad hospodářského rozvoje, protože zvyšuje produktivitu a tím perspektivy rozvoje dotčených regionů prostřednictvím usnadnění pohybu osob a zboží. Dopravní sítě zvyšují obchodní příležitosti a současně zvyšují efektivitu. Kromě toho je rozvoj celoevropských dopravních infrastruktur (zejména v příslušných částech třiceti prioritních projektů transevropské dopravní sítě), se zvláštním zaměřením na přeshraniční projekty, zásadní pro dosažení větší integrace vnitrostátních trhů, zejména v rámci rozšířené Unie.Je zapotřebí přizpůsobit investice do infrastruktury zvláštním potřebám a úrovni hospodářského rozvoje dotčených regionů a zemí. Tyto potřeby jsou většinou nejvyšší v konvergenčních regionech a v zemích, na něž se vztahuje fond soudržnosti. Investice do infrastruktur (jakož i jiné investice) obvykle ukazují nižší míru návratnosti, jakmile přesáhnou určitou úroveň financování. Hospodářské výnosy z takových investic jsou vysoké, když je infrastruktura nedostatečná a základní sítě nejsou dokončené, ale výnosy se pravděpodobně sníží, jakmile se dosáhne určitá úroveň.Proto by se měla zohlednit úroveň regionálního hospodářského rozvoje a existence velkých dotací do infrastruktury. V nejméně rozvinutých regionech a zemích mohou mezinárodní a meziregionální propojení z dlouhodobého hlediska přinést vyšší výnosy formou zvýšené konkurenceschopnosti podniků a mohou také usnadnit mobilitu pracovních sil. Na druhou stranu může pro regiony s rozptýlenou malou hospodářskou základnou a se strukturou osídlení založenou na malých městech být vhodnější vytvořit regionální dopravní infrastrukturu. V


text: regionech s nedostatečnou silniční sítí by měly být k dispozici finanční prostředky také na výstavbu ekonomicky životaschopných silničních spojení. Rovněž by se měly zvládnout výzvy související s mobilitou a přístupností v městských oblastech, přičemž se podpoří integrované systémy řízení a dopravní řešení nezatěžující životní prostředí.Aby byl přínos pocházející z investic do dopravy co největší, pomoc z fondů by měla být založena na několika zásadách.Za prvé by se na určení úrovně a povahy investic do infrastruktur, které mají být provedeny, měla použít objektivní kritéria. Potenciální míra návratnosti by se měla například počítat podle úrovně hospodářského rozvoje a povahy hospodářských činností v dotčených regionech, převládající hustoty a kvality infrastruktury nebo míry přetížení infrastruktury. Při určovaní sociálních výnosů by měly být zohledněny také environmentální a sociální důsledky budoucích infrastrukturních projektů.Za druhé by se v souladu s bílou knihou[13] měla v nejvyšší možné míře respektovat zásada environmentální udržitelnosti. Mělo by se pokračovat v úsilí o přechod na ekologičtější druhy dopravy. Každý druh dopravy by se však ve vztahu k životnímu prostředí a všeobecné výkonnosti měl optimalizovat, zejména pokud jde o využívání infrastruktur v rámci různých druhů a mezi nimi[14].Za třetí by se měla v konvergenčních regionech a v zemích, na které se vztahuje Fond soudržnosti, věnovat zvláštní pozornost modernizaci železničního systému prostřednictvím důkladného výběru prioritních oblastí, aby se zabezpečila jejich interoperabilita v rámci evropského systému řízení železniční dopravy (European Rail Transport Management System, ERTMS).Za čtvrté by investice do dopravní infrastruktury měly být doplněny náležitým řízením dopravy se zvláštním důrazem na bezpečnost, v souladu s vnitrostátními normami a normami Společenství. Vnitrostátní nebo regionální strategie by měly také zohlednit potřebu dosáhnout vyrovnané modální rozdělení dopravy (nezatěžující životní prostředí), které slouží hospodářským i environmentálním potřebám. Strategie by měly zahrnovat například inteligentní dopravní systémy, platformy s možností přechodu na více druhů dopravy a zejména technologii používanou pro výše zmíněný ERTMS a řízení letového provozu v rámci programu jednotné evropské nebe (SESAR - pro jednotnější systém řízení letecké dopravy v Evropě).Na základě výše uvedených principů jsou obecné zásady pro činnost tyto:- Členské státy by měly dávat přednost 30 projektům evropského zájmu s umístěním v členských státech a regionech, které spadají pod cíl konvergence[15]. V rámci této skupiny projektů si zaslouží zvláštní pozornost přeshraniční propojení. Členské státy by měly používat koordinátory jako prostředek na zkrácení času, který uplyne mezi stanovením plánu sítí a jejich fyzickým vytvořením. Další projekty TEN a strategická dopravní propojení by se měly podporovat, pokud jde o významný příspěvek k růstu a zaměstnanosti.