text:
jejich žádost v průběhu vyšetřování a soudních řízení v souvislosti s trestnými činy zavedenými podle této úmluvy.
 Článek 56 – Ochranná opatření
 1.
 Smluvní strany přijmou legislativní nebo jiná opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů obětí, včetně zajištění jejich zvláštních potřeb jako svědků ve všech fázích vyšetřování a soudního řízení, a to zejména tím, že:
 a)
 zajistí ochranu obětí, jejich rodin a svědků před zastrašováním, odplatou a opakovanou viktimizací;
 b)
 zajistí, aby byly oběti alespoň v případech, kdy by ony a jejich rodiny mohly být vystaveny nebezpečí, informovány o tom, že pachatel utekl nebo byl částečně nebo úplně propuštěn;
 c)
 je za podmínek stanovených vnitrostátním právem poučí o jejich právech a službách, které jsou jim k dispozici, a o vyřízení jejich trestního oznámení, o bodech obžaloby, o obecném průběhu vyšetřování nebo řízení, a jejich roli v rámci řízení, jakož i o výsledcích jejich případů;
 d)
 jim způsobem odpovídajícím pravidlům vnitrostátního práva zajistí možnost být slyšen, předložit důkazní prostředky a přednést své názory, potřeby a obavy, přímo nebo skrze prostředníka, a aby tyto byly brány v úvahu;
 e)
 jim poskytnout náležité podpůrné služby k zajištění, aby jejich práva a zájmy mohly být řádně předneseny a zohledněny;
 f)
 zajistí, aby mohla být přijata opatření na ochranu soukromí a podoby oběti;
 g)
 zajistí, aby se tam, kde je to možné, oběti a pachatelé trestných činů nedostali na soudech a vyšetřovacích služebnách do styku;
 h)
 poskytnou obětem nezávislé a kvalifikované tlumočníky, jestliže jsou oběti účastníky řízení nebo jestliže předkládají důkazní prostředky;
 i)
 umožní obětem vypovídat v souladu s pravidly svého vnitrostátního práva v soudní síni bez jejich osobní přítomnosti nebo alespoň bez přítomnosti údajného pachatele, a to zejména prostřednictvím využití vhodných komunikačních technologií, pokud jsou tyto k dispozici.
 2.
 Dětské oběti a dětskému svědkovi násilí na ženách a domácího násilí budou případně přiznána zvláštní ochranná opatření, která zohlední nejlepší zájmy dítěte.
 Článek 57 – Právní pomoc
 Smluvní strany poskytnou obětem právo na právní podporu a bezplatnou právní pomoc za podmínek stanovených jejich vnitrostátním právem.
 Článek 58 – Promlčení
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní a jiná opatření, která zajistí, aby promlčecí lhůta pro zahájení jakéhokoli soudního řízení ve vztahu k trestným činům zavedeným podle článků 36, 37, 38 a 39 této úmluvy trvala dostatečně dlouhou dobu a byla úměrná závažnosti příslušného trestného činu, aby bylo možné účinně zahájit řízení poté, co oběť dosáhla plnoletosti.
 Hlava VII – Migrace a azyl
 Článek 59 – Povolení k pobytu
 1.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby obětem, jejichž povolení k pobytu závisí na povolení k pobytu manžela nebo partnera, jak je uznává vnitrostátní právo, bylo v případě zániku manželství nebo partnerství a za zvláště obtížných okolností uděleno na jejich žádost samostatné povolení k pobytu, bez ohledu na dobu trvání manželství nebo partnerství. Podmínky týkající se udělení a trvání samostatného povolení k pobytu se řídí vnitrostátním právem.
 2.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby oběti mohly dosáhnout přerušení řízení o vyhoštění vedeného v souvislosti s povolením k pobytu


text:
závisejícím na povolení k pobytu manžela nebo partnera, jak je uznává vnitrostátní právo, aby oběti mohly požádat o samostatné povolení k pobytu.
 3.
 Smluvní strany vystaví obětem obnovitelné povolení k pobytu v některé z následujících dvou situací, nebo v obou dvou zároveň:
 a)
 když se příslušný orgán domnívá, že jejich pobyt je nezbytný vzhledem k jejich osobní situaci;
 b)
 když se příslušný orgán domnívá, že jejich pobyt je nezbytný pro účely spolupráce s příslušnými orgány při vyšetřování nebo trestním řízení.
 4.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby oběti nucených sňatků zavlečené do jiné země za účelem sňatku, které následkem toho pozbyly svého povolení k pobytu v zemi jejich obvyklého bydliště, mohly toto povolení znovu získat.
 Článek 60 – Žádosti o azyl z důvodů genderu
 1.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby genderově podmíněné násilí na ženách mohlo být uznáno jako forma pronásledování ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. A. Úmluvy z roku 1951 o právním postavení uprchlíků a jako forma závažné újmy, která zakládá potřebu doplňkové/dodatečné ochrany.
 2.
 Smluvní strany zajistí, aby každý z důvodů pronásledování uvedených v úmluvě byl vykládán genderově citlivě, a tam, kde bude zjištěno, že obavy z pronásledování obsahují jeden nebo více těchto důvodů, bude žadateli přiznán status uprchlíka v souladu s příslušnými souvisejícími dokumenty.
 3.
 Smluvní strany přijmou legislativní nebo jiná opatření nezbytná k zavedení genderově citlivých postupů, které se týkají přijetí žadatele o azyl a podpůrných služeb pro něj, stejně jako genderově zaměřených instrukcí zaměřených na rovnost pohlaví a genderově citlivých postupů v rámci řízení o azylu, včetně rozhodování o statusu uprchlíka a žádosti o mezinárodní ochranu.
 Článek 61 – Zásada nenavracení
 1.
 Smluvní strany přijmou legislativní nebo jiná opatření nezbytná k zohledňování zásady nenavracení v souladu se stávajícími závazky v rámci mezinárodního práva.
 2.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby oběti násilí na ženách, které potřebují ochranu, nebyly, bez ohledu na svůj status nebo pobytový režim, za žádných okolností vráceny do kterékoli země, kde by byly ohroženy na životě nebo kde by mohly být vystaveny týrání nebo nelidskému nebo ponižujícímu zacházení nebo trestání.
 Hlava VIII – Mezinárodní spolupráce
 Článek 62 – Obecné zásady
 1.
 Smluvní strany budou vzájemně spolupracovat v souladu s ustanoveními této úmluvy a za použití příslušných mezinárodních a regionálních nástrojů týkajících se spolupráce v civilních a trestních věcech, ujednání zavedených na základě jednotných nebo recipročních právních předpisů a vnitrostátního práva, a to v co největším rozsahu, za účelem:
 a)
 předcházení, potírání a stíhání všech forem násilí, spadajících do působnosti této úmluvy;
 b)
 ochrany a pomoci obětem;
 c)
 vyšetřování nebo řízení týkajících se trestných činů zavedených v souladu s touto úmluvou;
 d)
 výkonu příslušných občanskoprávních a trestněprávních soudních rozhodnutí, vydaných soudními orgány smluvních stran, včetně ochranných příkazů.
 2.
 Smluvní strany přijmou nezbytná legislativní nebo jiná opatření, která zajistí, aby oběti trestných činů zavedených podle této úmluvy a spáchaných na území jiné smluvní strany než té, kde pobývají, mohly podávat stížnosti u odpovědných orgánů státu svého

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
bydliště.
 3.
 Pokud smluvní strana, která vzájemnou právní pomoc v trestních věcech, vydání do cizího státu nebo výkon rozhodnutí v civilních nebo trestních věcech vynesených jinou smluvní stranou této úmluvy podmiňuje existencí dohody, obdrží žádost o takovou právní spolupráci od smluvní strany, s níž takovou dohodu uzavřenou nemá, může považovat tuto úmluvu za právní základ pro vzájemnou právní pomoc v trestních věcech, vydání do cizího státu nebo výkon rozhodnutí v občanských nebo trestních věcech, vynesených jinou smluvní stranou ve vztahu k trestným činům zavedeným v souladu s touto úmluvou.
 4.
 Smluvní strany budou usilovat, aby ve vhodných případech byly zařazeny prevence a potírání násilí na ženách a domácí násilí do programů rozvojové pomoci poskytované třetím zemím, a to i uzavřením dvoustranných a vícestranných dohod se třetími zeměmi za účelem usnadnění ochrany obětí podle čl. 18 odst. 5.
 Článek 63 – Opatření vztahující se na ohrožené osoby
 Pokud má smluvní strana na základě informací, které má k dispozici, důvodné podezření, že je osoba bezprostředně ohrožená tím, že by byla vystavena některému z násilných činů uvedených v článcích 36, 37, 38 a 39 této úmluvy na území jiné smluvní strany, smluvní strana, která disponuje takovými informacemi, se vyzývá, aby je bez prodlení předala druhé smluvní straně za účelem zajištění přijetí přiměřených ochranných opatření. Tam, kde je to vhodné, budou tyto informace obsahovat podrobnosti o stávajících ochranných opatřeních ve prospěch ohrožené osoby.
 Článek 64 – Informace
 1.
 Dožádaná smluvní strana bude neprodleně informovat dožadující smluvní stranu o konečném výsledku úkonů provedených podle této hlavy. Dožádaná smluvní strana rovněž neprodleně informuje dožadující smluvní stranu o okolnostech, které znemožňují provádění zamýšlených úkonů anebo mají za následek pravděpodobnost značného zpoždění.
 2.
 Smluvní strana může v rozsahu vymezeném svým vnitrostátním právem předat bez předchozí žádosti jiné smluvní straně informace získané v rámci svého vlastního vyšetřování, uváží-li, že odhalení těchto informací by mohlo smluvní straně přijímající informace pomoci předejít páchání trestných činů zavedených v souladu s touto úmluvou, nebo zahájit či provádět vyšetřování nebo řízení týkající se takových trestných činů, nebo které by mohlo vést k podání žádosti o spolupráci touto smluvní stranou podle této hlavy.
 3.
 Smluvní strana, která získá informace podle odstavce 2, předá tyto informace svým příslušným orgánům tak, aby mohlo být zahájeno řízení, bude-li to považováno za vhodné, nebo aby se k těmto informacím mohlo přihlédnout v příslušných občanských a trestních řízeních.
 Článek 65 – Ochrana osobních údajů
 Osobní údaje budou uloženy a využívány v souladu se závazky smluvních stran vyplývajících z Úmluvy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních údajů (úmluva č. 108).
 Hlava IX – Kontrolní mechanismus
 Článek 66 –
 Expertní skupina pro boj proti násilí na ženách a domácímu násilí
 1.
 Expertní skupina pro boj proti násilí na ženách a domácímu násilí (dále jen „GREVIO“) dohlíží na provádění této úmluvy smluvními stranami.
 2.
 GREVIO se bude skládat z nejméně 10 a nejvýše 15 členů, s přihlédnutím k vyváženosti zastoupení pohlaví a zeměpisné vyváženosti, stejně jako multidisciplinární odbornosti. Její členové budou voleni Výborem smluvních stran z kandidátů nominovaných smluvními stranami


