text:
30
 )
 Arabské znění
 – cumulation applied with ........ (name of the country/countries)
 – no cumulation applied (3)
 ................................................................................................................................. (
 31
 )
 (Místo a datum)
 .....................................................................................................................................
 (Podpis vývozce; dále musí být čitelně uvedeno jméno osoby, která prohlášení podepisuje.)“
 KAPITOLA II
 Přechodná ustanovení
 Článek 4
 Zboží v režimu tranzitu
 1. Ustanovení dohody mohou být použita na zboží vyvážené z Egypta do Chorvatska nebo z Chorvatska do Egypta, které je v souladu s ustanoveními protokolu č. 4 k dohodě a které bylo ke dni přistoupení Chorvatska buď na cestě, v dočasném uskladnění nebo v celním skladu nebo ve svobodném celním pásmu v Egyptě nebo v Chorvatsku.
 2. V takových případech lze přiznat preferenční zacházení, je-li celním orgánům dovážející země do čtyř měsíců ode dne přistoupení Chorvatska předložen doklad o původu vystavený dodatečně celními orgány vyvážející země.
 KAPITOLA III
 Závěrečná a obecná ustanovení
 Článek 5
 Egyptská arabská republika se zavazuje, že v souvislosti s tímto rozšířením Unie nevznese žádný nárok, požadavek či žalobu, ani nezmění či neodejme žádnou koncesi podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII GATT 1994.
 Článek 6
 V přiměřené lhůtě po parafování tohoto protokolu sdělí Unie svým členským státům a Egyptské arabské republice chorvatské jazykové znění dohody. S výhradou vstupu tohoto protokolu v platnost se jazykové znění uvedené v první větě tohoto článku stává platným za stejných podmínek jako anglické, arabské, bulharské, české, dánské, estonské, finské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, maďarské, maltské, německé, nizozemské, polské, portugalské, rumunské, řecké, slovenské, slovinské, španělské a švédské jazykové znění dohody.
 Článek 7
 Protokol a jeho příloha tvoří nedílnou součást této dohody.
 Článek 8
 1
 Tento protokol schválí Evropská unie, Rada Evropské unie jménem členských států a Egypt podle svých postupů. Strany si vzájemně oznámí dokončení postupů potřebných k tomuto účelu. Listiny o schválení se uloží u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.
 2.
 Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po dni, kdy si všechny strany navzájem oznámí, že byly dokončeny postupy k tomu nezbytné.
 3.
 Až do jeho vstupu v platnost bude protokol ode dne 1. července 2013 prováděn prozatímně.
 Článek 9
 Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, arabském, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní a řádně zplnomocnění zástupci k tomuto protokolu své podpisy.
 V ... dne ... roku ...
 Za Evropskou unii a její členské státy
 Za Egyptskou arabskou republiku
 Příloha
 Zemědělské produkty, zpracované zemědělské produkty, ryby a produkty rybolovu
 ZMĚNY PROTOKOLU Č. 1 O UJEDNÁNÍCH O DOVOZU ZEMĚDĚLSKÝCH PRODUKTŮ, ZPRACOVANÝCH ZEMĚDĚLSKÝCH PRODUKTŮ, RYB A PRODUKTŮ RYBOLOVU POCHÁZEJÍCÍCH Z EGYPTA DO UNIE
 Koncese uvedené v této příloze u produktů podpoložky 0810 10 00 nahrazují koncese v současnosti uplatňované v rámci dohody o přidružení (protokol 1). Pro všechny výrobky, které nejsou v této příloze uvedeny, se koncese uplatňované v současnosti nemění.
 Kód
 KN
 Popis
 Snížení cla podle doložky nejvyšších výhod v (%)
 Celní kvóta
 (čistá hmotnost v


text:
tunách)
 Snížení cla nad existující celní kvótu v (%)
 Zvláštní ustanovení
 0810 10 00
 Čerstvé jahody, od 1. října do 30. dubna
 100 %
 10 000
 –
 100 %
 94
 –
 Zvláštní ustanovení v bodě 5 protokolu č. 1 se nepoužijí
 (1)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (2)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (3)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (4)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (5)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (6)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (7)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (8)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (9)
 Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.
 (10)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (11)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (12)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (13)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (14)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (15)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (16)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (17)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (18)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (19)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (20)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (21)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (22)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (23)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (24)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (25)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (26)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (27)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (28)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo oprávnění schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo nechá prázdné.
 (29)
 Je třeba uvést původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (30)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte .
 (31)
 Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52008PC0114
 Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 1425/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska /* KOM/2008/0114 konečném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 28.2.2008KOM(2008) 114 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 1425/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASOUVISLOSTI NÁVRHU |Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005 (dále jen „základní nařízení“), pokud jde o dovozy některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky (ČLR). |Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. |Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na dovoz některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky (ČLR“) a z Thajska se vztahují platná opatření, která byla uložena nařízením Rady (ES) č. 1425/2006. |Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |Zúčastněné strany dotčené řízením již měly možnost v průběhu šetření v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení neobsahuje ustanovení týkající se obecného posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny. |PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |Shrnutí navrhovaných opatření Dne 9. března 2007 Komise z vlastního podnětu zahájila částečný prozatímní přezkum, omezený na dumping jednoho vyvážejícího výrobce některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z ČLR. Šetřením bylo prokázáno, že dotyčná společnost má nárok na tržní zacházení a na vlastní individuálně stanovené antidumpingové clo. Z těchto důvodů se navrhuje, aby Rada přijala připojený návrh nařízení, který by měl být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději do 8. června 2008. |Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005. |Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: |Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. |Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět. |Volba nástrojů |Navrhované nástroje: nařízení. |Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu: Jiné prostředky by nebyly přiměřené, protože základní nařízení nestanoví


text: náhradní možnosti. |ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |1. NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 1425/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a ThajskaRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1425/2006 ze dne 25. září 2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Čínské lidové republiky a Thajska a kterým se ukončuje řízení týkající se dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie[2],s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:2. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ3. Na základě šetření (dále jen „původní šetření“) uložila Rada nařízením (ES) č. 1425/2006 konečné antidumpingové clo z dovozu některých plastových pytlů a sáčků pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky.4. Zahájení prozatímního přezkumu5. Z podnětu Komise byl zahájen částečný prozatímní přezkum výše zmíněného nařízení u společnosti Xinhui Alida Polythene Limited (dále jen „společnost Xinhui Alida“ nebo „společnost“), čínského vyvážejícího výrobce, na nějž se vztahují platná antidumpingová opatření. Tento částečný prozatímní přezkum byl zahájen z podnětu Komise na základě přímých důkazů poskytnutých společností.6. Přezkum byl zahájen v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení. V důkazech, které Komise od společnosti Xinhui Alida obdržela, společnost uvádí, že se okolnosti, na jejichž základě byla přijata opatření, v jejím případě změnily a že tyto změny jsou trvalé povahy.7. Z informací, které má Komise k dispozici, vyplynulo, že podle přímých důkazů převládají v případě společnosti podmínky tržního hospodářství, jak dokazuje tvrzení společnosti, že splnila kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Společnost rovněž uvedla, že její struktura prodejů co do množství i místa určení se trvale změnila v porovnání s obdobím, na jehož základě byla přijata původní opatření, a že se rovněž trvale změnila instalovaná kapacita. Společnost dále uvedla, že srovnání běžné hodnoty, vypočtené na základě jejích nákladů a cen, a jejích cen vývozu do Společenství povede k výraznému snížení dumpingu pod úroveň současných opatření, a poskytla o tom přímé důkazy.8. Společnost se proto domnívá, že pokračující uplatňování opatření na stávající úrovni, založené na dříve stanovené úrovni dumpingu, již není pro vyrovnání účinků dumpingu zapotřebí.9. Komise po konzultaci s poradním výborem uznala, že pro zahájení částečného prozatímního přezkumu existují dostatečné důkazy a zveřejnila proto oznámení (dále jen „oznámení o zahájení“)[3] a zahájila šetření, rozsahem omezené na zkoumání dumpingu.10. Strany dotčené šetřením11. Komise úředně informovala společnost Xinhui Alida a společnosti ve spojení a dále zástupce vyvážející země o zahájení přezkumu. Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení.12. Komise rovněž zaslala žadateli a společnostem ve spojení dotazníky a obdržela odpovědi ve lhůtě stanovené k tomuto účelu. Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které pokládala pro