- Doplňkové investice do vedlejších propojení budou také důležité v souvislosti s integrovanou regionální dopravní a komunikační strategií pro městské a venkovské oblasti za účelem zabezpečení, aby regiony využívaly možnosti, které se vytvořily prostřednictvím velkých sítí.- Při podpoře železniční infrastruktury by se mělo usilovat o zabezpečení širšího přístupu. Poplatky za užívání železničních cest by měly usnadnit přístup pro nezávislé hospodářské subjekty. Mělo by se také posílit vytvoření interoperabilní sítě v celé EU. Dodržování a uplatnění interoperability a zavedení ERTMS do vlaků a na železniční cesty by mělo být součástí všech financovaných projektů.- Podpora udržitelných dopravních


text: sítí z hlediska životního prostředí, zejména v městských oblastech. To zahrnuje prostředky veřejné dopravy (včetně infrastruktur odstavných parkovišť P+R), plány mobility, vnější okruhy, zvyšování bezpečnosti na křižovatkách, cesty a chodníky určené pro chodce a cyklisty. Zahrnuje také opatření, která umožňují přístup k službám veřejné dopravy pro určité cílové skupiny (starší osoby, zdravotně postižené osoby) a poskytuje distribuční sítě pro alternativní paliva pro motorová vozidla. Vnitrozemské plavební cesty mohou rovněž přispět k udržitelnosti sítí.- Aby se zabezpečila optimální účinnost dopravních infrastruktur na podporu regionálního rozvoje, měla by se věnovat pozornost zlepšování propojitelnosti vnitrozemních ostrovních nebo nejvzdálenějších oblastí k transevropské síti (TEN-T). V této souvislosti pomůže rozvoj vedlejších propojení se zaměřením na intermodalitu a udržitelnou dopravu. Zvláště přístavy a letiště by měly být propojeny s vnitrozemím.- Větší pozornost by měla být věnována rozvoji „ mořských dálnic “ a pobřežní lodní dopravě jako možné alternativě k dálkové silniční a železniční dopravě.V členských státech, které současně dostávají podporu jak z Fondu soudržnosti, tak ze strukturálních fondů, by se v programech mělo rozlišovat mezi různými druhy činností financovaných jednotlivými fondy, přičemž Fond soudržnosti by měl klíčovou úlohu při podpoře transevropských dopravních sítí.Proto by se strukturální fondy měly všeobecně zaměřit na rozvoj infrastruktury, která souvisí s opatřeními na podporu hospodářského růstu (jako je rozvoj cestovního ruchu, zvýšení atraktivity průmyslových areálů atd.). Co se týče silniční infrastruktury, investice by měly vyhovět celkovému cíli silniční bezpečnosti.Spolufinancování z Fondu soudržnosti a strukturálních fondů by mělo doplnit příspěvky z rozpočtu pro transevropské sítě, přičemž se zabrání zdvojení pomoci poskytované Společenstvím. Členské státy budou muset jednotlivě dopředu určit nejvhodnější nástroj pro plánované projekty. Finanční prostředky politiky soudržnosti lze kombinovat se zárukami za úvěry, které jsou součástí nástrojů TEN.4.1.2. Posílení součinnosti mezi ochranou životního prostředí a růstemInvestice do životního prostředí mohou hospodářství přispět třemi různými způsoby: mohou zabezpečit dlouhodobou udržitelnost hospodářského růstu, snižují vnější ekologické náklady hospodářství (např. zdravotní náklady, náklady na čištění nebo náhrady škody) a podporují inovaci a tvorbu pracovních míst. Budoucí programy soudržnosti by měly usilovat o posílení součinnosti mezi ochranou životního prostředí a růstem. V této souvislosti by mělo mít vysokou prioritu poskytování environmentálních služeb jako je dodávka