text:
na čtyřleté funkční období, s možností jednoho znovuzvolení, a budou vybíráni z občanů států, jež jsou smluvními stranami této úmluvy.
 3.
 Úvodní volba 10 členů se uskuteční v průběhu jednoho roku po vstupu této úmluvy v platnost. Volba dalších pěti členů se uskuteční po 25. ratifikaci nebo přistoupení.
 4.
 Volba členů GREVIO bude založena na těchto zásadách:
 a)
 budou vybíráni transparentním postupem z osob s vysokým morálním charakterem, známých pro jejich uznávané odborné schopnosti v oblastech lidských práv, rovnosti pohlaví, násilí na ženách a domácího násilí, nebo pro pomoc a ochranu obětem, nebo které prokázaly odborné zkušenosti v oblastech upravených touto úmluvou;
 b)
 žádní dva členové GREVIO nemohou být státními příslušníky stejného státu;
 c)
 měli by zastupovat hlavní právní systémy;
 d)
 měli by zastupovat příslušné představitele a agentury v oblasti násilí na ženách a domácího násilí;
 e)
 budou zasedat jako soukromé osoby a budou nezávislí a nestranní při výkonu svých funkcí, a budou schopni vykonávat své povinnosti efektivně.
 5.
 Postup pro volbu členů GREVIO bude do šesti měsíců po vstupu této úmluvy v platnost určen Výborem ministrů Rady Evropy, po konzultaci se smluvními stranami úmluvy a získání jejich jednomyslného souhlasu.
 6.
 GREVIO přijme vlastní jednací řád.
 7.
 Členové GREVIO a další členové delegací, které budou provádět návštěvy států, jak je stanovuje čl. 68 odst. 9 a 14, budou požívat výsad a imunit stanovených v dodatku k této úmluvě.
 Článek 67 – Výbor smluvních stran
 1.
 Výbor smluvních stran se skládá ze zástupců smluvních stran této úmluvy.
 2.
 Výbor smluvních států svolává generální tajemník Rady Evropy. Jeho první zasedání se uskuteční do jednoho roku od data vstupu této úmluvy v platnost za účelem zvolení členů GREVIO. Následně se bude scházet kdykoliv na základě žádosti jedné třetiny smluvních stran, předsedy výboru nebo generálního tajemníka.
 3.
 Výbor smluvních stran přijme svůj jednací řád.
 Článek 68 – Postup
 1.
 Na základě dotazníku připraveného GREVIO předloží smluvní strany generálnímu tajemníkovi Rady Evropy zprávu o legislativních a dalších opatřeních, kterými jsou naplňována ustanovení této úmluvy, k posouzení GREVIO.
 2.
 GREVIO projedná zprávu předloženou podle odstavce 1 se zástupci dotčené smluvní strany.
 3.
 Následný proces hodnocení bude rozdělen do kol, jejichž délku určuje GREVIO. Na začátku každého kola GREVIO určí konkrétní ustanovení, kterých se hodnotící proces bude týkat, a rozešle dotazník.
 4.
 GREVIO určí vhodné prostředky k provedení tohoto kontrolního postupu. Může zejména schválit dotazník pro každé kolo hodnocení, který bude sloužit jako základ pro hodnocení prováděné smluvními stranami. Tento dotazník bude adresován všem smluvním stranám. Smluvní strany budou odpovídat na tento dotazník stejně jako na ostatní žádosti o informace od GREVIO.
 5.
 GREVIO může získávat informace o provádění této úmluvy od nevládních organizací a občanské společnosti, stejně jako od národních institucí na ochranu lidských práv.
 6.
 GREVIO náležitě uváží stávající informace dostupné z jiných regionálních a mezinárodních instrumentů a orgánů v oblastech spadajících do působnosti této úmluvy.
 7.
 Při schvalování dotazníku pro každé kolo hodnocení GREVIO náležitě zváží stávající sběry dat a průzkumy ze smluvních států uvedené v článku 11 této úmluvy.
 8.
 GREVIO může získávat


text:
informace o provádění úmluvy od komisaře Rady Evropy pro lidská práva, Parlamentního shromáždění a příslušných specializovaných orgánů Rady Evropy, stejně jako od orgánů zřízených na základě jiných mezinárodních instrumentů. Oznámení podaná u těchto orgánů a jejich výsledky budou pro GREVIO zpřístupněny.
 9.
 GREVIO může podpůrně, ve spolupráci s národními orgány a s pomocí nezávislých národních expertů, organizovat návštěvy států, a to jestliže jsou získané informace nedostatečné, nebo v případech stanovených v článku 14.
 Během těchto návštěv mohou GREVIO pomáhat odborníci na jednotlivé oblasti.
 10.
 GREVIO připraví návrh zprávy obsahující analýzu provádění ustanovení, kterých se hodnocení týká, stejně jako doporučení a návrhy týkající se způsobu, kterým může dotčena smluvní strana řešit zjištěné problémy. Návrh zprávy bude předložen k připomínkám smluvní straně, která je podrobena hodnocení. Její připomínky vezme GREVIO v úvahu při schvalování zprávy.
 11.
 Na základě veškerých obdržených informací a připomínek smluvních stran schválí GREVIO svou zprávu a závěry týkající se opatření přijatých dotčenou smluvní stranou za účelem provádění ustanovení této úmluvy. Tato zpráva a závěry budou zaslány dotčené smluvní straně a Výboru smluvních stran. Zpráva a závěry GREVIO budou zveřejněny po jejich schválení společně s případnými připomínkami dotčené smluvní strany.
 12.
 Aniž by byl dotčen postup uvedený v odstavcích 1 až 8, Výbor smluvních stran může na základě zprávy a závěrů GREVIO schválit doporučení adresovaná této smluvní straně: a) týkající se opatření, která mají být přijata k provedení závěrů GREVIO, a je-li to potřebné, stanovit lhůtu pro podání informací o jejich provedení, a b) s cílem podporovat spolupráci s touto smluvní stranou za účelem řádného provádění této úmluvy.
 13.
 Pokud GREVIO obdrží spolehlivé informace poukazující na situaci, kdy problémy vyžadují okamžitou pozornost k předejití nebo omezení rozsahu nebo počtu závažných porušení úmluvy, může požadovat bezodkladné předložení zvláštní zprávy týkající se opatření přijatých k předejití závažného, rozsáhlého nebo dlouhotrvajícího vzorce násilného chování vůči ženám.
 14.
 S přihlédnutím k informacím předloženým dotčenou smluvní stranou a k dalším spolehlivým dostupným informacím, GREVIO může určit jednoho nebo více svých členů, aby provedli šetření a podali neprodleně zprávu GREVIO. V odůvodněných případech a se souhlasem smluvní strany může být součástí šetření i návštěva jejího území.
 15.
 Po přezkoumání výsledků šetření zmíněného v odstavci 14 zašle GREVIO tyto závěry dotčené smluvní straně a tam, kde je to vhodné, i Výboru smluvních stran a Výboru ministrů Rady Evropy, společně s připomínkami a doporučeními.
 Článek 69 – Obecná doporučení
 GREVIO může tam, kde je to vhodné, přijmout obecná doporučení k provádění této úmluvy.
 Článek 70 – Účast parlamentů na kontrole
 1.
 Národní parlamenty budou přizvány k účasti na kontrole opatření přijatých k provádění této úmluvy.
 2.
 Smluvní státy budou svým národním parlamentům předkládat zprávy GREVIO.
 3.
 Parlamentní shromáždění Rady Evropy bude vyzváno k pravidelnému přezkumu provádění této úmluvy.
 Hlava X – Vztah k jiným mezinárodním instrumentům
 Článek 71 – Vztah k jiným mezinárodním instrumentům
 1.
 Touto úmluvou nejsou dotčeny povinnosti vyplývající z jiných mezinárodních instrumentů, jejichž jsou smluvní strany této úmluvy smluvními stranami nebo se jimi stanou, a které obsahují ustanovení o otázkách upravených touto úmluvou.
 2.


text:
Za účelem doplnění nebo posílení ustanovení této úmluvy nebo za účelem usnadnění použití zásad v ní zakotvených mohou smluvní strany úmluvy mezi sebou uzavírat dvoustranné nebo vícestranné dohody o otázkách upravených touto úmluvou.
 Hlava XI – Změny úmluvy
 Článek 72 – Změny
 1.
 Veškeré návrhy změn úmluvy navržené smluvní stranou musí být sděleny generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, a jím předány členským státům Rady Evropy, signatářům, ostatním smluvním stranám úmluvy, Evropské unii, ostatním státům, které byly přizvány k podpisu této úmluvy v souladu s ustanovením článku 75 a všem státům přizvaným přistoupit k této úmluvě v souladu s ustanovením článku 76.
 2.
 Výbor ministrů Rady Evropy přezkoumá navrhované změny a po konzultacích se smluvním stranami této úmluvy, které nejsou členskými státy Rady Evropy, může změny přijmout většinou podle čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy.
 3.
 Text každé změny přijaté Výborem ministrů podle odstavce 2 bude postoupen k přijetí smluvním stranám.
 4.
 Veškeré změny přijaté podle odstavce 2 vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty jednoho měsíce po datu, kdy všechny smluvní strany informovaly generálního tajemníka o přijetí změn.
 Hlava XII – Závěrečná ustanovení
 Článek 73 – Účinnost úmluvy
 Ustanoveními této úmluvy nejsou dotčena ta ustanovení vnitrostátního práva a závazných mezinárodních instrumentů, které jsou již v platnosti nebo které mohou vstoupit v platnost, a podle nichž jsou nebo mohou být osobám přiznána příznivější práva na předcházení a potírání násilí na ženách a domácího násilí.
 Článek 74 – Řešení sporů
 1.
 Strany jakéhokoli sporu, který by mohl vyvstat při provádění nebo výkladu ustanovení této úmluvy, budou nejprve usilovat o vyřešení sporu vyjednáváním, smírčím řízením, rozhodčím řízením nebo jakýmkoliv jiným způsobem smírného urovnání sporu přijatým jejich vzájemnou dohodou.
 2.
 Výbor ministrů Rady Evropy může stanovit postupy řešení sporů, které budou dostupné k využití smluvním stranám v případě sporu, pokud se tak dohodnou.
 Článek 75 – Podpis a vstup v platnost
 1.
 Tato úmluva je otevřena k podpisu členským státům Rady Evropy, nečlenským státům, které se podílely na vypracování této úmluvy, a Evropské unii.
 2.
 Tato úmluva se předkládá k ratifikaci, přijetí či schválení. Ratifikační listiny, listiny o přijetí či o schválení se ukládají u generálního tajemníka Rady Evropy.
 3.
 Tato úmluva vstoupí v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data, ke kterému deset signatářů, z nichž alespoň osm je členským státem Rady Evropy, vyjádřilo souhlas být vázáno touto úmluvou v souladu s ustanoveními odstavce 2.
 4.
 Ve vztahu k jakémukoliv státu uvedenému v odstavci 1 či Evropské unii, kteří následně vyjádří souhlas být vázáni touto úmluvou, vstoupí úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data uložení ratifikační listiny, listiny o přijetí či o schválení.
 Článek 76 – Přistoupení k úmluvě
 1.
 Po vstupu této úmluvy v platnost může Výbor ministrů Rady Evropy, po konzultacích se smluvními stranami úmluvy a po obdržení jejich jednomyslného souhlasu, vyzvat kterýkoli nečlenský stát Rady Evropy, který se nepodílel na vypracování této úmluvy, aby přistoupil k této úmluvě, a to na základě rozhodnutí přijatého většinou