text: účely určení dumpingu a tržního zacházení za nezbytné, a provedla kontrolní návštěvy v sídle těchto společností:13. Xinhui Alida Polythene Limited, Xinhui, Čína14. Horneman Chemplas (Far East) Limited, Hongkong15. British Polythene Industries plc, Stockton-on-Tees, Spojené království16. Thai Plastic Bags Industries Co., Ltd, Nakonpathom, Thajsko17. Thai Griptech Co., Ltd, Samae-Dum, Bangkok, Thajsko18. Sahachit Watana Co., Ltd, Nongkaem, Bangkok, Thajsko19. Období přezkumného šetření20. Šetření dumpingu se týkalo období od 1. července 2005 do 30. června 2006 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OPŠ“).21. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK22. Dotčený výrobek23. Výrobek, jehož se tento přezkum týká, je týž jako v původním šetření, tj. plastové pytle a sáčky o obsahu nejméně 20 % hmotnostních polyethylenu a o tloušťce nepřevyšující 100 mikrometrů ((m), pocházející z ČLR a v současnosti kódů KN ex 3923 21 00, ex 3923 29 10 a ex 3923 29 90 (kódy TARIC 3923 21 00 20, 3923 29 10 20 a 3923 29 90 20).24. Obdobný výrobek25. Přezkumem bylo zjištěno, že společnost Xinhui Alida na čínském tuzemském trhu neobchoduje, a že tedy obdobný výrobek není vyráběn.26. TRŽNÍ ZACHÁZENÍ (dále jen „TZ“)27. Ve všech antidumpingových šetřeních týkajících se dovozů pocházejících z ČLR se v případě vyvážejících výrobců, u nichž bylo shledáno, že splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c), běžná hodnota stanoví v souladu s čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení. Tyto podmínky jsou ve zkrácené podobě a pouze pro snazší odkazování uvedeny v tomto souhrnném seznamu:28. obchodní rozhodnutí a náklady reagují na tržní podmínky, bez výrazných státních zásahů,29. účetní záznamy procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a používají se pro všechny účely,30. neexistují žádná významná zkreslení přetrvávající z původního systému netržního hospodářství,31. právní předpisy o úpadku a vlastnictví zajišťují právní jistotu a stabilitu,32. devizy se směňují podle tržních kurzů.33. Útvary Komise došly k závěru, že společnost Xinhui Alida prokázala, že splňuje pět kritérií podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a navrhly, aby jí bylo uděleno TZ.34. Jak společnost Xinhui Alida, tak příslušné výrobní odvětví Společenství dostaly možnost vyjádřit se k výše uvedeným zjištěním.35. Výrobní odvětví Společenství vzneslo proti udělení TZ společnosti Xinhui Alida námitky s tím, že vedení této společnosti je nejasné a že společnost zničila některé dokumenty, které byly potřebné, aby mohla být prokázána její způsobilost k udělení TZ.36. Podle stanov společnosti jmenují představenstvo akcionáři v závislosti na výši svého podílu ve společnosti Xinhui Alida, ale v současné době dva akcionáři jmenují týž počet členů představenstva, aniž by vlastnili stejný počet akcií. To však neznamená, že je vedení společnosti nejasné. Menší akcionář je většinově vlastněný větším akcionářem; složení představenstva tedy odpovídá skutečné situaci, pokud jde o vlastnictví společnosti Xinhui Alida.37. Další argumentem bylo, že společnost nemohla poskytnout originály dokladů o bankovních převodech, pokud jde o původní splacení základního kapitálu, o platbu za právo na užívání pozemků a o úhradu státu za jeho podíl ve chvíli, kdy společnost přešla zcela do soukromého vlastnictví, jelikož firemní zásady nevyžadují uchovávat dokumenty déle než 7 let. V souvislosti s těmito operacemi však byla


text: společnost schopna předložit důkazy z prověřených zdrojů a nepřítomnost originálů dokladů o bankovních převodech nebyla považována za výjimečnou také vzhledem k době, která od uskutečnění dotyčných převodů uplynula.38. Tyto argumenty byly posouzeny, ale vzhledem k tomu, že nebyly předloženy důkazy, které by změnily rozhodnutí Komise udělit společnosti TZ, byly připomínky výrobního odvětví Společenství zamítnuty.39. Po konzultaci s poradním výborem byly přímo dotčené strany náležitě informovány. Hlavní argumenty předložené výrobním odvětvím Společenství byly rozvedeny výše.40. DUMPING41. Běžná hodnota42. Metodologie použitá pro stanovení běžné hodnoty43. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení bylo nejdříve přezkoumáno, zda byl prodej obdobného výrobku nezávislým odběratelům na tuzemském trhu uskutečněný vyvážejícím výrobcem reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje činil alespoň 5 % celkového objemu odpovídajícího vývozního prodeje do Společenství. Vzhledem k tomu, že společnost Xinhui Alida v období přezkumného šetření (OPŠ) žádný prodej na tuzemském trhu neuskutečnila, byla běžná hodnota společnosti určena podle čl. 2 odst. 3, jak je popsáno níže.44. Stanovení běžné hodnoty45. Vzhledem k neexistenci prodeje na tuzemském trhu byla běžná hodnota určena podle ustanovení čl. 2 odst. 3 základního nařízení, tedy na základě součtu průměrných výrobních nákladů společnosti Xinhui Alida během OPŠ a prodejních, správních a režijních nákladů (PSR) a váženého průměrného zisku.46. Společnost Xinhui Alida uvedla, že její výrobní náklady je třeba upravit tak, aby byl zohledněn rozdíl v postupech odepisování mezi ní a její mateřskou společností ve Spojeném království, kterou je British Polythene Industries plc (dále jen „společnost BPI“), s níž je účetní závěrka společnosti Xinhui Alida konsolidována. Společnost Xinhui Alida poskytla důkazy s cílem prokázat, že společnost BPI upravuje odepisování svých aktiv jako součást konsolidačního postupu, a rovněž uvedla, že odpisové sazby jsou v Číně stanoveny zákonem, což společnosti znemožňuje své postupy odepisování sladit.47. Tento argument byl zamítnut, částečně proto, že se právní předpisy v Číně v roce 2001 změnily a odpisové sazby již zákonem pevně stanoveny nejsou, a částečně proto, že výrobní náklady společnosti Xinhui Alida za OPŠ jsou náklady uvedené v jejích účetních záznamech, které prošly auditem, a nikoli náklady upravené tak, aby umožňovaly uskutečnění konsolidace ve Spojeném království. Kromě toho byla dotyčná aktiva rovněž prozkoumána a bylo zjištěno, že se po 10 letech stále většinou používají.48. Společnost Xinhui Alida rovněž uvedla, že je třeba upravit náklady na suroviny, aby byla zohledněna skutečnost, že část částky uhrazené jejímu dodavateli, kterým je společnost Horneman Chemplas (Far East) Limited, byla ve skutečnosti vyplacena její holdingové společnosti Venture Hong Kong, která je zčásti vlastněna společností Horneman Chemplas a jejíž zbývající část vlastní společnost British Polythene Industries plc (BPI). Tato námitka byla rovněž zamítnuta. Zaprvé, ačkoli jsou společnosti Horneman Chemplas a Xinhui Alida stranami ve spojení, byla cena, kterou společnost Horneman Chemplas společnosti Xinhui Alida účtuje, shledána jako rozumná tržní cena, včetně malé obchodní přirážky, kterou si společnost Horneman počítá k ceně, za kterou dané zboží nakoupila, aby pokryla své náklady. Kromě toho nebyly částky hrazeny společností Horneman přímo společnosti Xinhui Alida, např. v podobě rabatu z objemu nebo dobropisů, nýbrž společnosti Venture Hong Kong, která je na společnost Xinhui Alida


text: převedla jako kapitálový(é) vklad(y) a jiné platby. Nelze je proto považovat za slevu ze standardní ceny poskytnutou prodávajícím kupujícímu.49. Údaje týkající se prodejních, správních a režijních nákladů a váženého průměrného zisku byly převzaty od společností, které odpověděly na dotazník zaslaný společnostem v analogické zemi, jak je uvedeno níže.50. Analogická země51. Vzhledem k neexistenci prodejů na tuzemském trhu byly v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení k určení běžné hodnoty u společnosti Xinhui Alida použity údaje z analogické země. V oznámení o zahájení byla jako analogická země stanovena Malajsie, ale žádná z tamějších společností se spoluprací při šetření nesouhlasila. Byla však navázána spolupráce se třemi společnostmi v Thajsku, které uskutečňovaly prodeje na tuzemském trhu. Vážené průměrné PSR a zisk byly vypočítány z údajů, které tyto společnosti poskytly a které byly ověřeny na místě.52. Vývozní cena53. Pokud se vývozy společnosti Xinhui Alida uskutečňovaly přímo nezávislým odběratelům ve Společenství, vývozní cena vycházela z ceny skutečně zaplacené nebo splatné za dotčený výrobek během OPŠ v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.54. Velká většina prodejů uskutečněných společností Xinhui Alida však byla směřována buď její společnosti ve spojení v Hongkongu, tedy společnosti Horneman Chemplas, ke konečnému dalšímu prodeji do Společenství, nebo její společnosti ve spojení ve Spojeném království, tedy společnosti BPI, ke konečnému prodeji v rámci Společenství. Pokud jde o tyto vývozní prodeje do Společenství, byla vývozní cena stanovena na základě čl. 2 odst. 9 základního nařízení, tj. za použití cen při dalším prodeji, které byly skutečně uhrazeny nebo jsou splatné společnosti ve spojení prvním nezávislým kupujícím ve Společenství během OPŠ, upravených tak, aby byly zohledněny všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a zisky.55. Srovnání56. Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu na stejné obchodní úrovni. Pro účely spravedlivého srovnání byly v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení zohledněny rozdíly u činitelů, které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Na základě toho byly v oprávněných a doložených případech zohledněny rozdíly ve slevách z cen, rabatech, provizích, přepravních nákladech, v nákladech na pojištění, manipulaci, balení, v úvěrových nákladech, bankovních poplatcích a dovozních clech.57. Jelikož dovozce ve spojení ve Spojeném království plní funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu, vývozní cena byla v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení upravena s přihlédnutím k provizi. Úroveň provize byla vypočítána na základě přímých důkazů o existenci obchodní přirážky a prodejních nákladů, které jsou s těmito funkcemi spojeny.58. Dumpingové rozpětí59. V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání váženého průměru běžné hodnoty podle typu výrobku a váženého průměru vývozní ceny odpovídajícího typu dotčeného výrobku.60. Dumpingové rozpětí společnosti Xinhui Alida, vyjádřené jako procentní podíl čisté ceny franko hranice Společenství před proclením, činilo 4,3 %.61. TRVALÁ POVAHA ZMĚNĚNÝCH OKOLNOSTÍ62. Podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení se také posuzovalo, zda změněné okolnosti lze přiměřeně označit jako okolnosti trvalé povahy.63. Zaprvé, je třeba vzít na vědomí, že společnost prokázala, že by jí mělo být uděleno TZ, a