čisté vody, infrastruktura pro čištění odpadních vod, hospodaření s přírodními zdroji a řízení biologické rozmanitosti, dekontaminace půdy s cílem přípravy pro nové hospodářské činnosti a ochrana před určitými environmentálními riziky.Aby se maximalizovaly hospodářské výhody a minimalizovaly náklady, prioritu by mělo mít řešení znečištění životního prostředí a jeho zdrojů. V odvětví nakládání s odpady to znamená zaměřit se na prevenci vzniku odpadů, recyklování a biologický rozklad odpadů, protože jsou levnější a tvoří víc pracovních míst.Strategie rozvoje by měly být založeny na předchozím hodnocení potřeb regionů a konkrétních otázkách, pokud možno s použitím vhodných ukazatelů. Podle možností by se mělo vyvinout úsilí na podporu internalizace vnějších nákladů na ochranu životního prostředí a zřízení a rozvoj tržně orientovaných nástrojů (viz například nástroje navržené v Akčním plánu pro environmentální technologie). Pozornost se v této souvislosti zaměřuje na iniciativu globálního sledování životního prostředí a bezpečnosti, která bude od roku 2008 poskytovat celoevropské aktuální informace o


text: pokrytí a využití území a o stavu oceánů, jakož i mapy výskytu v případě katastrof a nehod.Proto se doporučují tyto obecné zásady činnosti:- Zabývat se důležitými potřebami investic do infrastruktury, zejména v konvergenčních regionech a především v nových členských státech za účelem dosažení shody s právními předpisy v oblasti životního prostředí v odvětví vody, odpadů, ovzduší a ochrany přírody a druhů a biologické rozmanitosti.- Zajištění atraktivních podmínek pro podniky a jejich vysoce kvalifikované zaměstnance . To je možné zabezpečit prostřednictvím podpory územního plánování, které snižuje městskou aglomeraci, a obnovením fyzického prostředí včetně rozvoje přírodního a kulturního bohatství. Investice do této oblasti by měly být spojené s rozvojem inovačních podniků vytvářejících pracovní příležitosti v dotčených oblastech.- Podpořit kromě investic do udržitelné energie a dopravy v rámci jiných strategií také investice, které by přispěly k závazkům vyplývajícím pro EU z Kjótského protokolu .- Přijmout opatření na prevenci rizik prostřednictvím lepšího hospodaření s přírodními zdroji, cílenějšího výzkumu a lepšího využívání informačních a komunikačních technologií a inovativnější politiky veřejného řízení zahrnující například preventivní monitorování.V členských státech, které dostávají podporu jak z Fondu soudržnosti, tak ze strukturálních fondů, se v programech musí jasně rozlišovat mezi různými druhy činností financovaných jednotlivými fondy.4.1.3. Řešení intenzivního využívání tradičních zdrojů energie v EvropěS výše uvedenými skutečnostmi souvisí i prioritní potřeba snížit tradiční energetickou závislost prostřednictvím zlepšení energetické účinnosti a energie z obnovitelných zdrojů. Investice do těchto oblastí přispívají k zabezpečení dodávek energie pro dlouhodobý růst, přičemž působí jako zdroj inovace a poskytují možnosti vývozu a jsou hospodárné, zejména pokud ceny za energii zůstávají vysoké.Aby se zabezpečila bezpečnost dodávek, je potřebné také investovat do tradičních zdrojů energie. Především by se fondy měly soustředit - v případech zřejmého selhání trhu a tam, kde to není v rozporu s liberalizací trhu - na dokončení propojení se zvláštním důrazem na transevropské sítě, zdokonalení elektrorozvodných sítí a dokončení a zdokonalení sítí na přepravu a distribuci plynu, případně také v ostrovních a nejvzdálenějších regionech.Obecné zásady činnosti v této kapitole jsou tyto:- Podpora projektů na zlepšení energetické účinnosti , například v budovách , a šíření modelů rozvoje s malou energetickou náročností.- Podpora rozvoje a využívání obnovitelných a alternativních technologií (větrné, sluneční, biomasy), včetně při vytápění a chlazení, které by umožnily EU dosáhnout vedoucí pozici a posílily tím její konkurenční postavení. Takové investice přispívají lisabonskému cíli tím, že zabezpečí, že 21 % elektrické energie se do roku 2010 bude získávat z obnovitelných zdrojů.