text:
stanovenou v čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy, formou jednomyslného hlasování zástupců smluvních stran oprávněných zasedat ve Výboru ministrů.
 2.
 Ve vztahu ke každému přistupujícímu státu vstupuje úmluva v platnost prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí lhůty tří měsíců od data uložení listiny o přistoupení u generálního tajemníka Rady Evropy.
 Článek 77 – Územní působnost
 1.
 Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny nebo listiny o přijetí, schválení či o přistoupení vymezit území, na které nebo na která se tato úmluva vztahuje.
 2.
 Každá smluvní strana může poté kdykoliv formou prohlášení učiněnému generálnímu tajemníkovi Rady Evropy rozšířit působnost této úmluvy na jakékoliv další území vymezené v prohlášení, za jehož mezinárodní vztahy zodpovídá nebo jehož jménem může uzavírat závazky. Ve vztahu k tomuto území vstoupí úmluva v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data obdržení tohoto prohlášení generálním tajemníkem.
 3.
 Každé prohlášení učiněné podle předcházejících dvou odstavců může být ve vztahu ke každému území v něm uvedenému odvoláno prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Odvolání nabude účinnosti prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí lhůty tří měsíců od data obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem.
 Článek 78 – Výhrady
 1.
 K ustanovením této úmluvy nemohou být vznášeny žádné výhrady, s výjimkami upravenými v odstavcích 2 a 3.
 2.
 Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení či o přistoupení formou prohlášení učiněnému generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo neuplatnit nebo uplatnit pouze ve zvláštních případech či za zvláštních podmínek ustanovení uvedená v:
 – čl. 30 odst. 2,
 – čl. 44 odst. 1 písm. e) a odst. 3 a 4,
 – čl. 55 odst. 1 ohledně článku 35 týkajícího se méně závažných trestných činů,
 – čl. 58 odst. 1 ohledně článků 37, 38 a 39,
 – článku 59.
 3.
 Každý stát nebo Evropská unie může při podpisu nebo při uložení své ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení či o přistoupení formou prohlášení učiněnému generálnímu tajemníkovi Rady Evropy prohlásit, že si vyhrazuje právo ukládat za chování uvedené v článcích 33 a 34 místo trestních sankcí sankce netrestní.
 4.
 Každá smluvní strana může plně nebo částečně odvolat výhradu prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy. Toto oznámení nabude účinnosti datem jeho obdržení generálním tajemníkem.
 Článek 79 – Platnost a přezkoumání výhrad
 1.
 Výhrady uvedené v čl. 78 odst. 2 a 3 budou platné po dobu pěti let ode dne vstupu této úmluvy v platnost ve vztahu k dotčené smluvní straně. Tyto výhrady však mohou být obnovovány na stejně dlouhá období.
 2.
 Osmnáct měsíců před datem ukončení platnosti výhrady generální sekretariát Rady Evropy oznámí dotčené smluvní straně konec její platnosti. Nejpozději do tří měsíců před ukončením platnosti výhrady oznámí smluvní strana generálnímu tajemníkovi, že hodlá svou výhradu ponechat v platnosti, pozměnit nebo odvolat. Pokud dotčená smluvní strana takové oznámení neučiní, generální sekretariát tuto smluvní stranu uvědomí o tom, že její výhrada je automaticky považována za prodlouženou na období šesti


text:
měsíců. Jestliže dotčená smluvní strana neoznámí svůj úmysl výhradu ponechat v platnosti nebo ji změnit před uplynutím této lhůty, platnost této výhrady zanikne.
 3.
 Jestliže smluvní strana vznese výhradu v souladu s čl. 78 odst. 2 a 3, poskytne před jejím obnovením nebo na žádost výboru GREVIO vysvětlení odůvodňující její pokračování.
 Článek 80 – Vypovězení
 1.
 Každá smluvní strana může kdykoliv vypovědět tuto úmluvu prostřednictvím oznámení učiněného generálnímu tajemníkovi Rady Evropy.
 2.
 Toto vypovězení nabude účinnosti prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí tří měsíců do data obdržení tohoto oznámení generálním tajemníkem.
 Článek 81 – Oznámení
 Generální tajemník Rady Evropy oznámí členským státům Rady Evropy, nečlenským státům, které se podílely na vypracování této úmluvy, všem signatářům, všem smluvním stranám, Evropské unii a každému státu, který byl přizván k přistoupení k této úmluvě:
 a)
 každý podpis;
 b)
 uložení každé ratifikační listiny, listiny o přijetí, schválení či o přistoupení;
 c)
 každé datum vstupu této úmluvy v platnost v souladu s články 75 a 76;
 d)
 každou změnu přijatou podle článku 72 a datum vstupu v platnost této změny;
 e)
 každou výhradu a odvolání výhrady učiněné podle článku 78;
 f)
 každé vypovězení učiněné podle ustanovení článku 80;
 g)
 každý další akt, oznámení nebo sdělení týkající se této úmluvy.
 Na důkaz čehož připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této úmluvě své podpisy.
 V Istanbulu dne 11. května 2011, v jazyce anglickém a francouzském, přičemž obě znění jsou stejně závazná, v jednom vyhotovení, které je uloženo v archivech Rady Evropy. Generální tajemník Rady Evropy zašle ověřené opisy každému členskému státu Rady Evropy, nečlenským státům, které se podílely na vypracování této úmluvy, Evropské unii a každému státu, který bude přizván k přistoupení k této úmluvě.
 Příloha – Výsady a imunity (Článek 66)
 1.
 Tato příloha se bude uplatňovat na členy GREVIO uvedené v článku 66 úmluvy a na další členy delegací, které provádějí návštěvy států. Pro účely této přílohy zahrnuje výraz „další členové delegací, které provádějí návštěvy států“ nezávislé národní experty a specialisty zmíněné v čl. 68 odst. 9 úmluvy, zaměstnance Rady Evropy a tlumočníky zaměstnané Radou Evropy, kteří budou doprovázet členy GREVIO během návštěv států.
 2.
 Členové GREVIO a další členové delegací, které provádějí návštěvy států, budou při výkonu svých funkcí týkajících se příprav a uskutečnění návštěv států, při zajišťování výstupů z nich a během svých cest souvisejících s těmito funkcemi, požívat následujících výsad a imunit:
 a)
 imunity vůči zatčení nebo zadržením a vůči zabavení osobních zavazadel a imunity vůči právním řízením jakéhokoliv druhu pro výroky ústní nebo písemné, jakož i pro všechna jednání, která učiní při výkonu své funkce;
 b)
 osvobození od veškerých omezení svobody pohybu při odjezdu z a návratu do země jejich pobytu, při vstupu do a odjezdu ze země, v níž vykonávají svou funkci a při cizinecké přihlašovací povinnosti v zemi, kterou navštěvují nebo kterou projíždějí při výkonu své funkce.
 3.
 V průběhu cest podniknutých při výkonu jejich funkcí budou členové GREVIO a další členové delegací, které provádějí návštěvy států, požívat při celních a devizových kontrolách stejných výhod, jaké jsou přiznávány


text:
představitelům cizích vlád při dočasném plnění úředních povinností.
 4.
 Písemnosti týkající se hodnocení provádění této úmluvy, které u sebe mají členové GREVIO a další členové delegací, které provádějí návštěvy států, budou nedotknutelné, pokud se týkají činnosti GREVIO. Úřední korespondence GREVIO ani úřední komunikace členů GREVIO a dalších členů delegací, které provádějí návštěvy států, nesmí podléhat žádnému zadržování ani cenzuře.
 5.
 Za účelem zajištění naprosté svobody projevu a naprosté nezávislosti členů GREVIO a dalších členů delegací, které provádějí návštěvy států, při výkonu jejich povinností, jim bude imunita před právním řízením pro výroky ústní nebo písemné, jakož i pro všechna jednání učiněná při výkonu jejich funkce, nadále přiznávána i tehdy, kdy dotčené osoby již takové funkce nevykonávají.
 6.
 Výsady a imunity jsou osobám uvedeným v odstavci 1 této přílohy poskytovány za účelem zaručení nezávislého výkonu jejich funkcí v zájmu GREVIO, a ne pro jejich osobní prospěch. Generální tajemník Rady Evropy zruší imunitu osob uvedených v odstavci 1 této přílohy v každém případě, kdy by podle jeho či jejího mínění tato imunita bránila výkonu spravedlnosti a kdy je možné ji zrušit bez dotčení zájmů GREVIO.