text: byla tedy způsobilá pro vlastní individuální dumpingové rozpětí. Důvody, na jejichž základě bylo společnosti TZ uděleno, je třeba považovat za trvalé, jelikož se vztahují k dlouhodobé struktuře a obchodnímu modelu společnosti. Zadruhé, byly vyžádány informace ohledně vývoje typů výrobků a výkyvů cen po ukončení OPŠ v červnu 2006. Společnost poskytla důkazy o tom, že se v druhé polovině roku 2006 ceny surovin zvýšily; ke konci roku 2006 ceny opět poklesly, přesto však zůstaly oproti cenám během OPŠ vyšší. Vzhledem k politice mateřské společnosti, pokud jde o určování převodní ceny mezi ní a společností Xinhui Alida, je jasné, že během druhé poloviny roku 2006 byly převodní ceny stabilní, zatímco ceny surovin výrazně se zvýšily. Společnost BPI rovněž prokázala, že její ceny za další prodej zůstaly během druhé poloviny roku 2006 stabilní, což po zbytek kalendářního roku 2006 zajistilo zřejmou platnost dumpingového rozpětí vypočteného pro OPŠ.64. Společnost uvedla, že se struktura jejích prodejů od období původního šetření, které trvalo od dubna 2004 do března 2005, jak z hlediska množství, tak z hlediska místa určení trvalým způsobem změnila.65. Důkazy nabyté během šetření ukázaly, že jednání společnosti, včetně okolností, které vedly k zahájení tohoto přezkumu, se pravděpodobně v dohledné době nezmění způsobem, který by zjištění tohoto přezkumu ovlivnil. Z toho lze usoudit, že dotyčné změny jsou trvalé povahy a závěry přezkumy mají dlouhodobou platnost.66. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ67. Vzhledem k důsledkům šetření se považuje za vhodné upravit antidumpingové clo platné na dovoz dotčeného výrobku společnosti Xinhui Alida na 4,3 %.68. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ69. Zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí doporučit změnu nařízení Rady (EC) č. 1425/2006, a bylo jim umožněno vyjádřit své připomínky.70. Společnost vznesla námitky proti těm zjištěním, u nichž byly zamítnuty různé úpravy, které požadovala a které se týkaly výpočtu odpisů v Číně, zpracování kursového zisku, jehož bylo dosaženo ve Spojeném království, a údajného rabatu ze surovin. Společnost však neposkytla žádné nové důkazy, které by její tvrzení podložily, a proto tyto námitky byly tedy opět zamítnuty.71. Výrobní odvětví Společenství požádalo o další informace týkající se výpočtu běžné hodnoty za použití údajů z Thajska, ale neposkytlo žádné důkazy, které by výpočet nebo použité metody zpochybnily nebo vyvrátily,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1V tabulce v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1425/2006 se doplňuje nová položka, která zní:Země | Společnost | Celní sazba (%) | Doplňkový kód TARIC |Čínská lidová republika | Xinhui Alida Polythene Limited, Xinhui | 4,3 % | A854 |Seznam společností v příloze I nařízení Rady (ES) č. 1425/2006 se mění vypuštěním položky, která zní:XINHUI ALIDA POLYTHENE LIMITED | Xinhui |Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda [1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 21.12.2005, s. 17).[2] Úř. věst. L 270, 29.9.2006, s. 4. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1356/2007 (Úř. věst. L 304, 22.11.2007, s. 5).[3] Úř.


text:
 |
 52015PC0098
 Návrh ROZHODNUTÍ RADY o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států /* COM/2015/098 final - 2015/0051 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 Smlouva o fungování Evropské
 unie stanoví, že členské státy považují své hospodářské politiky a
 podporu zaměstnanosti za věc společného zájmu a koordinují své
 činnosti v rámci Rady. Ve dvou různých článcích Smlouva stanoví,
 že Rada přijme návrh hlavních směrů hospodářských politik
 členských států (článek 121) a hlavní zásady politiky
 zaměstnanosti (článek 148), a upřesňuje, že hlavní zásady
 politiky zaměstnanosti musí být slučitelné s hlavními směry
 hospodářských politik. S ohledem na tento právní základ jsou hlavní zásady
 politiky zaměstnanosti a hlavní směry hospodářských politik
 předkládány jako dva různé, ale vzájemně propojené právní
 nástroje:
 ·
 doporučení Rady o hlavních směrech
 hospodářských politik členských států a Unie – část I integrovaných
 hlavních směrů,
 ·
 rozhodnutí Rady o hlavních směrech politik
 zaměstnanosti členských států – část II integrovaných
 hlavních směrů.
 Tyto hlavní směry politik
 byly poprvé přijaty společně („integrovaný balíček“)
 v roce 2010 a bezprostředně přispívají k plnění
 strategie Evropa 2020. V roce 2010 bylo rovněž rozhodnuto,
 že integrované hlavní směry by měly zůstat až do roku
 2014 v zásadě stabilní. Zatímco hlavní směry hospodářských
 politik zůstávají v platnosti po jakoukoli dobu, hlavní směry
 politiky zaměstnanosti se musí vypracovávat každý rok.
 Hlavní směry politik
 kromě toho vymezují rozsah a směr koordinace politik
 členských států a rovněž poskytují základ pro doporučení
 pro jednotlivé země v příslušných oblastech.
 Cílem stávajícího souboru
 „integrovaných hlavních směrů“ je podpořit strategii Evropa 2020
 v kontextu nového přístupu k tvorbě hospodářských politik,
 který staví na investicích, strukturálních reformách a fiskální
 odpovědnosti, jak je uvedeno v roční analýze růstu na rok
 2015 vypracované Komisí. Integrované hlavní směry mají zároveň
 přispět k dosažení inteligentního a udržitelného růstu
 podporujícího začlenění a cílů evropského semestru pro
 koordinaci hospodářských politik.
 „Integrované hlavní směry“ jsou tyto:
 Hlavní směr 1: Podpora
 investic
 Hlavní směr 2: Posílení
 růstu prováděním strukturálních reforem
 Hlavní směr 3: Odstranění
 základních překážek pro růst a zaměstnanost na úrovni EU
 Hlavní směr 4: Zlepšení
 udržitelnosti a prorůstové orientace veřejných financí
 Hlavní směr 5: Podpora poptávky
 po pracovní síle
 Hlavní směr 6: Zlepšení
 nabídky práce a dovedností
 Hlavní směr 7: Zlepšení
 fungování trhů práce
 Hlavní směr 8: Zajištění spravedlnosti, boj s
 chudobou a prosazování rovných příležitostí
 2015/0051 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o hlavních směrech politik
 zaměstnanosti členských států
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 148 odst. 2 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[2],
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů[3],
 s ohledem na stanovisko Výboru pro
 zaměstnanost,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Členské státy a Unie by
 měly pracovat na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti a
 zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti
 pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské
 změny, aby dosáhly cílů plné zaměstnanosti a společenského
 pokroku stanovených v článku 3 Smlouvy o Evropské unii. Členské státy
 mají považovat podporu zaměstnanosti za věc společného zájmu a
 koordinovat


text:
své odpovídající činnosti v rámci Rady, přičemž
 přihlížejí k vnitrostátním zvyklostem, které se týkají odpovědnosti
 sociálních partnerů.
 (2) Unie musí bojovat proti
 sociálnímu vyloučení a diskriminaci, zajistit rovný přístup
 k základním právům a prosazovat sociální spravedlnost
 a ochranu. Unie by při vymezování a provádění svých politik
 a činností měla přihlížet k požadavkům spojeným
 se zárukou přiměřené sociální ochrany a bojem proti
 sociálnímu vyloučení a vysokou úrovní všeobecného a odborného
 vzdělávání.
 (3) Hlavní zásady politiky
 zaměstnanosti jsou slučitelné s hlavními směry
 hospodářských politik.
 (4) Členské státy by
 měly považovat své hospodářské politiky za věc společného
 zájmu a měly by je koordinovat v rámci Rady. Hlavní zásady
 politiky zaměstnanosti a návrh hlavních směrů
 hospodářských politik členských států by měly být
 přijaty Radou jako vodítko pro politiky členských států
 a Unie.
 (5) Unie v souladu
 s ustanoveními Smlouvy vytvořila a provádí nástroje pro
 koordinaci politik zaměřené na fiskální politiku
 a makrostrukturální politiky. Evropský semestr kombinuje různé
 nástroje v souhrnném rámci pro integrovaný mnohostranný hospodářský
 a rozpočtový dohled. Jak je uvedeno v roční analýze růstu
 pro rok 2015 vypracované Komisí, zefektivněním evropského semestru
 a zvýšením úsilí při provádění činností v rámci evropského
 semestru se dále zlepší jeho fungování.
 (6) Finanční
 a hospodářská krize odhalila a posílila významné nedostatky v
 ekonomice Unie a jejích členských států. Mimoto zdůraznila
 vzájemnou provázanost ekonomik a trhů práce členských
 států. V dnešní době je zásadním úkolem posunout Unii na úroveň
 silného a udržitelného růstu podporujícího začlenění
 a vytváření pracovních příležitostí. To vyžaduje koordinovaná
 a ambiciózní politická opatření jak na úrovni Unie, tak
 na vnitrostátní úrovni, jež budou v souladu s ustanoveními
 Smlouvy a se správou ekonomických záležitostí Unie. Tato opatření by
 měla být kombinací opatření na straně nabídky
 a poptávky a měla by zahrnovat podporu investic, obnovený závazek ke
 strukturálním reformám a výkon fiskální odpovědnosti.
 (7) Členské státy
 a Unie by měly také řešit sociální dopady krize a usilovat
 o vytvoření soudržné společnosti, jejíž členové jsou schopni
 předjímat a zvládat změny a mohou se aktivně podílet na
 životě společnosti a na fungování ekonomiky. Měl by být
 zajištěn přístup a příležitosti pro každého a snížena chudoba
 a sociální vyloučení, a to zejména zajištěním účinného
 fungování trhů práce a systémů sociálního zabezpečení a
 odstraněním překážek omezujících účast na trhu práce.
 Členské státy by rovněž měly zajistit, aby
 z hospodářského růstu měli prospěch všichni
 občané a všechny regiony.
 (8) Opatření, jež jsou
 v souladu s hlavními zásadami a směry politik, významně
 přispívají k dosažení cílů strategie Evropa 2020. Hlavní zásady
 a směry politik představují integrovaný soubor evropských
 a vnitrostátních politik, jež by členské státy a Unie měly
 provádět, aby bylo dosaženo příznivých vedlejších účinků
 koordinovaných strukturálních reforem a vhodné celkové kombinace
 hospodářských politik a zajistil se soustavnější přínos
 evropských politik pro cíle strategie Evropa 2020.
 (9) I když jsou tyto hlavní
 zásady a směry určeny členským státům a Unii,
 měly by se provádět ve spolupráci se všemi vnitrostátními,
 regionálními a místními orgány, do níž by se měly intenzivně
 zapojovat parlamenty, jakož i sociální partneři a zástupci
 občanské společnosti.
 (10) Hlavní směry
 hospodářských