- Soustředění investic do tradičních zdrojů energie, aby se rozvíjely sítě v případech zřejmého selhání trhu. Tyto investice se většinou týkají konvergenčních regionů.4.2. OBECNÁ ZÁSADA: Zlepšení znalostí a inovace: cesta k růstuDosažení cílů Unie v otázkách růstu a vytváření pracovních míst si bude vyžadovat strukturální posun v hospodářství směrem k činnostem založeným na znalostech. Vyzývá to k činnostem na několika frontách: zabývat se nízkou úrovní výzkumu a technologického rozvoje, především v soukromém sektoru; podporovat inovaci prostřednictvím nových nebo zdokonalených výrobků, postupů a služeb, které obstojí v mezinárodní konkurenci; rozšířit regionální a místní schopnosti vytvářet a zvládat nové technologie (především informační a komunikační technologie); poskytovat větší


text: podporu podstupování rizika.Výdaje na výzkum a technologický rozvoj vyjádřené v procentech HDP se sice stále zvyšují, ale pouze nepatrně, a při hodnotě 1,9 % HDP jsou stále značně vzdáleny od lisabonského cíle, tj. 3 %[16]. Odhaduje se, že zvýšení podílu výdajů na výzkum a technologický rozvoj z 1,9 % na 3 % HDP (za účelem dosažení lisabonského cíle do roku 2010) přinese do roku 2010 zvýšení HDP o 1,7 %[17]. Zatímco jsou investice podniků do výzkumu a technologického vývoje stále nedostatečné, objevují se náznaky, že se i veřejné investice do tohoto odvětví dostávají pod tlak. Rozdíly ve výzkumu a technologickém rozvoji a rozdíly v inovaci v rámci jednotlivých zemí a mezi zeměmi, zvláště ve vztahu k výdajům na výzkum a technologický rozvoj, jsou mnohem větší než rozdíly v příjmech. Přestože byly již v součinnosti zavedeny iniciativy na vnitrostátní úrovni a úrovni Společenství, je zapotřebí dalších aktivit, aby výstupy z veřejných a soukromých institucí pro výzkum a technologický vývoj odpovídaly potřebám podniků. V Evropě se propast v oblasti inovací zvětšuje: zaostávání Evropy v inovacích se zvětšuje, přičemž z evropské tabulky „inovačních ukazatelů” vyplývá, že Evropa zaostává za USA v 9 z 11 ukazatelů[18]. Rozdíly v inovaci přetrvávají i v rámci Evropy, protože Unie není často schopná přeměnit technologický rozvoj na obchodní výrobky či procesy. Politika soudržnosti může pomoci vyřešit hlavní problémy, které stojí za nízkou výkonností Evropy v oblasti inovace, včetně neúčinných inovačních systémů, nedostatečné podnikatelské dynamiky a pomalého přijímání informačních a komunikačních technologií ze strany podniků.V tomto kontextu je nutné posílit vnitrostátní a regionální kapacity pro výzkum a technologický rozvoj, podpořit investice do infrastruktury v oblasti informační a komunikační technologie a rozšiřovat technologie a znalosti prostřednictvím transferů technologií a mechanismů pro výměnu znalostí. Zvyšování povědomí vedoucí k lepšímu využití potenciálu výzkumu a technologického vývoje by mohlo být podpořeno regionální prognózou a dalšími metodami regionálního strategického plánování, které by zahrnovaly i pravidelný a systematický dialog s klíčovými zúčastněnými stranami. Rovněž je důležité posílit absorpční kapacitu podniků v oblasti výzkumu a technologického vývoje, především malých a středních podniků (MSP), prostřednictvím opatření pro rozvoj dovedností a kompetence; podporovat v Evropě vytvoření a využití širší skupiny vysoce kvalitních vědeckých talentů; zvýšit soukromé a veřejné investice do výzkumu a technologického vývoje a inovací; podporovat partnerství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje mezi různými regiony v Unii. Evropské technologické platformy například nabízejí možnost výzkumných programů přizpůsobených potřebám podniků; politika soudržnosti může sehrát důležitou roli v podpoře provádění strategických plánů výzkumu v celé Unii, včetně v méně rozvinutých regionech.Přestože přímé granty zůstávají i nadále důležité, zejména v konvergenčních regionech, existuje potřeba zaměřit se na poskytování společných obchodních a technologických služeb skupinám podniků s cílem přispět ke zlepšení jejich inovační činnosti. Přímé granty jednotlivým podnikům by měly být spíše zaměřeny na zlepšení kapacity podniku v oblasti výzkumu, technologického vývoje a inovace než na dočasné snížení výrobních nákladů, jehož výsledkem jsou vysoké přitěžující účinky. To je obzvlášť důležité v tradičních odvětvích a především v těch, která jsou vystavena světové konkurenci a musí vynakládat dodatečné úsilí na to, aby zůstala