text:
 |
 52014PC0395
 Návrh PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Itálii uplatňovat v určených zeměpisných oblastech snížené sazby daně z plynového oleje a LPG používaných k vytápění /* COM/2014/0395 final - 2014/0200 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 ·
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Zdanění energetických produktů a
 elektřiny v EU se řídí směrnicí Rady 2003/96/ES[1] (dále jen
 „směrnice o zdanění energie“ nebo „směrnice“).
 V čl. 19 odst. 1 směrnice
 se stanoví, že kromě ustanovení obsažených zejména v článcích 5, 15 a
 17 může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli
 členskému státu, aby zavedl další osvobození od spotřební daně
 nebo její snížení z důvodů některé zvláštní politiky.
 Cílem tohoto návrhu je povolit Itálii, aby
 mohla v některých zvláště znevýhodněných zeměpisných
 oblastech uplatňovat snížené sazby daně z plynového oleje a
 zkapalněného ropného plynu (LPG) používaných k vytápění. Touto
 sníženou sazbou by se částečně kompenzovaly vysoké náklady na
 vytápění, které obyvatelům těchto zeměpisných oblastí
 vznikají. Vysoké náklady na vytápění jsou důsledkem buď
 velmi obtížných klimatických podmínek, nebo izolovanosti těchto oblastí
 spolu s obtížným zásobováním palivy.
 ·
 Obecné souvislosti
 Dopisem ze dne 31. května 2012
 požádaly italské orgány o povolení uplatňovat v některých
 zvláště znevýhodněných zeměpisných oblastech snížené sazby
 daně z plynového oleje a LPG používaných k vytápění
 prostřednictvím obnovení rozhodnutí Rady 2008/318/ES ze dne 7. dubna
 2008, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje
 Itálii uplatňovat v určených zeměpisných oblastech snížené sazby
 daně z plynového oleje a LPG používaných k vytápění[2]. Tímto rozhodnutím bylo
 Itálii povoleno uplatňovat do 31. prosince 2012
 v některých zvláště znevýhodněných oblastech snížené sazby
 spotřební daně z domácího paliva a LPG používaných
 k vytápění. Italské orgány kromě toho do své žádosti
 zahrnuly rozšíření působnosti povolení na obce, které jsou
 součástí provincií, v nichž je přes 70 % obcí zařazeno do
 klimatické zóny F, ale tyto obce samy do klimatické zóny F nespadají.
 Italské orgány poskytly doplňující informace a vysvětlení dne
 4. prosince 2012, 16. července 2013, 31. prosince 2013 a
 22. ledna 2014. Dopisem ze dne 19. března 2014 italské
 orgány informovaly Komisi, že žádají o obnovení povolení uděleného
 rozhodnutím Rady 2008/318/ES na období dalších šesti let bez doplnění
 nových obcí na seznam, jak bylo původně požadováno.
 Itálie odůvodňuje svou žádost o
 výjimku rozmanitostí svého území s proměnlivými klimatickými a
 zeměpisnými podmínkami. Vnitrostátní úrovně spotřební daně
 z plynového oleje a LPG používaných k vytápění jsou
 v Itálii poměrně vysoké. Aby se předešlo nadměrnému
 zatížení některých spotřebitelů obzvláště závislých na
 vytápění, zavedla Itálie snížené sazby daně v určitých
 částech svého území a přeje si i nadále uplatňovat toto
 snížení ve stejné výši jako při jeho zavedení v roce 2006. Snížení
 daně z plynového oleje činí 129,11 EUR na 1 000 litrů
 (čímž se příslušná sazba daně snižuje na 274,10
 EUR na 1 000 litrů) a z LPG pak 159,07 EUR na
 1 000 kg (čímž se příslušná sazba daně snižuje na
 30,87 EUR na 1 000 kg). Příslušné sazby daně se nacházejí
 nad minimálními úrovněmi zdanění, které stanoví


text:
směrnice.
 Snížení daně se uplatňuje v zeměpisných
 oblastech, které splňují tato kritéria:
 Podle čl. 8 odst. 10 italského
 zákona č. 448/1998 se zvýhodnění použije na dodávky
 zmíněných paliv (plynového oleje a LPG) používaných v obcích:
 ·
 spadajících do klimatické zóny F podle
 nařízení prezidenta č. 412 ze dne 26. srpna 1993;
 ·
 bez připojení do distribuční plynárenské
 sítě a spadajících do klimatické zóny E podle výše uvedeného
 nařízení prezidenta č. 412/1993. V tomto případě
 je v čl. 8 odst. 10 písm. c) bodu 4 zákona
 č. 448/1998 stanoveno, že tato výhoda bude zrušena, jakmile se obec
 do distribuční plynárenské sítě připojí.
 ·
 v regionu Sardinie a na menších ostrovech, pokud
 nebyla v dané obci provedena plynofikace; tato část režimů se
 vztahuje na všechny italské ostrovy kromě Sicílie.
 Toto daňové zvýhodnění nelze
 kombinovat s jiným snížením spotřební daně.
 Podle italských orgánů se daňová
 diferenciace opírá o objektivní kritéria a má za cíl zajistit zeměpisnou
 kontinuitu se zbytkem italského území, tedy dosáhnout snížením
 nepřiměřeně vysokých nákladů na vytápění toho,
 aby se náklady obyvatel způsobilých oblastí více přiblížily
 nákladům obyvatel ostatních částí Itálie. Všem uživatelům je
 daň snížena o stejnou částku. Jejím výlučným cílem je
 částečně snížit vícenáklady na vytápění, které vznikají
 obyvatelům způsobilých oblastí v důsledku chladného klimatu
 nebo obtížného zásobování palivy.
 Podle italských orgánů jsou
 dodatečné náklady na přepravu LPG do horských regionů
 o 120 % vyšší než v ostatních částech země a v
 případě plynového oleje jsou vyšší o 132 %.
 Podle italských orgánů odpovídá snížení
 daně v klimatických zónách E a F průměrně 11–12 %
 ceny plynového oleje a LPG používaných k vytápění.
 Tyto údaje je třeba srovnat
 s průměrnými náklady na vytápění. Ty jsou
 v důsledku klimatických podmínek v zóně E o 90 %
 a v zóně F o 170 % vyšší, než je celostátní průměr.
 Specifičnost ostrovů spočívá
 v tom, že kvůli jejich zeměpisné povaze mají dodávky paliva
 omezený rozsah, a jsou tudíž v důsledku vícenákladů na dopravu
 dražší než v pevninské části Itálie. Italské orgány potvrdily, že
 snížení daně není nadměrné a že nesnižuje ceny LPG a plynového
 oleje pod ceny platné na pevnině. Pokud jde o žádost o dotaci
 na menších ostrovech, jsou v dotčených lokalitách náklady
 logistického řetězce nutně vyšší než v pevninské části
 Itálie. Vyšší náklady způsobuje nedostatečná primární logistika, což
 způsobuje vyšší distribuční náklady. Vyšší náklady jsou také
 často dány problematickým přístupem po silnicích, vyšší cenou
 pohonných hmot než na pevnině, náklady na dopravu na menší
 ostrovy a omezenému množství jednotlivých dodávek. Podle odhadů
 italských orgánů jsou tyto zvýšené náklady přibližně o
 10–15 % vyšší než odpovídající náklady v pevninské části Itálie.
 Podle vysvětlení italských orgánů se
 díky opatření podařilo v posledních třech letech snížit kupní
 cenu LPG a plynového oleje používaných k vytápění zhruba
 o 10 %.
 Italské orgány uvádějí, že se v těchto
 oblastech nerozvíjí plynárenská síť, což pro tyto horské obce, Sardinii
 a malé ostrovy představuje další nevýhodu.
 Roční rozpočtový výdaj na toto opatření je zhruba 230
 milionů EUR.
 ·
 Platné předpisy vztahující se na oblast
 návrhu
 Směrnice Rady


text:
2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura
 rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických
 produktů a elektřiny, a rozhodnutí Rady 2008/318/ES ze dne 7.
 dubna 2008, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES
 povoluje Itálii uplatňovat v určených zeměpisných oblastech
 snížené sazby daně z plynového oleje a LPG používaných k
 vytápění.
 Soulad s ostatními politikami a cíli Unie
 Komise musí každou žádost o výjimku podle
 článku 19 směrnice o zdanění energie přezkoumat a zohlednit
 řádné fungování vnitřního trhu, potřebu zajistit spravedlivou
 hospodářskou soutěž a politiky EU v oblasti zdraví,
 životního prostředí, energetiky a dopravy.
 Daňová diferenciace
 částečně snižuje vícenáklady na vytápění, jež vznikají
 občanům v určitých zeměpisných oblastech Itálie, které
 jsou zvláště znevýhodněny oproti zbytku území a v jejichž
 případě by základní sazba daně z LPG a plynového oleje
 používaných k vytápění vyústila v nadměrné daňové
 zatížení. Zeměpisné znevýhodnění znamená vícenáklady
 na vytápění, které jsou dány nepříznivými klimatickými
 podmínkami nebo izolovaností těchto oblastí spolu s nedostupností
 alternativních zdrojů vytápění, zejména nemožnosti připojení
 k distribuční plynárenské síti.
 Snížená sazba daně z plynového oleje
 a LPG zůstane vyšší než minimální úrovně zdanění v EU
 stanovené ve směrnici o zdanění energie a pouze
 částečně sníží vícenáklady na vytápění, které v příslušných
 zeměpisných oblastech vznikají.
 Lze tedy mít za to, že snížení je
 slučitelné s cílem poskytnout daňovou pobídku pro účely
 energetické účinnosti. Nebylo shledáno, že by uvedené opatření bylo
 neslučitelné s příslušnými politikami EU v oblasti životního
 prostředí a energetiky.
 Dále je toto opatření přijatelné z
 hlediska řádného fungování vnitřního trhu a potřeby zajistit
 spravedlivé podmínky hospodářské soutěže. Zaměřuje se pouze
 na částečnou kompenzaci vícenákladů na vytápění
 souvisejících s objektivními podmínkami příslušných oblastí. Snížení
 daně nelze kumulovat s jinými druhy snížení daní a nevztahuje se na
 jiná použití topných paliv než k vytápění místností.
 Podle čl. 19 odst. 2
 směrnice o zdanění energie musí být uvedená opatření
 přijatá v souladu s ustanoveními této směrnice
 časově omezená a povolují se nejvýše na dobu šesti let
 s možností jejich prodloužení. Jelikož se jedná o daňové
 opatření dočasné povahy, Komise se domnívá, že jeho prodloužení by
 mělo Itálii poskytnout dostatek času k posouzení účinku
 opatření na životní prostředí, jakož i k zavedení pobídek
 ke zvýšení energetické účinnosti a jejich vyhodnocení.
 Prodloužení opatření by mělo italským orgánům poskytnout
 dostatek času na to, aby shromáždily informace potřebné pro
 takové posouzení. Předznamená rovněž, že v budoucnu bude
 důraz kladen na opatření zaměřená na úsporu energie
 s cílem zlepšit energetickou účinnost a vyvíjet pozitivní vliv
 na životní prostředí. Z těchto důvodů se v této
 fázi jeví jako vhodné udělit povolení na tři roky.
 Pravidla státní podpory
 Snížené daňové sazby ve výši
 274,10 EUR na 1 000 litrů plynového oleje
 a 30,87 EUR na 1 000 kg LPG používaných
 k vytápění, s nimiž počítají italské orgány, jsou vyšší než
 minimální úrovně zdanění EU podle článku 9 směrnice
 2003/96/ES. Na toto opatření se tudíž vztahuje článek 25
 nařízení 800/2008/ES[3]
 (dále jen „obecné nařízení o blokových výjimkách“) a mělo
 by tak být považováno za slučitelné s vnitřním trhem
 a