text:
politik poskytují členským státům vodítka, pokud
 jde o provádění reforem, s ohledem na jejich vzájemnou
 provázanost a v souladu s Paktem o stabilitě
 a růstu. Hlavní směry by měly být základem pro veškerá
 specifická doporučení, která Rada přijímá pro konkrétní členský
 stát,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Hlavní směry politik zaměstnanosti
 členských států se přijímají ve znění uvedeném v
 příloze. Tyto hlavní směry jsou součástí „integrovaných hlavních
 směrů“.
 Článek 2
 Hlavní směry uvedené v příloze
 se zohlední v politikách zaměstnanosti a v programech reforem
 členských států, které by měly být hlášeny v souladu
 s čl. 148 odst. 3 Smlouvy.
 Toto rozhodnutí je určeno členským
 státům.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Úř. věst. C ..., ..., s. ... .
 [2] Úř. věst. C ..., ..., s. ... .
 [3] Úř. věst. C ..., ..., s. ... .


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.5.2019
 COM(2019) 221 final
 2019/0107(COD)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se Německo zmocňuje ke změně své stávající dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže v rámci provozování mezinárodní osobní silniční autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Předmět
 Příhraniční oblasti Německa a Švýcarska jsou úzce propojeny. Mnoho Němců dojíždí za prací do Švýcarska a naopak a přeshraniční silniční pohyb cestujících mezi oběma zeměmi je čilý. Nabízena je řada služeb autobusové a autokarové dopravy, které přesahují hranici, a tak propojují příhraniční oblasti obou zemí.
 Obousměrná silniční přeprava cestujících a zboží mezi Švýcarskem a EU se řídí dohodou mezi EU a Švýcarskem o pozemní dopravě
 1
 (dále jen „dohoda EU“).
 Podle čl. 20 odst. 1 dohody EU „[d]oprava mezi dvěma místy na území téže smluvní strany dopravci usazenými na území druhé smluvní strany není podle této dohody povolena“. To znamená, že dopravci provozující osobní dopravu, která přesahuje hranici, mohou přepravovat cestující přes hranici nebo na území té smluvní strany, na němž jsou usazeni. Provozovatelé autobusové a autokarové dopravy usazení ve Švýcarsku nesmějí přepravovat cestující mezi dvěma místy na německé straně hranice a provozovatelé usazení v EU nesmějí přepravovat cestující mezi dvěma místy na švýcarské straně hranice.
 Ustanovení čl. 20 odst. 2 dohody EU umožňuje nadále uplatňovat dříve založená práva podle dvoustranných dohod uzavřených mezi jednotlivými členskými státy EU a Švýcarskem, která byla v době uzavření dohody EU v platnosti, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci EU a nenarušují hospodářskou soutěž. Kabotáž v osobní autokarové a autobusové dopravě je ve vztazích se Švýcarskem možná v případě, že to stanovila dohoda mezi členským státem EU a Švýcarskem platná ke dni 21. června 1999. Ve skutečnosti žádná z dvoustranných dohod mezi členskými státy a Švýcarskem, které byly v té době v platnosti, nestanovila kabotážní práva na osobní autokarovou a autobusovou dopravu
 2
 .
 Dopisem ze dne 11. května 2017 sdělilo Německo Komisi, že v souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU by ocenilo, kdyby jej Unie zmocnila změnit jeho dvoustrannou dohodu o silniční dopravě se Švýcarskem z roku 1953
 3
 s cílem povolit kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi. V červnu 2018 na zasedání Výboru pro pozemní dopravu EU-Švýcarsko, zřízeného dohodou EU, sdělilo Švýcarsko Komisi, že má také zájem o takovou změnu dotčené dohody.
 Kabotáž v osobní autokarové a autobusové dopravě může zlepšit efektivnost dopravy, neboť umožňuje zvýšit vytíženost vozidla. EU se proto obecně staví příznivě k otevření trhu kabotáže, jak již učinila uvnitř EU v souladu s nařízením (ES) č. 1073/2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy
 4
 (dále jen „nařízení (ES) č. 1073/2009“). Povolení kabotáže v souvislosti s provozováním mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi Německem a Švýcarskem by umožnilo zvýšit konkurenceschopnost a efektivnost dotčených dopravců.
 Pravomoc EU
 V čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se stanoví, že


text:
„[v]e výlučné pravomoci Unie je rovněž uzavření mezinárodní smlouvy, pokud je její uzavření stanoveno legislativním aktem Unie nebo je nezbytné k tomu, aby Unie mohla vykonávat svou vnitřní pravomoc, nebo pokud její uzavření může ovlivnit společná pravidla či změnit jejich působnost“.
 Podle nařízení (ES) č. 1073/2009 mohou kabotáž v Unii za určitých podmínek provádět výlučně dopravci, kteří jsou držiteli licence Společenství. Mezinárodní závazky, které ostatním dopravcům, zejména dopravcům ze třetích zemí, umožňují, aby kabotáž prováděli, ovlivňují výše uvedené nařízení ve smyslu čl. 3 odst. 2 SFEU
 5
 .
 Kromě toho takové mezinárodní závazky rovněž ovlivňují dohodu EU, zejména její článek 20. Nejsou povoleny podle odstavce 1 uvedeného článku s výjimkou případů uvedených v jeho odstavci 2.
 V důsledku toho závazky, jako jsou závazky plánované Německem, spadají do výlučné pravomoci Unie. V souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU však může Unie zmocnit členské státy, aby jednaly v oblastech, v nichž má výlučnou pravomoc.
 Cílem tohoto návrhu je zmocnit Německo ke změně jeho stávající dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže při provozování mezinárodní osobní silniční autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech obou zemí.
 Postup
 Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství podle nařízení (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Dohoda EU v současnosti nepovoluje kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě. Avšak čl. 20 odst. 2 dohody EU výslovně umožňuje další uplatňování dříve založených kabotážních práv, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci EU a nenarušují hospodářskou soutěž. Dohoda mezi Německem a Švýcarskem, která by povolila kabotáž během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy, by nezměnila práva Švýcarska v rámci dohody EU. Změna již dříve existující dvoustranné dohody, která je omezena na kabotáž v příslušných příhraničních oblastech a na kterou se – pokud jde o nediskriminaci a nenarušení hospodářské soutěže – vztahují podmínky totožné s podmínkami stanovenými v čl. 20 odst. 2 dohody EU, je navíc v souladu s politikou, z níž vychází výjimka uvedená ve zmíněném ustanovení.
 V rámci EU je kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě povolena v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1073/2009. Článek 15 uvedeného nařízení povoluje kabotáž v rámci EU: 1) pro příležitostnou dopravu 2) pro zvláštní linkovou dopravu za předpokladu, že se zakládá na smlouvě uzavřené mezi organizátorem dopravy a dopravcem, a 3) pro linkovou dopravu prováděnou v rámci mezinárodní linkové dopravy s výjimkou dopravy uspokojující dopravní potřeby městského centra nebo aglomerace nebo dopravní potřeby mezi nimi a jejich okolím. Fungování uvedeného nařízení by bylo ovlivněno změnou dvoustranné dohody o silniční dopravě požadovanou Německem, ale vliv by byl dostatečně omezený, pokud by povolení bylo uděleno s výhradou podmínek uvedených výše.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Změna stávající dvoustranné dohody o silniční


text:
dopravě mezi Německem a Švýcarskem za účelem povolení kabotáže během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních regionech obou zemí by nebyla neslučitelná s žádnou jinou politikou Unie.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Právním základem tohoto návrhu je čl. 2 odst. 1 a článek 91 SFEU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie.
 •Proporcionalita
 Jediným cílem tohoto návrhu je zmocnit Německo podle čl. 2 odst. 1 SFEU ke změně jeho stávající dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže během provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech obou zemí. Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady proto nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
 •Volba nástroje
 Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství podle nařízení (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU. Navrhovaný akt, který má povahu individuálního zmocnění, má být přijat v reakci na odpovídající žádost Německa. Měl by proto mít formu rozhodnutí určeného Německu. Navrhované rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady tudíž představuje odpovídající nástroj ke zmocnění Německa, a to v souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU, aby jednalo v této záležitosti.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Tento návrh vychází z žádosti Německa a týká se pouze tohoto členského státu. Podobná žádost, která byla obdržena od Itálie, je předmětem souběžného postupu.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Tento návrh nemá žádný dopad na rozpočet Unie.
 2019/0107 (COD)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se Německo zmocňuje ke změně své stávající dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže v rámci provozování mezinárodní osobní silniční autokarové a autobusové dopravy v příhraničních oblastech mezi oběma zeměmi
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 2 odst. 1 a článek 91 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
 6
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 7
 ,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V souladu s čl. 20 odst. 1 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě zboží a cestujících po železnici a silnici
 8
 (dále jen „dohoda EU“) není povolena osobní autokarová a autobusová doprava mezi dvěma místy na území téže smluvní strany provozovaná dopravci usazenými na území druhé smluvní strany, známá jako kabotáž.
 (2)V souladu s čl. 20 odst. 2 dohody EU mohou být nadále uplatňována práva kabotáže podle dvoustranných dohod uzavřených mezi členskými státy Unie a Švýcarskem, které byly platné v době uzavření dohody EU, a to ke dni 21. června 1999, pokud nezakládají diskriminaci mezi dopravci usazenými v Unii a nenarušují