text: konkurenceschopná, ale také v MSP, které často představují na regionální úrovni největší zdroj zaměstnanosti. Nejdůležitější je však to, aby se tyto politiky přizpůsobily konkrétním podmínkám každého regionu a zejména potřebám MSP. Národní, regionální a místní strategie by měly být založeny na komplexní analýze investičních příležitostí pro výzkum a technologický rozvoj.Znalosti a inovace tvoří jádro úsilí Unie zaměřeného na podporu rychlejšího růstu a vytvoření více pracovních míst. Na úrovni Unie jsou navrženy dva související rámcové programy: sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj a rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (CIP). Součinnost mezi politikou soudržnosti a těmito nástroji je velmi důležitá k vzájemnému posílení výzkumu a politiky soudržnosti na regionální úrovni s národními a regionálními rozvojovými strategiemi, které ukáží, jak jí dosáhnout. Politika soudržnosti může všem regionům pomoci vybudovat kapacity pro výzkum a inovace, a tak přispět k aktivnímu zapojení těchto regionů do Evropského výzkumného prostoru a obecně do výzkumných a inovativních činností Unie. Zejména by měla plnit dvě důležité úlohy. První spočívá v pomoci regionům provádět regionální inovační strategie a akční plány, které mohou mít zásadní vliv na konkurenceschopnost jak na regionální úrovni, tak v Unii jako celku. V rámci druhé by měla přispět k zvýšení kapacit pro výzkum a inovaci v regionu až na takovou úroveň, která regionu umožní, aby se účastnil nadnárodních výzkumných projektů.Regionální strategie by se tedy měly soustředit na investice do výzkumu a technologického rozvoje, inovací a podnikatelského ducha; zajištění toho, aby zmíněné investice odpovídaly potřebám hospodářského rozvoje regionu a byly přetvářeny do inovací výrobků, procesů a služeb; posílení transferů technologií a výměny znalostí; podporu rozvoje, rozšíření a zavádění informačních a komunikačních technologií v rámci podniků a zajištění toho, aby podniky, které jsou ochotné investovat do zboží a služeb s vysokou přidanou hodnotou, měly přístup k financím. V těchto strategiích by se měla stanovit zvláštní ustanovení pro experimentování s cílem zvýšit schopnost politických intervencí a zprostředkovatelských organizací motivovat regionální a místní subjekty, zejména MSP, k inovaci.4.2.1. Zvýšit a zlepšit zaměření investic do výzkumu a technologického rozvojeKonkurenceschopnost evropských podniků nutně závisí na jejich schopnosti přijít s novými znalostmi na trh co nejdříve. Tato schopnost je posilována veřejnou podporou výzkumu a technologického rozvoje, která může být odůvodněna v případě selhání trhu a v případě, že některé investice výzkumu a technologického rozvoje mají veřejnou povahu. Kromě toho poskytují zdůvodnění vládní podpory výzkumu a technologického rozvoje i otázky vlastnictví výsledků výzkumu a potřeba dosáhnout kritického množství v některých odvětvích výzkumu.Při provádění regionální politiky je třeba brát v úvahu zvláštní povahu výzkumu a technologického rozvoje. Výzkum a technologický rozvoj si zejména vyžaduje vzájemnou provázanost subjektů, která povzbudí vytvoření pólů excelence s cílem dosáhnout kritické množství. Zeměpisná blízkost, ke které přispívá existence skupin MSP a inovačních pólů sdružených například okolo veřejných výzkumných institucí, musí hrát klíčovou roli. V důsledku toho musí být činnosti v oblasti výzkumu a technologického rozvoje prostorově soustředěny, přičemž se posiluje absorpční kapacita oblastí s nízkou mírou výzkumu a technologického rozvoje.Výzkum a technologický rozvoj v méně rozvinutých členských státech a regionech by se měl soustředit okolo existujících pólů