text:
vyňato z oznamovací povinnosti. Platnost obecného
 nařízení o blokových výjimkách byla původně omezena
 do 31. prosince 2013, ale nařízením Komise 1224/2013/EU[4] byla prodloužena
 do 30. června 2014. V případě, že Komise
 přijme nová pravidla státní podpory předtím, než Rada vydá rozhodnutí
 o tomto návrhu, bude nutné přehodnotit oznamovací povinnosti na základě
 nových pravidel.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 · Konzultace zúčastněných stran
 Tento návrh se týká pouze Itálie.
 · Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.
 · Posouzení dopadů Tento návrh se týká povolení uděleného jednotlivému členskému státu na základě jeho žádosti.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Cílem návrhu je povolit Itálii výjimku z
 obecných ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES a umožnit jí
 uplatňovat snížené sazby daně z plynového oleje a LPG
 používaných pro vytápění.
 Právní základ
 Článek 19 směrnice Rady 2003/96/ES.
 Zásada subsidiarity
 Oblast nepřímých daní, na niž se vztahuje
 článek 113 Smlouvy o fungování EU, nespadá sama o sobě do
 výlučné pravomoci Evropské unie ve smyslu článku 3 Smlouvy o
 fungování EU.
 Výkon pravomocí členských států v
 této oblasti je však stávajícím právem EU přísně vymezen a omezen.
 Podle článku 19 směrnice 2003/96/ES může zavedení dalšího
 osvobození od daně nebo jejího snížení ve smyslu uvedeného článku
 povolit členskému státu pouze Rada. Členské státy nemohou Radu
 nahradit.
 Návrh je proto v souladu se zásadou
 subsidiarity.
 Zásada proporcionality
 Návrh je v souladu se zásadou proporcionality.
 Snížení daně nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení
 dotyčného cíle (viz výše uvedené posouzení aspektů týkajících se vnitřního
 trhu a spravedlivé hospodářské soutěže).
 Volba nástrojů
 Navrhovaný(é) nástroj(e): prováděcí
 rozhodnutí Rady.
 Článek 19 směrnice 2003/96 stanoví
 pouze tento druh opatření.
 4. ROZPOČTOVÉ
 DŮSLEDKY
 Tímto opatřením nevzniká Unii žádná
 finanční ani administrativní zátěž. Návrh proto nemá žádné
 důsledky pro rozpočet Unie.
 2014/0200 (NLE)
 Návrh
 PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se v souladu s článkem 19
 směrnice 2003/96/ES povoluje Itálii uplatňovat v určených
 zeměpisných oblastech snížené sazby daně z plynového oleje a LPG
 používaných k vytápění
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování
 Evropské unie,
 s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze
 dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových
 předpisů Společenství o zdanění energetických produktů
 a elektřiny[5],
 a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Na základě čl. 19
 odst. 1 směrnice 2003/96/ES bylo Itálii povoleno uplatňovat
 v některých zvláště znevýhodněných oblastech snížené sazby
 spotřební daně z plynového oleje a LPG používaných
 k vytápění. Povolení bylo uděleno do 31. prosince 2012
 rozhodnutím Rady 2008/318/ES ze dne 7. dubna 2008, kterým se v souladu
 s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Itálii uplatňovat
 v určených zeměpisných oblastech snížené sazby daně
 z plynového oleje a LPG používaných k vytápění[6].
 (2) Italské orgány požádaly
 dopisem ze dne 31. května 2012 o povolení uplatňovat
 v některých zvláště znevýhodněných zeměpisných
 oblastech snížené sazby daně z plynového oleje a LPG používaných
 k vytápění prodloužením praxe uplatňované v některých
 oblastech podle výše zmíněného rozhodnutí Rady, a to před uplynutím
 jeho platnosti. Italské


text:
orgány poskytly doplňující informace a
 vysvětlení dne 4. prosince 2012, 16. července 2013,
 31. prosince 2013 a 22. ledna 2014. Dopisem ze dne
 19. března 2014 požádaly italské orgány o prodloužení povolení
 uděleného rozhodnutím Rady 2008/318/ES beze změn v jeho územní
 působnosti. Povolení se požaduje na období od 1. ledna 2013 do
 31. prosince 2018.
 (3) Na území Itálie panují velmi
 různorodé klimatické a zeměpisné podmínky. S ohledem na zvláštní
 rysy svého území zavedla Itálie snížené sazby daně z plynového oleje
 a LPG, aby částečně kompenzovala nadměrně vysoké
 náklady na vytápění, které vznikají obyvatelům některých
 zeměpisných oblastí.
 (4) Daňová diferenciace se
 opírá o objektivní kritéria a usiluje o to, aby se náklady obyvatel
 způsobilých oblastí více přiblížily nákladům obyvatel ostatních
 částí Itálie snížením neúměrně vysokých nákladů
 na vytápění, které jsou dány nepříznivými klimatickými
 podmínkami nebo obtížným zásobováním palivy ve srovnání se zbytkem území
 Itálie.
 (5) Snížení daně se
 uplatňuje v zeměpisných oblastech, které splňují jedno z
 těchto kritérií: i) nejméně příznivé klimatické podmínky v rámci
 italského území (obce klimatické zóny F podle nařízení prezidenta č.
 412 z roku 1993[7]),
 nepříznivé klimatické podmínky ve spojení s obtížným zásobováním
 palivy (obce klimatické zóny E podle nařízení prezidenta č. 412 z
 roku 1993, pokud nebyla v dané obci provedena plynofikace), zeměpisná
 odloučenost spojená s obtížným a nákladným zásobováním palivy: Sardinie a
 malé ostrovy. Jelikož by rozvoj plynárenské sítě přinesl výrazné
 snížení vícenákladů na vytápění a případně by vedl
 k větší různorodosti dodávek paliva, mohou být snížené sazby
 uplatňovány pouze do té doby, než bude v příslušných obcích
 dokončena plynofikace.
 (6) Komise toto opatření
 přezkoumala a dospěla k závěru, že nenarušuje hospodářskou
 soutěž, nebrání fungování vnitřního trhu ani není považováno za
 neslučitelné s politikou EU v oblasti životního prostředí,
 energetiky a dopravy. Snížená sazba daně z plynového oleje a LPG
 zůstane vyšší než minimální úrovně zdanění v EU stanovené ve směrnici
 2003/96/ES a pouze částečně snižuje vícenáklady
 na vytápění, které v příslušných zeměpisných oblastech
 vznikají.
 (7) Příslušné opatření
 se vztahuje pouze na vytápění místností (jak pro jednotlivce, tak pro
 účely podnikání); nevztahuje se na další formy využití uvedených
 produktů pro účely podnikání. Podle italských orgánů je výše
 daňového zvýhodnění pro komerční uživatele v každém
 jednotlivém případě stanovena podle nařízení Komise (EU)
 č. 1407/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107
 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis[8]. Pokud však výhoda pro jednotlivý
 podnik přesahuje strop stanovený v uvedeném nařízení, měla by
 být oznámena Komisi v souladu s nařízením Rady (EU)
 č. 734/2013 ze dne 22. července 2013, kterým se mění
 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla
 k článku 93 Smlouvy o ES[9].
 (8) S ohledem na potenciální
 dopady na životní prostředí se zdá být vhodné udělit povolení
 na dobu tří let. Tato doba použití by měla italským orgánům
 poskytnout dostatek času k posouzení účinku opatření
 na životní prostředí a bude rovněž poukazovat na to, že
 v budoucnosti by měly být zavedeny cílenější opatření
 na úsporu energie s cílem zlepšit energetickou účinnost
 a zajistit pozitivní vliv


text:
na životní prostředí,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Itálii se povoluje uplatňovat snížené
 sazby daně z plynového oleje a LPG používaných
 k vytápění v těchto znevýhodněných zeměpisných
 oblastech:
 1.
 Obce klimatické zóny F podle nařízení
 prezidenta č. 412 ze dne 26. srpna 1993.
 2.
 Obce klimatické zóny E podle nařízení prezidenta
 č. 412 ze dne 26. srpna 1993.
 3.
 Obce na Sardinii a malých ostrovech[10].
 Aby snížení nebylo nadměrné, nesmí
 překročit vícenáklady na vytápění, které v dotčených
 oblastech vznikají. V konkrétním případě Sardinie a malých
 ostrovů nesmí snížení daně vést v důsledku k ceně nižší,
 než jaká je cena stejného paliva v pevninské části Itálie.
 Snížená sazba musí být v souladu s požadavky
 směrnice Rady 2003/96/ES, a zejména s minimálními úrovněmi
 zdanění stanovenými v článku 9 uvedené směrnice.
 Článek 2
 Způsobilost zeměpisných oblastí
 uvedených v příloze v bodech 2 a 3 je podmíněna absencí
 plynofikace dané obce.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení. Pozbývá platnosti
 tři roky poté.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí je určeno Italské
 republice.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října
 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů
 Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny
 (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51); směrnice naposledy
 pozměněná směrnicemi 2004/74/ES a 2004/75/ES (Úř.
 věst. L 157, 30.4.2004, s. 87 a s. 100).
 [2] Úř. věst. L 109, 19.4.2008, s. 27–29.
 [3] Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne
 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES
 prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným
 trhem (Úř. věst. L 214, 9.8.2008, s. 3).
 [4] Úř. věst. L 320, 30.11.2013.
 [5] Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51,
 směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/75/ES (Úř.
 věst. L 157, 30.4.2004, s. 100).
 [6] Úř. věst. L 109, 19.4.2008, s. 27–29.
 [7] Nařízení prezidenta č. 412 z roku 1993
 dělí území Itálie na šest klimatických zón (A až F). Tato klasifikace
 vychází z jednotky „denostupeň“, která představuje počet
 dnů za rok, v nichž se vnější teplota liší od optimální teploty
 20 °C, a je tudíž nutné vytápět.
 [8] Úř. věst. L 352, 24.12.2013, s. 1.
 [9] Úř. věst. L 204, 31.7.2013, s. 15.
 [10] Všechny italské ostrovy kromě Sicílie.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52007PC0771
 Návrh rozhodnutí Rady, kterým se Spolkové republice Německo a Polské republice povoluje použít opatření odchylující se od článku 5 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (pouze německé a polské znění je závazné) /* KOM/2007/0771 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 5.12.2007KOM(2007) 771 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se Spolkové republice Německo a Polské republice povoluje použít opatření odchylující se od článku 5 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty(pouze německé a polské znění je závazné)(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASOUVISLOSTI NÁVRHU |110 | Odůvodnění a cíle návrhu Podle článku 395 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uplatnil zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup výběru daně z přidané hodnoty (DPH) nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem. Dopisy z května a července 2007, které generální sekretariát Komise zaevidoval dne 22. října a 27. července 2007, Spolková republika Německo a Polská republika požádaly o povolení použít odchylující se opatření na výstavbu a údržbu hraničních mostů, které jsou součástí příslušných železničních sítí obou zemí. V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice o DPH Komise dopisem ze dne 24 října 2007 informovala ostatní členské státy o žádostech předložených Spolkovou republikou Německo a Polskou republikou. Dopisem ze dne 25. října 2007 oznámila Komise Spolkové republice Německo a Polské republice, že již má k dispozici veškeré informace nezbytné k posouzení žádostí. |120 | Obecné souvislosti S cílem usnadnit železniční dopravu mezi oběma zeměmi se Spolková republika Německo a Polská republika rozhodly uzavřít dohodu o výstavbě (a následné údržbě) dvou hraničních mostů a údržbě jedenácti stávajících mostů přes řeku Odra a řeku Lužická Nisa. Tato dohoda bude zahrnovat opatření, která se odchylují od směrnice o DPH, pokud jde o zásadu teritoriality. Podle dohody se Spolková republika Německo a Polská republika stanou odpovědnými za výstavbu a údržbu řady jednotlivých mostů. Podle dohody se má za to, že staveniště u hraničních mostů a mosty samotné, které jsou (částečně) umístěny na území jedné země, jsou umístěny na území druhé země, pokud je tato země odpovědná za výstavbu nebo údržbu. Z toho vyplývá, že pro účely DPH se v případě dodávek zboží nebo poskytování služeb nebo pořízení zboží uvnitř Společenství pro výstavbu nebo údržbu těchto hraničních mostů bude polská část hraničního mostu považovat za umístěnou na německém území, pokud je Německo odpovědné za výstavbu a údržbu tohoto mostu, a opačně. Na základě dohody bude Spolková republika Německo odpovědná za výstavbu a údržbu jednoho nového mostu a údržbu čtyř stávajících mostů. Polská republika bude odpovědná za výstavbu a údržbu jednoho nového mostu a údržbu sedmi stávajících mostů. Podle běžných pravidel by zásada teritoriality stanovená ve směrnici o DPH vyžadovala, aby dodávky zboží a poskytování služeb a pořizování zboží uvnitř Společenství ve Spolkové republice Německo podléhaly německé DPH. Obdobně by dodávky zboží a poskytování služeb a