text:
hospodářskou soutěž. Dvoustranná dohoda o silniční dopravě mezi Německem a Švýcarskem z roku 1953
 9
 nepovoluje kabotáž během provozování osobní autokarové a autobusové dopravy mezi oběma zeměmi. Právo provádět kabotáž v důsledku případné změny této dohody proto nepatří mezi práva, na něž se vztahuje čl. 20 odst. 2 dohody EU.
 (3)Mezinárodní závazky, které umožňují dopravcům ze Švýcarska provádět kabotáž v Unii, mohou ovlivnit článek 20 dohody EU v rozsahu, v jakém toto ustanovení kabotáž nepovoluje.
 (4)Dále podle nařízení (ES) č. 1073/2009
 10
 mohou kabotáž v Unii za určitých podmínek provádět výlučně dopravci, kteří jsou držiteli licence Společenství. Mezinárodní závazky, které umožňují, aby dopravci ze třetích zemí bez takové licence prováděli činnost uvedeného druhu, mohou mít vliv na uvedené nařízení.
 (5)V důsledku toho tyto závazky spadají do výlučné vnější pravomoci Unie. Členské státy mohou takové závazky sjednat nebo přijmout pouze tehdy, pokud je k tomu zmocní Unie v souladu s čl. 2 odst. 1 SFEU.
 (6)Kabotáž provozovaná v rámci Unie dopravci ze třetích zemí, kteří nejsou držiteli licence Společenství podle nařízení (ES) č. 1073/2009, ovlivňuje fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, jak stanovil normotvůrce Unie nařízením (ES) č. 1073/2009. Je proto nezbytné, aby zmocnění podle čl. 2 odst. 1 SFEU udělil normotvůrce Unie, a to v souladu s legislativním postupem uvedeným v článku 91 SFEU.
 (7)Dopisem ze dne 11. května 2017 Německo požádalo o zmocnění ze strany Unie ke změně jeho dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže během provozování osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech obou zemí.
 (8)Kabotáž umožňuje zvětšit vytíženost vozidel, což zvyšuje hospodářskou efektivnost dopravy. Je proto vhodné povolit tyto činnosti v rámci provozování mezinárodní osobní autokarové a autobusové dopravy v příslušných příhraničních oblastech Švýcarska a Německa. To by mohlo dále posílit úzkou integraci těchto příhraničních oblastí.
 (9)Aby bylo zajištěno, že dotčená kabotáž nadměrně nezmění fungování vnitřního trhu autokarové a autobusové dopravy, stanovené v nařízení (ES) č. 1073/2009, mělo by její povolení podléhat podmínkám, že nezakládá diskriminaci mezi dopravci usazenými v Unii a nenarušuje hospodářskou soutěž.
 (10)Z téhož důvodu by kabotáž měla být povolena pouze v příhraničních oblastech Německa v rámci provozování autokarové a autobusové dopravy mezi Německem a Švýcarskem. Za tímto účelem je nezbytné vymezit příhraniční oblasti Německa ve smyslu tohoto rozhodnutí způsobem, který náležitě zohlední fungování nařízení (ES) č. 1073/2009 a zároveň umožní zvýšit efektivnost dotčené dopravy,
 PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Německo se zmocňuje ke změně své stávající dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem za účelem povolení kabotáže v příslušných příhraničních oblastech Německa a Švýcarska v rámci provozování autokarové a autobusové dopravy mezi oběma zeměmi, pokud mezi dopravci usazenými v Unii nezakládá diskriminaci a nenarušuje hospodářskou soutěž.
 Za příhraniční oblasti Německa se ve smyslu prvního pododstavce považují okresy Freiburg a Tübingen v Bádensku-Württembersku a okres Švábsko v Bavorsku.
 Článek 2
 Německo informuje Komisi o změně své dvoustranné dohody o silniční dopravě se Švýcarskem podle článku 1 tohoto rozhodnutí a oznámí jí znění uvedené dohody. Komise o tom informuje Radu a Evropský parlament.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je


text:
určeno Spolkové republice Německo.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přepravě zboží a cestujících po železnici a silnici (Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 91).
 (2)
 Třebaže podle poslední věty čl. 20 odst. 2 dohody EU jsou odpovídající práva uvedena v příloze 8 zmíněné dohody, v příloze 8 zmíněné dohody jsou v současnosti uvedena pouze práva na přepravu cestujících v trojstranné dopravě (podle čl. 19 odst. 2 dohody EU), nikoli práva na kabotáž.
 V roce 2007 Francie pozměnila svou dvoustrannou dohodu o silniční dopravě se Švýcarskem z roku 1951, aby umožnila kabotáž v příhraničních oblastech obou zemí v rámci provozování linkové přeshraniční dopravy mezi oběma zeměmi. Francie je nyní jedinou zemí, která má se Švýcarskem dohodu umožňující kabotáž v silniční osobní autokarové a autobusové dopravě.
 (3)
 Znění dohody lze vyhledat na internetu pod číslem „0.741.619.136“ v systematické sbírce spolkových právních předpisů (
 https://www.admin.ch/gov/de/start/bundesrecht/systematische-sammlung.html
 ).
 (4)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh autokarové a autobusové dopravy a o změně nařízení (ES) č. 561/2006 (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 88).
 (5)
 Ohledně podobné situace viz posudek 2/15 Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. května 2017, EU:C:2017:376, body 189 a 190.
 (6)
 Úř. věst. C , , s. .
 (7)
 Úř. věst. C , , s. .
 (8)
 Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 91.
 (9)
 Znění lze vyhledat pod číslem „0.741.619.136“ v systematické sbírce švýcarských spolkových právních předpisů.
 (10)
 Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 88.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 3.2.2017
 COM(2017) 54 final
 2017/0017(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se mění směrnice 2003/87/ES, aby dále platila stávající omezení rozsahu činností v oblasti letectví a aby se připravilo provádění celosvětového tržního opatření od roku 2021
 (Text s významem pro EHP)
 {SWD(2017) 30 final}{SWD(2017) 31 final}
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Emise skleníkových plynů z činností v oblasti letectví významně rostou. Odhaduje se, že bez dalších opatření se emise oxidu uhličitého (CO2) pocházejícího z mezinárodní letecké dopravy v porovnání s rokem 2010 do roku 2050 téměř zečtyřnásobí. Několik studií ukazuje, že pouhá technická a provozní opatření, včetně norem pro CO2 pro letadla nebo využívání udržitelných biopaliv, nepostačují pro omezení emisí z letecké dopravy, a ke snížení jejich růstu je tedy nutné použít tržní opatření. Hrozí, že výrazný nárůst emisí skleníkových plynů z odvětví letecké dopravy zmaří úsilí EU i ostatního světa, pokud jde o účinný boj proti změně klimatu.
 V roce 2008 stála EU v čele při řešení emisí skleníkových plynů z letecké dopravy a do systému EU pro obchodování s emisemi („EU ETS“) zařadila rovněž lety mezi letišti v Evropském hospodářském prostoru („lety uvnitř EHP“) a lety mezi letišti v Evropském hospodářském prostoru („EHP“) a letišti ve třetích zemí („lety mimo EHP“). To napomohlo dosažení dohody v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví („ICAO“) ohledně postupu pro zavedení celosvětového tržního opatření pro řešení otázky emisí z mezinárodní letecké dopravy, který byl zahájen v roce 2013. Letecká doprava díky tomu také může přispět k cíli EU v oblasti klimatu, kterým je snížení emisí o 20 % do roku 2020 ve srovnání s úrovněmi z roku 1990. V očekávání přijetí dohody v rámci ICAO a s cílem podpořit celosvětové opatření pro omezení emisí z mezinárodní letecké dopravy v rámci ICAO EU dočasně, do roku 2016, omezila oblast působnosti EU ETS na lety uvnitř EHP. EU čeká na výsledky ICAO, na jejichž základě posoudí oblast působnosti EU ETS, pokud jde o lety mimo EHP. Pokud nedojde k žádným změnám směrnice o EU ETS, bude od roku 2017 automaticky znovu uplatněna plná oblast působnosti EU ETS.
 V říjnu 2014 se Evropská rada dohodla na rámci politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Ústředním bodem tohoto rámce do roku 2030 je závazný cíl snížit v EU do roku 2030 celkové emise skleníkových plynů z EU nejméně o 40 %, pod úroveň z roku 1990. Abychom tohoto cíle dosáhli hospodárně, budou odvětví, na která se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi (EU ETS), muset snížit své emise o 43 % ve srovnání s rokem 2005 a odvětví mimo systém obchodování s emisemi budou muset snížit své emise o 30 % ve srovnání s rokem 2005. Díky tomu mohla EU v rámci Pařížské dohody uskutečnit svůj příspěvek, který je závazkem platným pro celé hospodářství a vztahuje se také na emise z letectví. EU je odhodlána svým dílem přispět k cíli v oblasti klimatu podle Pařížské dohody, kterým je udržet globální oteplování výrazně pod