text: excelence a vyhnout se prostorovému rozptýlení zdrojů. Zde mohou také evropské technologické platformy pomoci zaměřit investice na prioritní oblasti výzkumu. Investice by rovněž měly doplňovat evropské priority stanovené v sedmém rámcovém programu a podporovat cíle obnovené lisabonské agendy. Upřednostněn by měl být zejména vývoj nových a prodejných výrobků, služeb a dovedností.Činnosti v oblasti výzkumu a technologického rozvoje je třeba navázat na politiku výzkumu a technologického rozvoje EU a na potřeby dotčených regionů. Pokud jde o metody, měly by být založeny na pevném analytickém přístupu, jako je například prognostická činnost, ale i využití ukazatelů, kterými mohou být patenty, lidské zdroje ve výzkumu a technologickém rozvoji, umístění soukromých a veřejných výzkumných institucí, a na fungování skupin inovativních podniků.Obecné zásady pro činnost v oblasti výzkumu a technologického rozvoje lze definovat jako:- Posílení spolupráce mezi jednotlivými podniky a také mezi podniky a veřejnými výzkumnými / vysokoškolskými institucemi například prostřednictvím podpory pro vytvoření regionálních a nadregionálních uskupení excelence.- Podpora činností v oblasti výzkumu a technického rozvoje v MSP a přenosu technologií (umožňující přístup MSP ke službám v oblasti výzkumu a technologického rozvoje ve veřejně financovaných výzkumných institucích).- Podpora regionálních přeshraničních a nadnárodních iniciativ zaměřených na posílení výzkumné spolupráce a budování kapacit v prioritních oblastech politiky výzkumu EU.- Posílení budování kapacit ve výzkumu a vývoji , včetně informačních a komunikačních technologií, výzkumné infrastruktury a lidského kapitálu v oblastech se značným potenciálem růstu.Zejména v regionech spadajících pod cíl konvergence mohou programy přispět k vývoji infrastruktury v oblasti výzkumu a technologického rozvoje (včetně regionálních vysokorychlostních sítí v rámci jednotlivých výzkumných zařízení a mezi nimi), vzdělávací infrastruktury (v regionech spadajících pod cíl konvergence), zařízení a přístrojového vybavení jak ve veřejně financovaných výzkumných institucí, tak i v podnicích za předpokladu, že jsou tyto investice přímo napojené na regionální cíle hospodářského vývoje. Může se to rovněž týkat výzkumné infrastruktury, pro kterou byly z dřívějších rámcových programů financovány studie proveditelnosti. Podpora priorit sedmého rámcového programu by měla usilovat o rozvoj plného potenciálu nových a stávajících center excelence a o navýšení investic do lidského kapitálu, především prostřednictvím vzdělávání výzkumných pracovníků na vnitrostátní úrovni a vytváření podmínek na získávání výzkumných pracovníků, kteří byli vyškoleni v zahraničí.4.2.2. Usnadnit inovace a podporovat podnikavostInovace je výsledkem komplexních a provázaných procesů zahrnujících schopnost podniků napojit se na doplňující se znalosti od dalších subjektů na trhu, organizací a institucí.Investice do inovace představují prioritu, která zastřešuje politiku soudržnosti v rámci programů pro konvergenci a regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost. Jejich spolufinancování by mělo tvořit hlavní prioritu v regionech, které jsou zahrnuty do programu pro regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost, kde postačí soustředit omezené finanční prostředky k dosažení kritického množství a vytvoření pákového efektu.Hlavním cílem by měla být podpora podnikatelského prostředí, které je příznivé pro produkci, rozšiřování a využití nových znalostí podniky. Aby se daly vytvořit účinné regionální inovační systémy, musí mít sociální a politické subjekty možnost seznámit se špičkovou technologií a obchodními postupy ve světě, přesahujícími národní a místní úroveň. Za tímto účelem je třeba usilovat o spolupráci se středisky pro transfer technologií (IRC) a evropskými informačními centry, které jsou financovány v