text: pořizování zboží uvnitř Společenství v Polské republice podléhaly polské DPH. Z použití běžných pravidel by vyplývalo stanovení přesného místa zdanitelných plnění podle území, na němž byly jednotlivé práce vykonány. Spolková republika Německo a Polská republika soudí, že použití těchto pravidel by způsobilo významné daňové komplikace podnikům odpovědným za dotyčné práce. Soudí, že daňová ustanovení dohody jsou odůvodněná zjednodušením daňových povinností podniků. Komise sdílí názor, že v uvedených případech bude jednotné zdanění prací při výstavbě a údržbě znamenat zjednodušení, které dotyčným podnikům usnadní použití daňových pravidel ve srovnání s případem, kdyby byla použita běžná daňová pravidla. |130 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Rada již při několika předchozích příležitostech povolila členským státům odchýlit se od zásady teritoriality, pokud jde o projekty v hraničních oblastech. |141 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. |KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |Konzultace zúčastněných stran |219 | Nevztahuje se na tento návrh. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |229 | Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |230 | Posouzení dopadů Cílem návrhu rozhodnutí je zjednodušit postup vyměřování daně ve vztahu k výstavbě a údržbě hraničních mostů, a má proto potenciální pozitivní hospodářský dopad. Z důvodu malé oblasti působnosti odchylky bude její dopad v každém případě jen omezený. |PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU |305 | Shrnutí navrhovaných opatření Povolení odchylky od územního uplatňování DPH pro Německo a Polsko, pokud jde o výstavbu a údržbu hraničních mostů mezi oběma zeměmi. |310 | Právní základ Článek 395 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty. |329 | Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu / těchto důvodů: |331 | Toto rozhodnutí se týká povolení poskytovaného dvěma členským státům na základě jejich vlastní žádosti a nezakládá žádnou povinnost. |332 | Vzhledem k velmi omezenému rozsahu odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému cíli. |Volba nástrojů |341 | Navrhované nástroje: jiné. |342 | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z následujícího důvodu / následujících důvodů. Podle článku 395 směrnice o DPH je odchylka od společných pravidel pro DPH možná pouze v případě, že ji jednomyslně schválí Rada na návrh Komise. Rozhodnutí Rady je proto nejvhodnějším nástrojem, neboť může být určeno jednotlivým členským státům. |ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY |409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |1. NávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se Spolkové republice Německo a Polské republice povoluje použít opatření odchylující se od článku 5 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty(pouze německé a polské znění je závazné)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty[1], a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise[2],vzhledem k těmto důvodům:2. Dopisy, které generální sekretariát Komise zaevidoval dne 22. října 2007 a 27. července 2007, požádaly Spolková republika Německo a Polská republika o povolení použít zvláštní daňová opatření na výstavbu a údržbu určitých hraničních


text: mostů mezi oběma zeměmi.3. V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice 2006/112/ES Komise dopisem ze dne 24 října 2007 informovala ostatní členské státy o žádostech předložených Spolkovou republikou Německo a Polskou republikou. Dopisem ze dne 25. října 2007 oznámila Komise Spolkové republice Německo a Polské republice, že již má k dispozici veškeré informace nezbytné k posouzení žádostí.4. Účelem zvláštního opatření je, pro dodávky zboží nebo poskytování služeb a pořízení zboží určeného pro výstavbu a údržbu hraničních mostů ve Společenství, považovat mosty a v případě výstavby jejich staveniště za umístěné úplně na území jednoho z uvedených členských států v souladu s dohodou uzavřenou mezi nimi o rozdělení odpovědnosti za výstavbu nebo údržbu těchto přeshraničních mostů.5. Kdyby neexistovalo zvláštní opatření, bylo by třeba pro každou dodávku zboží nebo poskytnutí služeb nebo pořízení zboží ve Společenství zjišťovat, zda místem zdanění byla Spolková republika Německo nebo Polská republika. Práce na hraničním mostě vykonaná na německém území by podléhala dani z přidané hodnoty v Německu, kdežto práce vykonaná na polském území by podléhala polské dani z přidané hodnoty.6. Účelem této odchylky je proto zjednodušit postup vyměřování daně z výstavby a údržby dotyčných mostů.7. Tato odchylka nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z daně z přidané hodnoty,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Spolkové republice Německo a Polské republice se povoluje za podmínek článku 2 a 3 použít opatření odchylující se od směrnice 2006/112/ES ve vztahu k výstavbě a následné údržbě jednoho hraničního mostu přes Odru a jednoho hraničního mostu přes Lužickou Nisu a k údržbě dvou stávajících hraničních mostů přes Odru a devíti stávajících hraničních mostů přes Lužickou Nisu, které jsou všechny částečně na území Spolkové republiky Německo a částečně na území Polské republiky. Podrobné údaje o dotyčných mostech jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.Článek 2Odchylně od článku 5 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o hraniční most, za jehož výstavbu a údržbu je odpovědná Spolková republika Německo, a pokud jde o hraniční mosty, za jejichž údržbu je odpovědná výhradně Spolková republika Německo, se tyto mosty a případně staveniště, pokud je na polském území, považují za součást německého území pro účely dodávek zboží a poskytování služeb a pořízení zboží určeného pro výstavbu a údržbu uvedených mostů ve Společenství.Článek 3Odchylně od článku 5 směrnice 2006/112/ES, pokud jde o hraniční most, za jehož výstavbu a údržbu je odpovědná Polská republika, a pokud jde o hraniční mosty, za jejichž údržbu je odpovědná výhradně Polská republika, se tyto mosty a případně staveniště, pokud je na německém území, považují za součást polského území pro účely dodávek zboží a poskytování služeb a pořízení zboží určeného pro výstavbu a údržbu uvedených mostů ve Společenství.Článek 4Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo a Polské republice.V Bruselu dne [...].Za Radupředseda/předsedkyněPŘÍLOHAMosty uvedené v článku 1:1. Spolková republika Německo odpovídá za výstavbu tohoto hraničního mostu:a) hraničního mostu přes Odru mezi Frankfurtem nad Odrou a Kunowicemi na říčním kilometru 580,640.2. Polská republika odpovídá za výstavbu tohoto hraničního mostu:a) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Horkou a Węglincem na říčním kilometru 130,470.3. Spolková republika Německo odpovídá za údržbu těchto hraničních


text: mostů:a) hraničního mostu přes Odru mezi Neurüdnitzem a Siekierkami na říčním kilometru 653,903;b) hraničního mostu přes Odru mezi Küstrinem Kietzem a Kostrzynem na říčním kilometru 615,102;c) hraničního mostu přes Odru mezi Frankfurtem nad Odrou a Kunowicemi na říčním kilometru 580,640;d) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Hagenwerderem a Ręczynem na říčním kilometru 169,611;e) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Hirschfeldem a Trzciniecem Zgorzeleckým na říčním kilometru 186,281.4. Polská republika odpovídá za údržbu těchto hraničních mostů:a) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Gubenem a Gubinem na říčním kilometru 13,375;b) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Gubenem a Gubinkem na říčním kilometru 17,625;c) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Forstem a Tuplicemi na říčním kilometru 51,935;d) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Bad Muskau a Łęknicou na říčním kilometru 80,530;e) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Horkou a Węglincem na říčním kilometru 130,470;f) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Görlitzem a Zgorzelcem na říčním kilometru 153,885;g) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Ostritzem a Trzcincem Zgorzeleckým na říčním kilometru 184,220;h) hraničního mostu přes Lužickou Nisu mezi Ostritzem a Trzcincem Zgorzeleckým na říčním kilometru 184,780.[1] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2006/138/ES (Úř. věst. L 384, 29.12.2006, s. 92)[2] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0753(01)
 Návrh rozhodnutí Rady o podpisu protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v Lichtenštejnsku /* KOM/2006/0753 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 4.12.2006KOM(2006) 753 v konecném znení2006/0257 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v LichtenštejnskuNávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v Lichtenštejnsku(předložené Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVAI. ÚVODDne 26. října 2004 Evropské společenství podepsalo se Švýcarskou konfederací dohodu o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku („dohoda Dublin/Eurodac se Švýcarskem“).Dohoda stanoví v článku 15, že Lichtenštejnsko může k této dohodě přistoupit. Přistoupení Lichtejnštejnska bylo vyjednáno a byl parafován návrh protokolu o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem.V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastnilo přijímání nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států („nařízení Dublin“) a nařízení Rady (ES) č. 2725/2000 o zřízení systému Eurodac pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy („nařízení Eurodac“)[1].Dohoda Dublin/Eurodac se Švýcarskem stanoví, že Dánsko může požádat o připojení k této dohodě. V této souvislosti dohoda stanoví, že podmínky připojení Dánska k protokolu o dohodě stanoví smluvní strany se souhlasem Dánska.Dánsko požádalo o připojení k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem v dopise ze dne 8. listopadu 2004. Vzhledem k tomu, že k této se dohodě nyní připojí i Lichtenštejnsko, je vhodné, aby připojení Dánska bylo upraveno ve vztahu ke Švýcarsku i k Lichtenštejnsku.Jednání s Lichtenštejnskem a Švýcarskem byla zahájena poté, co Komise dne 27. února 2006 obdržela zmocnění Rady. Jednání byla ukončena dne 21. června 2006 a návrh protokolu přidružení Dánska k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem a Lichtenštejnskem byl parafován[2].Jednání proběhla a návrh protokolu byl parafován na základě skutečnosti, že Lichtenštejnsko se po uzavření protokolu o jeho přistoupení k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem stane smluvní stranou. Je třeba vzít na vědomí, že Lichtenštejnsko se může stát smluvní stranou protokolu k přidružení Dánska až poté, co schválí protokol o svém přistoupení k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem[3].Přiložené návrhy jsou právním základem pro rozhodnutí o podpisu a uzavření protokolu. Právní základ tohoto protokolu tvoří čl. 63 odst. 1 písm. a) Smlouvy o založení Evropského společenství, ve spojení s