text:
2 stupni Celsia ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí, a bude dál usilovat o to, aby udržela nárůst teploty do 1,5 stupně Celsia. Stejně tak je EU odhodlána přispět k ambicióznímu cíli stanovenému Mezinárodní organizací pro civilní letectví, podle kterého by celosvětové čisté emise CO2 z mezinárodní letecké dopravy již neměly přesáhnout úroveň z roku 2020 („uhlíkově neutrální růst“ neboli „CNG 2020“).
 V říjnu 2016 se ICAO na svém 39. shromáždění dohodla na usnesení o celosvětovém tržním opatření („global market-based measure“ neboli „GMBM“), kterým se má globálně řešit nárůst emisí z mezinárodní letecké dopravy od roku 2021, a to prostřednictvím systému vyrovnání, jehož cílem je dosáhnout ambiciózní cíl stabilizace emisí z mezinárodní letecké dopravy na úrovni roku 2020. Během první fáze GMBM (2021–2026) je účast na tomto opatření výslovně dobrovolná. Od počátku druhé fáze v roce 2027 by GMBM měly uplatňovat všechny země se silně rozvinutou leteckou dopravou. EU a její členské státy vyjádřily úmysl uplatňovat GMBM již během jeho dobrovolné fáze. Zatímco ohledně ambiciózního cíle a základního prvku GMBM (vyrovnání) bylo dosaženo dohody, v rámci ICAO je stále ještě nutné rozpracovat a dohodnout řadu důležitých otázek, které jsou klíčové pro účinnost a ekologickou vyváženost GMBM z hlediska klimatu, a to ještě před jeho provedením v roce 2021. Případná zpoždění při schvalování těchto otázek představují riziko pro zavedení GMBM. Tím by se rovněž zpozdilo provedení v právních předpisech zemí, které je klíčové, jelikož konkrétní zavedení GMBM vychází z těchto vnitrostátních a regionálních opatření.
 Podle stávajících právních předpisů musí Komise posoudit výsledky 39. shromáždění ICAO a v této souvislosti přezkoumat oblast působnosti EU ETS, pokud jde o lety do EHP a z EHP. Pokud nedojde ke změně stávajících právních předpisů, začne znovu platit původní oblast působnosti EU ETS (tj. včetně letů mimo EHP). Jelikož se ICAO dohodla na GMBM, EU podporuje jeho dokončení a včasné zavedení a zamýšlí provést GMBM od roku 2021, považovalo se za nutné přezkoumat právní předpisy týkající se EU ETS.
 Aby se mezinárodním jednáním o nevyřešených otázkách ohledně pravidel a řízení nutných pro provedení GMBM dodal další impuls, navrhuje se uplatňovat EU ETS s omezenou oblastí působnosti i po roce 2016 (tj. pokud jde o lety mezi letišti v EHP, jak je stanoveno v nařízení č. 421/2014). Jakmile budeme vědět více o povaze a obsahu právních nástrojů přijatých ICAO pro provedení GMBM a o záměrech našich mezinárodních partnerů, pokud jde o provádění GMBM, bude provedeno další posouzení a přezkum EU ETS pro období po roce 2020. Tím se také náležitě zohlední nezbytná soudržnost se závazkem platným pro celé hospodářství, který EU přijala v rámci Pařížské dohody, a jí dohodnutý cíl, kterým je snížit emise skleníkových plynů v EU do roku 2030 o 40 % ve srovnání s úrovní roku 1990.
 Aby se zaručila právní jistota ohledně dodržování právních předpisů upravujících ETS v roce 2017, je důležité, aby Evropský parlament a Rada tento návrh urychleně schválily, nejlépe do konce roku 2017.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Tento návrh obecně zachovává přístup platných politických ustanovení


text:
pro oblast ETS, která stanoví směrnice o EU ETS, nicméně patřičně zohledňuje nový a další vývoj v ICAO, zejména dohodu, které bylo dosaženo ohledně GMBM. Evropská rada výslovně vyzvala k pokračování stávající struktury politiky EU ETS a poskytla pokyny ke konkrétním otázkám, které je třeba vyjasnit v období 2021 až 2030. V souladu s obdrženými pokyny navrhla Evropská komise v červenci 2015 legislativní návrh na revizi EU ETS, pokud jde o stacionární zařízení pro období po roce 2020. Tento návrh se nezabýval otázkami ohledně zahrnutí letectví do EU ETS, jelikož bylo považováno za nevhodné učinit tak před 39. shromážděním ICAO, které se konalo v říjnu 2016. Tento návrh, který se zabývá emisemi z letectví, nyní, v souladu se závěry Evropské rady, zachovává přístup k řešení emisí z vnitroevropských letů v rámci EU ETS. Stávající návrh doplňuje širší přezkum ETS, který navrhla Komise v červenci 2015 a který je nyní předmětem postupu spolurozhodování.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Návrh stanoví provádění části rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 jako klíčový prvek pro vybudování odolné energetické unie s progresivní politikou v oblasti změny klimatu. Doplňující legislativní návrhy již byly vypracovány, aby se napomohlo dosažení různých cílů, na nichž se dohodla Evropská rada. Tyto návrhy by měly usnadnit dosažení cílů v oblasti klimatu, které se týkají ETS, i cílů, které s ETS nesouvisejí. Kromě toho se strategie Komise v oblasti letectví a strategie pro nízkoemisní mobilitu zabývají opatřeními k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů v dopravě, která jsou součástí úsilí EU o dekarbonizaci, ke které se EU zavázala, a to i s ohledem na program Horizont 2030.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Články 191 až 193 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) potvrzují a upřesňují pravomoci EU v oblasti změny klimatu. Právním základem tohoto návrhu je článek 192 Smlouvy o fungování EU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Směrnice o EU ETS je stávajícím politickým nástrojem EU, jenž bude platit i po roce 2020. V souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o fungování Evropské unie lze cílů návrhu, který tento nástroj mění, dosáhnout pouze prostřednictvím návrhu Komise na úrovni EU.
 Opatření na úrovni EU a tam, kde je to možné, na celosvětové úrovni jsou účinnější než opatření na úrovni členských států z důvodu přeshraničních vlivů změny klimatu a z důvodu povahy letectví, která je z velké části nadnárodní. Opatřením na úrovni EU lze nejúčinněji dosáhnout vlastních cílů EU i mezinárodních cílů v oblasti klimatu a zajistit harmonizované provádění GMBM v EU. Tím lze zajistit, aby odvětví letectví přiměřeně přispělo ke snižování dopadů změny klimatu, a zároveň zachovat mezinárodní konkurenceschopnost odvětví letectví EU a na vnitřním trhu EU nadále zachovat rovné podmínky.
 •Proporcionalita
 Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, protože nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů EU v oblasti snižování emisí skleníkových plynů do roku 2020 a 2030, a současně nákladově efektivním způsobem zajišťuje řádné fungování vnitřního trhu a usnadňuje dokončení pravidel pro provádění GMBM.
 •Volba nástroje
 Tento návrh nařízení navazuje na


text:
nařízení (EU) č. 421/2014, které bylo přijato v návaznosti na shromáždění ICAO v roce 2013. Stejně jako u nařízení (EU) č. 421/2014 je důležité, aby tento návrh urychleně přijal Evropský parlament a Rada, aby mohl být účinný již v době, kdy začnou platit příští závazky týkající se souladu s předpisy v rámci EU ETS, k čemuž má dojít v březnu a dubnu 2018. Pokud k revizi nedojde, ETS získá zpět svou původní oblast působnosti. Je tedy zapotřebí, aby tento návrh přijal Evropský parlament a Rada a aby vstoupil v platnost nejpozději začátkem roku 2018, aby měli provozovatelé letadel právní jistotu a srozumitelnost, neboť by jinak museli v souladu se směrnicí 2003/87/ES vyřadit do 30. dubna 2018 povolenky na všechny své emise z letů do třetích zemí a ze třetích zemí.
 Má se za to, že vzhledem k tomu, že je k dispozici málo času, lze cíle tohoto návrhu dosáhnout nejlépe prostřednictvím nařízení. Nařízení jsou přímo použitelná ve všech členských státech a jsou závazná v celém rozsahu, a tudíž jsou nejvhodnější pro dosažení včasného a jednotného provedení změn ještě předtím, než skončí lhůty týkající se souladu s předpisy pro rok 2017, tj. v březnu a dubnu 2018.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 V rámci přezkumu EU ETS pro období 2021–2030 byla v rámci posouzení dopadů vyhodnocena i stávající směrnice o ETS a toto vyhodnocení bylo zohledněno při posuzování různých možností politiky. K hodnocení ex post či kontrole účelnosti EU ETS, pokud jde konkrétně o oblast letectví, nedošlo, jelikož EU ETS nebyl nikdy v této oblasti uplatněn v plném rozsahu, třebaže byl tak původně navržen. Změny oblasti působnosti EU ETS, pokud jde o oblast letectví, byly provedeny na základě rozsáhlého posouzení, které mělo vyřešit obavy a zohlednit námitky vznesené vůči tomuto opatření, jak bylo původně navrženo, a zároveň zachovat rovné zacházení se všemi provozovateli na stejných trasách. Posouzení dopadů z roku 2013
 1
 , které je připojeno k návrhu nařízení (EU) č. 421/2014, jakož i posouzení dopadů, které je připojeno k tomuto návrhu, spolu se zprávami o trhu s uhlíkem, jež připravila Komise, a akčním plánem EU pro ICAO, který Komise předložila ICAO, účinně hodnotí a posuzují účinnost a fungování směrnice o EU ETS s ohledem na oblast letectví. Ty jsou považovány za dostatečné, pokud jde o zpětné hodnocení a kontrolu účelnosti směrnice o EU ETS v souvislosti s letectvím.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Ohledně přezkumu EU ETS v návaznosti na shromáždění organizace ICAO v roce 2016 se konala veřejná internetová konzultace, která trvala dvanáct týdnů, od 7. března do 30. května 2016. Většina skupin zúčastněných stran celkově souhlasila s tím, že by měly být dohodnuty ambiciózní cíle pro snížení emisí z mezinárodní letecké dopravy a že tržní opatření jsou vhodné nástroje ke snížení emisí z mezinárodní letecké dopravy. Objevily se však odlišné názory ohledně žádoucí úrovně ambicí a konkrétních mechanismů ke snížení emisí. Některé zúčastněné strany se domnívají, že EU ETS by měl i po roce


text:
2017 mít současnou oblast působnosti omezenou na lety uvnitř EHP, zatímco jiné strany se domnívaly, že by měl zpět získat plnou oblast působnosti (včetně letů do třetích zemí a ze třetích zemí). Pokud jde o období po roce 2020, řada respondentů uvedla, že možnosti, které se ohledně EU ETS zvolí, by měly záviset na úrovni ambicí, povaze, rozsahu a environmentální integritě nebo účinnosti dohody, které bylo dosaženo na shromáždění ICAO v roce 2016. Na rozvoji konstruktivních dvoustranných a mnohostranných vztahů se zúčastněnými stranami a třetími zeměmi se bude Komise podílet i nadále.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Pokud jde o odhady celkových světových emisí skleníkových plynů, posouzení dopadů použilo zprávu „United Nations Enironmental Programme’s Emission Gap Report 2015“ a pátou hodnotící zprávu Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC). Co se týče prognóz celkových emisí skleníkových plynů v EU, vycházelo se ze zpráv Evropské agentury pro životní prostředí. Studie vycházela z příslušných údajů uvedených ve zprávách ICAO týkajících se životního prostředí, zejména pokud jde o emise a prognózy emisí z mezinárodní letecké dopravy, stejně jako o možnost, jak u mezinárodní letecké dopravy snížit emise pomocí technických a operačních opatření. Při vytváření podkladových ekonometrických modelů a analýz byly použity údaje o očekávaném růstu odvětví letecké dopravy uvedené ve zprávě ICAO o životním prostředí.
 •Posouzení dopadů
 Posouzení dopadů analyzuje různé možnosti, jak pro období před rokem 2020, tak pro období od roku 2021. Pokud jde o období před rokem 2020, posuzuje se pokračování působnosti uvnitř EHP a alternativní postup, při kterém by se EU ETS vztahoval na všechny lety odlétající z EHP, tyto možnosti se také srovnávají se základním scénářem, kterým je plná působnost. Co se týče období po roce 2020, všechny možnosti předpokládají, že GMBM se bude vztahovat na lety ze třetích zemí a do třetích zemí. Jedna z možností rovněž předpokládá, že emise vypouštěné v EHP jsou kompenzovány prostřednictvím GMBM, zatímco druhá možnost zachovává povinnosti EU ETS týkající se letů uvnitř EHP. Další možnosti zvažují změny EU ETS, pokud jde o lety uvnitř EHP, s cílem dosáhnout určitého sblížení s GMBM (v tom případě funguje EU ETS na základě vyrovnání), nebo kombinovat oba systémy (v tom případě se EU ETS vztahuje na emise, které nejsou předmětem GMBM).
 Z posouzení dopadů vyplynulo, že zachování současné oblasti působnosti EU ETS vztahující se na lety uvnitř EHP by bylo nejvhodnější možností pro období 2017–2020 a díky ní by letectví mohlo podle očekávání přispět ke splnění cíle v oblasti klimatu do roku 2020. Tuto možnost by rovněž uvítaly třetí země a pro ICAO by poskytla impuls k dokončení zbývajících pravidel nezbytných k provedení GMBM a byla by proveditelná s velmi nízkými správními náklady, neboť tento systém je již zaveden a všemi velmi uspokojivě respektován. Globální opatření na snížení emisí z tohoto odvětví by se maximalizovalo tím, že se usnadní skutečné provedení GMBM, které se očekává od roku 2021.
 V posouzení dopadů byly rovněž analyzovány různé možnosti pro období po roce 2020 a bylo ukázáno, zda a jak by přispěly ke splnění cílů EU v


text:
oblasti klimatu pro rok 2030. Nicméně vzhledem k nejistotám, které dosud negativně ovlivňují konkrétní provedení GMBM, se v této fázi považuje za předčasné přijímat rozhodnutí o režimu po roce 2020, avšak jsme připraveni přezkoumat situaci včas předtím, než podle očekávání začne fungovat GMBM.
 •Účelnost a zjednodušování právních předpisů
 Aby se pro nejmenší provozovatele letadel snížila administrativní zátěž, výjimka pro provozovatele letadel neobchodní letecké dopravy, kteří ročně vypouštějí méně než 1 000 tun CO2, by měla platit po dobu dalších deseti let.
 •Základní práva
 Návrh dodržuje základní práva a zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie. Zejména přispívá k cíli vysoké úrovně ochrany životního prostředí v souladu se zásadou udržitelného rozvoje, jak je stanovena v článku 37 Listiny základních práv Evropské unie.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 V reakci na pokrok, jehož bylo dosaženo na 39. zasedání shromáždění ICAO, a s cílem urychlit úspěšné provedení GMBM, jehož cílem je snížit od roku 2021 emise z mezinárodní letecké dopravy, se navrhuje změnit činnosti v oblasti letectví, na které se vztahuje EU ETS. Navrhuje se prodloužit platnost stávajícího přístupu k uplatňování EU ETS, jak je stanoveno v nařízení č. 421/2014, na období po roce 2016, dokud nebude dostatečně jasná povaha a obsah právních nástrojů přijatých ICAO k provádění GMBM, aby Evropská komise mohla provést další posouzení EU ETS a přezkoumat jej pro období po roce 2020. V důsledku tohoto přístupu by mělo být provozovatelům letadel od roku 2017 přiděleno stejné množství povolenek jako v roce 2016. Očekává se, že tato opatření by měla být uplatňována již na přidělování povolenek na rok 2017. Provádění EU ETS v tomto roce, dokud pozměňovací návrh nevstoupí v platnost, by s ním tedy mělo být co nejvíce konzistentní a mělo by být v souladu s očekávaným konečným výsledkem procesu spolurozhodování.
 Cílem tohoto návrhu je udržet současný vysoce pozitivní dopad na životní prostředí systému EU ETS, který ke snížení emisí každý rok přispívá přibližně 17 miliony tun CO2. To znamená, že letecká doprava v rámci Evropského hospodářského prostoru přispívá k úsilí o snížení emisí v EHP jako ostatní hospodářská odvětví. Návrh má současně zajistit, aby EU i nadále dosahovala významných snížení emisí z letecké dopravy prostřednictvím EU ETS, a v souladu s cíli EU v oblasti klimatu zachovává dynamiku práce v ICAO na skutečném zavedení GMBM s cílem maximalizovat výsledek globálního snižování emisí. Ustanovení o změnách je pozitivním signálem svědčícím o záměru EU uplatňovat GMBM.
 •Článek 1, kterým se mění směrnice 2003/87/ES
 Tímto návrhem se mění článek 28a směrnice, doplňují dva další články (28b a 28c) a mění její příloha I.
 Článek 28a
 Dochází ke změnám článku 28a směrnice o EU ETS týkajícího se odchylek platných před provedením mezinárodní dohody o uplatňování jednotného celosvětového tržního opatření. Podle stejného přístupu, který je v nařízení (EU) č. 421/2014 stanoven pro období 2013–2016, byly lety do a z nejvzdálenějších regionů a třetích zemí vyňaty pro období od roku 2016 a po něm z působnosti směrnice o EU ETS, přičemž lety


text:
mezi letišti v EHP zůstávají plně pokryty. Vzhledem k tomu, že oblast působnosti zůstává stejná jako v roce 2016, obdrží provozovatelé letadel stejné množství bezplatných povolenek jako v roce 2016, poměrně k letecké činnosti uvnitř EHP, a lineární faktor snížení použitelný na všechna odvětví, na která se vztahuje směrnice o EU ETS, bude platit až od roku 2021. Přidělování povolenek ze zvláštní rezervy by mělo být upraveno stejně, a tudíž musí být množství vydaných povolenek přizpůsobeno oblasti působnosti uvnitř EHP. Částky, které mají být přiděleny v dražbě, by měly také zůstat stejné jako v roce 2016. Systém se bude vztahovat na lety se zeměmi, s nimiž bude dosaženo dvoustranné dohody o propojení obchodních systémů stanovujících stropy emisí, a to pouze v souladu s podmínkami takové dohody.
 Článek 28b
 Nový článek 28b se do směrnice o EU ETS zavádí s cílem připravit provedení celosvětového tržního opatření od roku 2021. Podle tohoto článku musí Komise podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o mezinárodním vývoji, který má význam pro provedení GMBM, jakož i o opatřeních přijatých třetími zeměmi za účelem provedení GMBM. Komise proto musí zvážit možnosti, jak prostřednictvím revize směrnice o EU ETS provést příslušné nástroje ICAO do práva Unie. Ke zprávě mohou být případně přiloženy legislativní návrhy.
 Článek 28c
 Rovněž za účelem přípravy provedení GMBM je Komise zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci, aby pro provozovatele letadel stanovila náležité monitorování, podávání zpráv a ověřování týkající se emisí pro účely provádění celosvětového tržního opatření, které se připravuje v ICAO.
 Příloha I
 Příloha I směrnice 2003/87/ES se mění tím, že se prodlužuje platnost výjimky pro provozovatele letadel neobchodní letecké dopravy, kteří vypouštějí méně než 1 000 tun CO2 ročně, a to z roku 2020 na rok 2030. Tento přístup se ukázal být účinným opatřením, které značně snižuje administrativní zátěž nutnou pro provádění EU ETS, a zároveň se prostřednictvím EU ETS dále dosahuje podstatného snížení emisí. Tato výjimka sníží počet provozovatelů letadel regulovaných členskými státy přibližně o 2 200, na které připadá pouze 0,2 % emisí.
 2017/0017 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se mění směrnice 2003/87/ES, aby dále platila stávající omezení rozsahu činností v oblasti letectví a aby se připravilo provádění celosvětového tržního opatření od roku 2021
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
 2
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 3
 ,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která se konala v Paříži ve dnech 30. listopadu až 12. prosince 2015, byla přijata mezinárodní dohoda, která má posílit celosvětovou reakci na změnu klimatu. Pařížská dohoda stanoví mimo jiné dlouhodobý cíl v souladu s cílem udržet globální nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C ve srovnání s úrovní před