text: čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy.Rada rozhodne kvalifikovanou většinou. Uzavření tohoto protokolu bude konzultováno s Evropským parlamentem v souladu s čl. 300 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství.II. VÝSLEDKY JEDNÁNÍKomise se domnívá, že cílů, které Rada stanovila ve směrnicích pro vyjednávání, bylo dosaženo, a že návrh protokolu je pro Společenství přijatelný.Obsah protokolu lze shrnout následovně:- Umožňuje použít nařízení Dublin a Eurodac a jejich prováděcí pravidla na vztahy mezi Dánskem na jedné straně a Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé. Použitelné budou rovněž budoucí změny a nová prováděcí opatření.- Švýcarsku a Lichtenštejnsku poskytuje právo předložit Soudnímu dvoru písemné projevy a vyjádření, pokud se dánský soud obrátí na Soudní dvůr s předběžnou otázkou týkající se výkladu některého ustanovení dohody mezi Evropským společenstvím a Dánskem.- Stanoví postup dohodovacího řízení, nedojde-li mezi Dánskem na jedné straně a Švýcarskem a Lichtenštejnskem na straně druhé k dohodě o výkladu a použití protokolu.- Obsahuje ustanovení týkající se konce jeho použitelnosti.III. ZÁVěRYS ohledem na výše uvedené Komise navrhuje, aby Rada:- rozhodla, že protokol bude podepsán jménem Společenství a pověřila předsedu Rady, aby určil osobu řádně zmocněnou k podpisu jménem Společenství;- schválila po konzultaci Evropského parlamentu připojený protokol o dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku i protokol o přistoupení Lichtenštejnska.NávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v LichtenštejnskuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[4],vzhledem k těmto důvodům:(1) Po zmocnění uděleném Komisi dne 27. února 2006 byla dokončena jednání se Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o protokolu o přistoupení Dánska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku a o protokolu o přistoupení Lichtenštejnska.(2) S výhradou jeho možného uzavření k pozdějšímu datu by protokol parafovaný v Bruselu dne 21. června 2006 měl být podepsán.(3) Spojené království a Irsko se v souladu s článkem 3 protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství účastní přijímání a uplatňování tohoto rozhodnutí.(4) V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,ROZHODLA TAKTO:Jediný článekS výhradou uzavření k pozdějšímu datu je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství protokol mezi Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech


text: určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku i protokol o přistoupení Lichtenštejnska.Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.V Bruselu dneZa RaduPředseda2006/0257 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADYo podpisu protokolu mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v LichtenštejnskuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[5],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[6]vzhledem k těmto důvodům:(1) Po zmocnění uděleném Komisi dne 27. února 2006 byla dokončena jednání se Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o protokolu o přistoupení Dánska k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku a o protokolu o přistoupení Lichtenštejnska.(2) Tento protokol byl jménem Evropského společenství podepsán dne .... 2006 na základě rozhodnutí Rady .../.../ES ze dne [.........] s tím, že k jeho konečnému uzavření dojde k pozdějšímu datu.(3) Tento protokol by měl být schválen.(4) Spojené království a Irsko se v souladu s článkem 3 protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství účastní přijímání a uplatňování tohoto rozhodnutí.(5) V souladu s články 1 a 2 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,ROZHODLA TAKTO:Článek 1Protokol k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku, včetně protokolu o přidružení Lichtenštejnska, se schvaluje jménem Společenství.Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.Článek 2Předseda Rady je tímto oprávněn určit osobu zmocněnou uložit jménem Evropského společenství schvalovací listinu stanovenou článkem 5 protokolu vyjadřující souhlas Společenství být tímto ujednáním vázáno.Článek 3Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie .V Bruselu dneZa RaduPředsedaPřílohaProtokol mezi Evropským společenstvím, Švýcarskem a Lichtenštejnskem k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států, ve Švýcarsku nebo v LichtenštejnskuEvropské společenstvíaŠvýcarská konfederaceaLichtenštejnské knížectví(dále jen „smluvní strany“),VZHLEDEM K TOMU, že protokol o postavení Dánska připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství stanoví, že žádné opatření přijaté podle hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství není pro Dánsko závazné ani použitelné;S OHLEDEM NA čl. 11 odst. 1 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku[7] (dále jen „dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem“), který stanoví,


text: že Dánské království může požádat o účast na této dohodě;S OHLEDEM NA protokol mezi Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím k dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o přidružení Lichtenštejnského knížectví k této dohodě v souladu s jeho článkem 15;ZAZNAMENÁVAJÍCE, že Dánsko požádalo dopisem ze dne 8. listopadu 2004 o účast na dohodě mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem;S ODKAZEM NA TO, že podle čl. 11 odst. 1 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem, ke které přistoupilo Lichtenštejnské knížectví, jsou podmínky této účasti Dánského království stanoveny v protokolu k této dohodě smluvními stranami jednajícími se souhlasem Dánska;S OHLEDEM NA TO, že bylo především vhodné, aby Dánsko a Společenství uzavřely dohodu, zejména s cílem uspořádat záležitosti týkající se pravomoci Soudního dvora a koordinace mezi Společenstvím a Dánskem ve věcech mezinárodních dohod;S OHLEDEM na dohodu mezi Dánskem a Společenstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v Dánsku nebo jiném členském státě Evropské unie a o systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy[8];S OHLEDEM NA TO, že je proto nutné stanovit podmínky, na jejichž základě se Dánsko zúčastní dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem, ke které přistoupilo i Lichtenštejnské knížectví, a zejména je nutné stanovit práva a povinnosti mezi Švýcarskem, Lichtenštejnskem a Dánskem;ZAZNAMENÁVAJÍCE, že vstup v platnost tohoto protokolu se zakládá na souhlasu Dánska vysloveném v souladu s jeho ústavními požadavky,SE DOHODLY NA TOMTO:Článek 1Dánské království se účastní dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o kritériích a mechanismech k určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo ve Švýcarsku (dále „dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem), ke které přistoupilo Lichtenštejnsko na základě protokolu k této dohodě (dále „Lichtenštejnský protokol“) v souladu s ustanovením článku 15 dohody, na základě podmínek stanovených dohodou mezi Evropským společenstvím a Dánskem o kritériích určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v Dánsku nebo v jiném členském státě Evropské unie a o systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy (dále „dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánskem“) a tohoto protokolu.Článek 21. Ustanovení „nařízení Dublin“[9], které je připojeno k tomuto protokolu a je jeho součástí, společně s jeho prováděcími opatřeními přijatými podle čl. 27 odst. 2 „nařízení Dublin“, se podle mezinárodního práva použije na vztahy mezi Dánskem na jedné straně a Švýcarskem a Lichtenštejnskem na straně druhé.2. Ustanovení „nařízení Eurodac“[10], které je připojeno k tomuto protokolu a je jeho součástí, společně s jeho prováděcími opatřeními přijatými podle čl. 22 odst. 2 nebo čl. 23 odst. 2 „nařízení Eurodac“, se podle mezinárodního práva použije na vztahy mezi Dánskem na jedné straně a Švýcarskem a Lichtenštejnskem na straně druhé.3. Změny a doplnění aktů uvedených v odstavcích 1 a 2, které Dánsko oznamuje Komisi v souladu s článkem 3 dohody mezi Evropským společenstvím a Dánskem a které Švýcarsko a Lichtenštejnsko oznamují Komisi v souladu s článkem 4 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem a s článkem 5 Lichtenštejnského protokolu se podle mezinárodního práva použije na vztahy mezi


text: Dánskem na jedné straně a Švýcarskem a Lichtenštejnskem na straně druhé.4. Prováděcí opatření přijatá podle čl. 27 odst. 2 „nařízení Dublin“ a prováděcí opatření přijatá podle článku 22 nebo čl. 23 odst. 2 „nařízení Eurodac“, která Dánsko oznamuje Komisi v souladu s článkem 4 dohody mezi Evropským společenstvím a Dánskem a která Švýcarsko a Lichtenštejnsko oznamují Komisi v souladu s článkem 4 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem a s článkem 5 Lichtenštejnského protokolu, se podle mezinárodního práva použije na vztahy mezi Dánskem na jedné straně a Švýcarskem a Lichtenštejnskem na straně druhé.Článek 3Švýcarsko a Lichtenštejnsko jsou oprávněny předkládat podání nebo písemné připomínky Soudnímu dvoru v případech, kdy dánský soud nebo tribunál předloží Soudnímu dvoru k rozhodnutí předběžnou otázku v souladu s čl. 6 odst. 1 dohody mezi Evropským společenstvím a Dánskem.Článek 41. V případě stížnosti Švýcarska nebo Lichtenštejnska ohledně uplatňování nebo výkladu tohoto protokolu Dánskem mohou Švýcarsko nebo Lichtenštejnsko požádat, aby byla záležitost oficiálně zařazena na program jednání smíšeného výboru jako sporná.2. V případě stížnosti Dánska ohledně uplatňování nebo výkladu tohoto protokolu Švýcarskem nebo Lichtenštejnskem může Dánsko požádat Komisi, aby záležitost oficiálně zařadila na program jednání smíšeného výboru jako spornou. Záležitost zařadí na program jednání Komise.3. Smíšený výbor má na urovnání sporu 90 dnů od přijetí programu, na nějž byl spor zařazen. Za tímto účelem je Dánsko oprávněno předkládat smíšenému výboru připomínky.4. V případě, že smíšený výbor urovná spor způsobem, který vyžaduje provedení v Dánsku, Dánsko oznámí stranám ve lhůtě stanovené v odstavci 3 zda výkon obsahu urovnání provede či neprovede. V případě, že Dánsko oznámí své rozhodnutí neprovést obsah urovnání, použije se odstavec 5.5. Nebude-li smíšený výbor schopen urovnat spor ve lhůtě stanovené v odstavci 3, bude lhůta k dosažení konečného urovnání prodloužena o dalších 90 dnů. Jestliže smíšený výbor nepřijme rozhodnutí do konce tohoto období, považuje se platnost tohoto protokolu za ukončenu uplynutím posledního dne uvedeného období.Článek 5Tento protokol podléhá ratifikaci nebo schválení smluvními stranami. Nástroje ratifikace nebo schválení budou uloženy u generálního tajemníka Rady, který vykonává funkci depozitáře.Pokud jde o Lichtenštejnsko, tento protokol vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po oznámení učiněném Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím o ukončení příslušných postupů vyžadovaných k tomuto účelu.Pokud jde o Švýcarsko, tento protokol vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce po oznámení učiněném Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o ukončení příslušných postupů vyžadovaných k tomuto účelu.Vstup v platnost tohoto protokolu pro Evropské společenství a Lichtenštejnské knížectví na jedné straně a Evropské společenství a Švýcarskou konfederaci na straně druhé je rovněž podmíněn tím, že depozitář obdrží nótu Dánského království o tom, že Dánské království souhlasí s ustanoveními tohoto protokolu a prohlašuje, že ve vzájemných vztazích se Švýcarskem a Lichtenštejnskem použije ustanovení uvedená v článku 2.Článek 6Každá ze smluvních stran může vypovědět tento protokol písemným prohlášením depozitáři. Takové prohlášení nabývá účinnosti šest měsíců po jeho uložení.Tento protokol pozbude platnosti, jestliže dojde k vypovězení dohody mezi Evropským společenstvím a Dánskem.Tento protokol pozbude platnosti, jestliže jej vypoví Evropské společenství nebo Švýcarsko a Lichtenštejnsko.V Bruselu dneZa RaduPředsedaPříloha k protokoluNAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 343/2003


text: ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, 25.2.2003, s. 1).NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2725/2000 ze dne 11. prosince 2000 přijaté Radou Evropské unie o zřízení systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy (Úř. věst. L 316, 15.12.2000).[1] Je třeba připomenout, že dne 21. února 2006 uzavřelo Evropské společenství dohodu s Dánským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v Dánsku anebo v některém z členských států Evropské unie a dohodu Eurodac pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy (dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánskem).[2] Stejně jako návrh protokolů o přistoupení Lichtenštejnska k Schengenské dohodě se Švýcarskem a o přistoupení Lichtenštejnska k dohodě Dublin/Eurodac se Švýcarskem.[3] Ustanovení článku 15 dohody Dublin/Eurodac se Švýcarskem stanoví, že přidružení Lichtenštejnska bude předmětem protokolu k této dohodě.[4] Úř. věst. C...[5] Úř. věst. C...[6] Úř. věst. C...[7] ASILE 54, 13049/04[8] Úř. věst. L 66/38, 8.3.2006.[9] NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003 přijaté Radou Evropské unie, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, 25.2.2003).[10] NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 2725/2000 ze dne 11. prosince 2000 přijaté Radou Evropské unie o zřízení systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy (Úř. věst. L 316, 15.12.2000).


text:
 |
 52011PC0608
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o Evropském fondu pro přizpůsobení se globalizaci (2014–2020) /* KOM/2011/0608 v konečném znění - 2011/0269 (COD) */
 {SEC(2011)1130
 final}
 {SEC(2011)1131
 final}
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 ·
 Obecné souvislosti
 Ve svém sdělení „Rozpočet – Evropa 2020“[1] Komise zdůraznila, že je nutné
 účinně řešit řadu výzev, které představují závažnou
 hrozbu pro sociální soudržnost a konkurenceschopnost. Těmito
 naléhavými výzvami jsou zejména: nedostatky v úrovni kvalifikace, slabé
 výkony v aktivní politice na trhu práce a na poli vzdělávacích
 systémů, sociální vyloučení marginalizovaných skupin a nízká mobilita
 pracovních sil.
 V této souvislosti se uznává potřeba
 poskytnout během trvání víceletého finančního rámce 2014–2020
 zvláštní jednorázovou podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni
 v důsledku rozsáhlých strukturálních změn způsobených zvyšující
 se globalizací výroby a obchodu. Stejně jako v programovém období
 2007–2013 by tato zvláštní podpora měla být poskytována
 prostřednictvím Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci
 (dále jen „EFG“), jednoho ze stávajících zvláštních nástrojů, jehož
 použití nemá vliv na stropy výdajů víceletého finančního rámce.
 Ve stejném sdělení Komise uvedla, že Unie by
 pomocí EFG také mohla poskytovat podporu v případě rozsáhlého
 propouštění v důsledku vážného narušení místního, regionálního
 či národního hospodářství vyvolaného neočekávanou krizí. Oblast
 působnosti EFG bude dále rozšířena na poskytování přechodné
 podpory zemědělcům s cílem usnadnit jejich
 přizpůsobení nové tržní situaci vyplývající ze skutečnosti, že
 Unie uzavřela obchodní dohody týkající se zemědělských
 produktů.
 ·
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Evropský fond pro přizpůsobení se
 globalizaci (EFG) byl nejprve zřízen na dobu trvání programového období
 2007–2013 nařízením (ES) č. 1927/2006[2]
 s cílem poskytnout Unii nástroj, jímž by projevila solidaritu s pracovníky,
 kteří byli propuštěni v důsledku významných změn ve
 struktuře světového obchodu způsobených globalizací v
 případě, že tato propouštění mají značný negativní dopad na
 regionální nebo místní ekonomiky, a poskytla jim podporu. Spolufinancováním
 aktivních opatření politiky trhu práce se EFG snaží usnadnit opětovné
 začlenění pracovníků v oblastech, odvětvích, na územích
 nebo na pracovních trzích, které utrpěly otřes v souvislosti s vážným
 narušením hospodářství.
 Vzhledem k rozsahu a rychlosti vývoje
 finanční a hospodářské krize v roce 2008 Komise v Plánu
 evropské hospodářské obnovy[3]
 naplánovala revizi nařízení (ES) č. 1927/2006. Kromě
 některých trvalých změn na základě prvních let provádění
 EFG bylo hlavním cílem tohoto přezkumu[4]
 rozšířit s platností ode dne 1. května 2009 do 30. prosince 2011
 oblast působnosti EFG s cílem umožnit prokázat solidaritu Unie
 a poskytovat podporu pracovníkům, kteří byli propuštěni v
 přímém důsledku finanční a hospodářské krize, a zvýšit míru
 spolufinancování z 50 % na 65 %, čímž se sníží zátěž pro členské
 státy. Komise s přihlédnutím k současné hospodářské situaci a k
 potřebě fiskální konsolidace navrhla[5]
 prodloužit dočasnou krizovou odchylku do 31. prosince 2013, tj. do konce
 období provádění nařízení (ES) č. 1927/2006.
 Hlavním cílem tohoto návrhu je zajistit, aby EFG
 nadále fungoval v příštím programovém období v souladu se základními
 zásadami stanovenými ve víceletém finančním rámci na období 2014–2020,
 který rozšířil oblast působnosti EFG i na zemědělce.
 V souladu s hlavním cílem nařízení (ES)
 č. 1927/2006 má návrh projevit solidaritu na úrovni Unie s
 propuštěnými pracovníky postiženými


text:
výjimečnými okolnostmi
 a poskytnout podporu při jejich rychlém znovuzačlenění do
 zaměstnání v souladu s cíli strategie Evropa 2020.
 Konkrétně bude EFG poskytovat podporu v případech,
 kdy pracovníci byli propuštěni v důsledku významných změn ve
 struktuře světového obchodu v souladu s původní oblastí
 působnosti EFG, jak je stanoveno v článku 1 nařízení (ES)
 č. 1927/2006. EFG bude rovněž moci být použit v
 případě neočekávané krize, jež povede k vážnému narušení
 místního, regionálního nebo národního hospodářství. Touto
 neočekávanou krizí by mohla být například významná recese u
 důležitých obchodních partnerů, zhroucení finančního systému
 srovnatelné s tím, k němuž došlo v roce 2008, vážné problémy se
 zásobováním energií nebo primárními komoditami, přírodní katastrofa atd.
 EFG bude rovněž k dispozici, aby pomáhal zemědělcům
 přizpůsobit se nové tržní situaci, která vznikla jako následek
 obchodní dohody uzavřené Unií, například dohody o
 zemědělských produktech. Příklady takových možných budoucích
 obchodních dohod jsou dohody vyjednávané se zeměmi unie Mercosur nebo v
 kontextu Světové obchodní organizace v rámci rozvojového programu z Dohá.
 Aby bylo zajištěno, že EFG zůstane
 platným nástrojem na evropské úrovni, je možné uplatnit žádost o podporu
 pracovníků prostřednictvím EFG, jakmile počet propuštěných
 zaměstnanců dosáhne minimální prahové hodnoty. Zkušenosti
 s fungováním nařízení (ES) č. 1927/2006 ukázaly, že prahová
 hodnota 500 propuštěných zaměstnanců během daného
 referenčního období je přijatelná, zejména s ohledem na možnost podat
 žádosti pro nižší počet propuštěných zaměstnanců na malých
 pracovních trzích nebo za mimořádných okolností.
 V zemědělském odvětví by použití
 EFG probíhalo na jiném základě. Informace ex ante o
 odvětvích a/nebo produktech, které pravděpodobně budou postiženy
 zvýšením dovozu v přímém důsledku uzavření obchodních dohod,
 budou k dispozici v analýze provedené útvary Komise pro obchodní jednání. Poté,
 co bude obchodní dohoda parafována, útvary Komise dále prověří
 odvětví nebo produkty, u nichž se očekává podstatné zvýšení dovozu do
 Unie a výrazný pokles cen, a posoudí pravděpodobný dopad na příjmy
 v příslušných odvětvích. Na tomto základě by Komise
 určila zemědělská odvětví nebo produkty a tam, kde je to na
 místě, i regiony, které jsou způsobilé pro možnou podporu z EFG.
 Členské státy by měly možnost předložit žádosti o
 příspěvek z EFG, pokud budou moci prokázat, že ve způsobilých
 odvětvích dochází k významným obchodním ztrátám, že jsou postiženi
 zemědělci působící v těchto odvětvích a že
 určily dotčené zemědělce a zaměřily na ně
 pomoc.
 S cílem zajistit, aby byla podpora z EFG dostupná
 pracovníkům nezávisle na jejich pracovní smlouvě nebo pracovním
 poměru, je rozsah pojmu „pracovník“ rozšířen tak, aby zahrnoval nejen
 pracovníky s pracovní smlouvou na dobu neurčitou jako v nařízení
 (ES) č. 1927/2006, ale také pracovníky se smlouvami na dobu určitou,
 pracovníky dočasně najímané přes agentury a vlastníky-vedoucí
 pracovníky mikropodniků, malých a středních podniků a osoby
 samostatně výdělečně činné (včetně
 zemědělců).
 Protože je přístup k podpoře
 z EFG podmíněn tím, že zaměstnanci musí být propuštěni,
 nebo u zemědělců tím, že upravují tu část své
 činnosti, jež byla postižena příslušnou obchodní dohodou, obsahuje
 návrh zvláštní ustanovení o tom, jakým způsobem by se mělo
 propouštění zohledňovat pro každého zaměstnance.
 Účelem EFG je přispívat k cílům
 strategie Evropa 2020 v oblasti růstu a