text:
průmyslovou revolucí a usilovat o to, aby tento nárůst nepřesáhl 1,5 °C. Pařížská dohoda byla schválena jménem Unie rozhodnutím Rady (EU) 2016/1841. Pařížská dohoda vstoupila v platnost dne 4. listopadu 2016. V zájmu dosažení cíle Pařížské dohody smluvní strany připraví, oznámí a zachovají po sobě jdoucí vnitrostátně stanovené příspěvky.
 (2)Environmentálními cíli Unie, jak je uvedeno v článku 191 Smlouvy, je zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví a podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu.
 (3)Závazný cíl ve výši minimálně 40% snížení domácích emisí skleníkových plynů z celého hospodářství do roku 2030 ve srovnání s rokem 1990 stanovila Evropská rada ve dnech 23. – 24. října 2014. Rada na svém zasedání dne 6. března 2015 formálně schválila tento příspěvek Unie a jejích členských států jako jejich zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek v rámci Pařížské dohody. Závěry Evropské rady z října 2014 předpokládaly, že tohoto cíle Unie dosáhne společně a co nejhospodárnějším způsobem a ke snížením dojde do roku 2030 v porovnání s rokem 2005 v rámci EU ETS (o 43 %) a v odvětvích mimo EU ETS o 30 %. K dosažení tohoto snížení emisí by měla přispět všechna odvětví ekonomiky.
 (4)Unie a její členské státy se snaží prosazovat mezinárodní dohody o snížení dopadů emisí skleníkových plynů z letecké dopravy od roku 1997 a od roku 2008 mají platnou právní úpravu, která má omezit dopady změny klimatu způsobené činnostmi v oblasti letectví prostřednictvím systému EU pro obchodování s emisemi (EU ETS), který funguje od roku 2005. S cílem dosáhnout pokroku v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) Unie přijala dvakrát časově omezené odchylky od EU ETS s cílem omezit povinnosti dodržování předpisů, pokud jde o emise z letů mezi letišti nacházejícími se v zemích Evropského hospodářského prostoru (EHP), přičemž s provozovateli letadel na stejných trasách bylo zacházeno stejně bez ohledu na to, kde jsou usazeni. Nejnovější odchylka od EU ETS, nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 421/2014, omezila povinnosti dodržování předpisů pro lety uvnitř EHP v období 2013 až 2016 a předpokládala možné změny oblasti působnosti systému, pokud jde o činnosti prováděné na letiště a z letišť nacházejících se mimo EHP od 1. ledna 2017 v návaznosti na přezkum stanovený v uvedeném nařízení.
 (5)S ohledem na usnesení přijaté na 39. shromáždění ICAO v říjnu 2016 o provádění celosvětového tržního opatření od roku 2021 s cílem vyrovnat emise z mezinárodní letecké dopravy, které překračují úroveň roku 2020, se považuje za vhodné, aby i nadále platila stávající odchylka, dokud nebude dosaženo dalšího pokroku ohledně skladby a provádění celosvětového tržního opatření. V tomto ohledu plánuje ICAO přijetí norem a doporučených postupů s cílem doplnit uvedené usnesení a provést celosvětový systém na rok 2018. Pro jeho konkrétní zavedení však budou muset členové ICAO přijmout opatření na vnitrostátní úrovni. ICAO musí také vyvinout mechanismy řízení, včetně systému registru. V této souvislosti by měla být prodloužena stávající odchylka od povinností EU ETS pro lety do třetích zemí a ze


text:
třetích zemí, s výhradou přezkumu provádění režimu ICAO, s cílem podpořit dynamiku v ICAO a usnadnit zavedení režimu ICAO. Prodloužení platnosti odchylky by mělo vést k tomu, že množství povolenek, které mají být vydraženy a bezplatně vydány (včetně povolenek ze zvláštní rezervy), by mělo být stejné jako množství v roce 2016 a mělo by být v poměru ke snížení počtu povinně vyřazených povolenek.
 (6)Vzhledem k tomu, že klíčové prvky celosvětového tržního opatření musí být ještě vypracovány a že jeho provádění závisí na vnitrostátních právních předpisech, které mají přijmout jednotlivé státy a regiony, považuje se za vhodné, aby před začátkem fungování celosvětového tržního opatření ICAO, až bude jasná povaha a obsah těchto právních nástrojů, proběhl přezkum a aby byla podána zpráva Evropskému parlamentu a Radě. Uvedená zpráva by se měla zabývat všemi normami nebo jinými nástroji přijatými v rámci ICAO, opatřeními přijatými třetími zeměmi k provedení celosvětového tržního opatření, jež má být na emise uplatňováno od roku 2021, a dalším důležitým mezinárodním vývojem (např. pravidly Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Pařížskou dohodou o trzích s uhlíkem a uhlíkovém účetnictví). Tato zpráva by měla také uvádět, jak by mohly být tyto nástroje prostřednictvím revize směrnice o EU ETS provedeny do práva Unie. Případně by měla také posoudit pravidla platná pro lety uvnitř EHP. K této zprávě by měl být případně připojen příslušný návrh Evropskému parlamentu a Radě, který bude v souladu s požadavkem zajistit příspěvek letectví k závazku Unie snížit emise skleníkových plynů do roku 2030, který platí pro celé hospodářství.
 (7)Za účelem přijímání nelegislativních aktů s obecnou působností, kterými se doplňují nebo mění některé nepodstatné prvky legislativního aktu, by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, aby mohla přijmout opatření pro monitorování, podávání zpráv a ověřování emisí platná pro provozovatele letadel pro účely celosvětového tržního opatření, které se připravuje v ICAO. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016. Zejména v zájmu zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států, přičemž odborníci těchto dvou orgánů mají systematicky přístup na zasedání odborných skupin Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.
 (8)V rámci zjednodušení a s cílem snížit nejmenším provozovatelům letadel administrativní zátěž by provozovatelé letadel neobchodní letecké dopravy, kteří vypouštějí méně než 1000 tun CO2 ročně, měli být i nadále považováni za provozovatele splňující požadavky směrnice 2003/87/ES, a to v období příštích deseti let, během kterých by mělo být vypracováno opatření tak, aby v budoucnu ke snížení emisí přispívali všichni provozovatelé.
 (9)Je nezbytné poskytnout provozovatelům letadel a vnitrostátním orgánům právní jistotu s ohledem na uplynutí lhůty pro vyřazení povolenek (dne 30. dubna 2018), jak je uvedeno ve směrnici 2003/87/ES. Toto nařízení by tedy mělo být uplatňováno ode dne jeho vyhlášení v Úředním věstníku


text:
Evropské unie.
 (10)Směrnice 2003/87/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Směrnice 2003/87/ES se mění takto:
 1)Článek 28a se mění takto:
 a)odstavec 1 se mění takto:
 i.písmena a) a b) se nahrazují tímto:
 a)„veškeré emise z letů na letiště nebo z letišť v zemích mimo Evropský hospodářský prostor (EHP) za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013, s výhradou přezkumu uvedeného v článku 28b;
 b)veškeré emise z letů mezi letištěm, které se nachází v některém z nejvzdálenějších regionů ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování EU, a letištěm nacházejícím se v jiném regionu EHP za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2013, s výhradou přezkumu uvedeného v článku 28b.“;
 ii.písmeno c) se zrušuje;
 b)odstavec 2 se mění takto:
 i.první pododstavec se nahrazuje tímto:
 „Odchylně od ustanovení článků 3d až 3f, a dokud nevstoupí v platnost změny v návaznosti na přezkum podle článku 28b, se od 1. ledna 2017 provozovatelům letadel každý rok vydá počet povolenek, který odpovídá množství roku 2016. Od roku 2021 se na tento počet povolenek uplatní lineární faktor podle článku 9.“;
 ii.třetí pododstavec se zrušuje;
 c)odstavec 4 se nahrazuje tímto:
 „4. Odchylně od čl. 3d odst. 3 se počet povolenek, které mají být jednotlivými členskými státy vydraženy od 1. ledna 2013, sníží tak, aby odpovídal podílu přidělených emisí z letecké dopravy u letů, které nepodléhají odchylkám stanoveným v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku.“;
 d)odstavec 7 se nahrazuje tímto:
 „Odstavec 1 se použije na země, s nimiž bylo dosaženo dohody podle článku 25 nebo článku 25a, pouze v souladu s podmínkami této dohody“.
 2)Vkládají se nové články 28b a 28c, které znějí:
 „Článek 28b
 Předkládání zpráv Komisí o provádění celosvětového tržního opatření ICAO
 1.Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o příslušných normách ICAO nebo jiných právních nástrojích, jakož i o opatřeních přijatých třetími zeměmi na vnitrostátní úrovni s cílem provést celosvětové tržní opatření, aby se začalo uplatňovat na emise od roku 2021, a o dalším relevantním vývoji na mezinárodní úrovni.
 2.Zpráva by se měla zabývat způsoby, jak prostřednictvím revize této směrnice provést tyto nástroje ICAO v právu Unie. Zpráva případně posoudí také pravidla platná pro lety uvnitř Evropského hospodářského prostoru (EHP).
 3.Ke zprávě mohou být případně připojeny návrhy určené Evropskému parlamentu a Radě, kterými se mění, ruší, rozšiřují nebo nahrazují odchylky podle článku 28a, v souladu se závazkem Unie snížit do roku 2030 emise skleníkových plynů v celém hospodářství.
 Článek 28c
 Ustanovení pro monitorování, podávání zpráv a ověřování za účelem provádění celosvětového tržního opatření
 1.Komise přijme ustanovení pro náležité monitorování, podávání zpráv a ověřování emisí pro účely provádění celosvětového tržního opatření, které se připravuje v ICAO. Tato ustanovení jsou založena na stejných zásadách jako nařízení uvedené v čl. 14 odst. 1 a zajišťují, aby byly předkládané zprávy o emisích ověřeny v souladu s článkem 15.
 2.Komisi je svěřena pravomoc přijmout akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem [23].“.
 3)V písmeni k) přílohy I se rok „2020“ nahrazuje rokem „2030“.
 Článek 2
 Toto nařízení vstupuje