text: | | | |U „účelově vázaných“ ostatních příjmů upřesněte dotčené výdajové rozpočtové linie.[...]Upřesněte způsob výpočtu dopadu na příjmy.[...][1] Rozhodnutí č. 8627/10 ze dne 21. dubna 2010.[2] Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 59.[3] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[4] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[5] Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 35.[6] Znění protokolu, jakož i rozhodnutí o podepsání protokolu byly zveřejněny v Úř. věst.[7] Datum vstupu protokolu v platnost zveřejní Generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.[8] Úř. věst. L 286, 29.10.2008, s. 33.[9] ABM: Activity-Based Management (řízení rozpočtu podle jednotlivých činností) – ABB: Activity Based Budgeting (sestavení rozpočtu podle jednotlivých činností).[10] Uvedené v čl. 49 odst. 6 písm. a) nebo b) finančního nařízení.[11] Pozn.: ve výkazech o činnosti vypracovaných pro rozpočet na rok 2010 se jedná o specifický cíl č. 2; viz http://www.cc.cec/budg/bud/proc/adopt/_doc/_pdf/2010/apb2010-working-documents-part1-11-mare.pdf[12] Zálohy a poplatky majitelů plavidel nemají žádný dopad na rozpočet Unie.[13] Hodnocení protokolu ex post na roky 2006–2010 a hodnocení budoucího protokolu ex ante .[14] Vysvětlení způsobů řízení spolu s odkazem na finanční nařízení jsou k dispozici na stránkách BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_fr.html[15] Uvedené v článku 185 finančního nařízení.[16] RP = rozlišené prostředky / NRP = nerozlišené prostředky[17] ESVO: Evropské sdružení volného obchodu.[18] Kandidátské země, případně kandidátské země západního Balkánu.[19] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět začíná provádět.[20] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu provádění programu a/nebo akcí EU (bývalé linie „BA“), nepřímý výzkum, přímý výzkum.[21] Finanční příspěvek zahrnuje: a) 455 000 EUR ročně odpovídajících roční referenční tonáži 7 000 tun a b) 227 500 EUR ročně odpovídajících podpoře rozvoje odvětvové politiky rybolovu Demokratické republiky Svatý Tomáš a Princův ostrov. Pokud roční objem úlovků překročí 7 000 tun, částka finančního příspěvku se zvýší o 65 EUR za každou dodatečnou ulovenou tunu. Celková roční částka, kterou EU uhradí, však nesmí překročit 910 000 EUR (viz čl. 2 odst. 5 protokolu).[22] Odhad nákladů na služební cesty pro provádění kontroly na místě[23] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět začíná provádět.[24] Výstupy se rozumí výrobky a služby, které mají být dodány ( např.: počet financovaných studentských výměn, počet vybudovaných kilometrů silnic atd.).[25] Popsaný v části 1.4.2. „Specifické cíle“[26] Rokem N se rozumí rok, kdy se návrh/podnět začíná provádět.[27] Technická a/nebo administrativní pomoc a výdaje na podporu provádění programu a/nebo akcí EU (bývalé linie „BA“), nepřímý výzkum, přímý výzkum.[28] SZ = smluvní zaměstnanec; MZ = místní zaměstnanec; PNO = přidělený odborník z členského státu; INT = dočasný pracovník najatý zprostředkovatelskou agenturou ( intérimaire ); YED = mladý odborník při delegaci – Young Expert in Delegation .[29] Dílčí strop externích pracovníků podle operačních prostředků (bývalé linie „BA“).[30] Strukturální fondy, Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropský rybářský fond.[31] Viz body 19 a 24 interinstitucionální dohody.[32] Pokud jde o tradiční vlastní zdroje (cla, dávky z cukru), je třeba uvést čisté částky, tj. hrubé částky po odečtení 25 % nákladů na výběr.


text:
 |
 52013PC0347
 Návrh ROZHODNUTÍ RADY o finančních příspěvcích členských států určených pro financování Evropského rozvojového fondu v roce 2013, včetně druhé splátky na rok 2013 /* COM/2013/0347 final - 2013/0183 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 Vnitřní dohoda a finanční
 nařízení 10. ERF uvádí postup týkající se výzev k úhradě
 příspěvků členských států určených pro
 financování Evropského rozvojového fondu. V souladu s čl. 57 odst. 3
 finančního nařízení pro 10. ERF se tento návrh týká:
 –
 výše druhé splátky příspěvku na rok 2013.
 V souladu s čl. 57 odst. 7
 finančního nařízení pro 10. ERF je zvlášť uvedena částka
 spravovaná Komisí a částka spravovaná EIB.
 V souladu s článkem 145 finančního
 nařízení pro 10. ERF zaslala EIB Komisi aktualizované odhady závazků
 a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.
 V souladu s čl. 58 odst. 2
 finančního nařízení by výzvy k poskytnutí příspěvků
 měly čerpat postupně nejprve částky stanovené pro
 jednotlivé předchozí ERF. Výzvy k úhradě, jež jsou předmětem
 tohoto návrhu, se tudíž vztahují k částkám pro EIB pro 9. ERF a
 částkám pro Komisi pro 10. ERF.
 V souladu s čl. 57
 odst. 3 finančního nařízení pro 10. ERF musí Rada o tomto návrhu
 rozhodnout nejpozději 21 kalendářních dnů po předložení
 návrhu Komisí a členské státy musí uhradit druhou splátku nejpozději
 21 kalendářních dnů po dni, kdy jim je rozhodnutí Rady oznámeno.
 Nakonec se připomíná, že čl. 60
 odst. 1 finančního nařízení stanoví, že nejsou-li splátky
 příspěvků uhrazeny ve stanovené lhůtě, bude příslušný
 členský stát vyzván k zaplacení úroků z neuhrazené částky, a to
 v souladu s postupy stanovenými v tomtéž článku.
 2013/0183 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o finančních příspěvcích
 členských států určených pro financování Evropského rozvojového
 fondu v roce 2013, včetně druhé splátky na rok 2013
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 ,
 s ohledem na Smlouvu o fungování
 Evropské unie,
 s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci
 vlád členských států, zasedajícími v Radě, o financování pomoci
 Společenství v rámci víceletého finančního rámce pro období 2008–2013
 v souladu s dohodou o partnerství AKT-ES a o přídělu finanční
 pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje část
 čtvrtá Smlouvy o ES[1],
 („vnitřní dohoda“), a zejména na článek 7 uvedené dohody,
 s ohledem na nařízení Rady (ES) č.
 215/2008 ze dne 18. února 2008 o finančním nařízení pro 10. Evropský
 rozvojový fond (dále jen „finanční nařízení pro 10. ERF“)[2],
 naposledy pozměněné dne 11. dubna 2011[3], a zejména na čl. 57 odst. 5 uvedeného
 nařízení,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) V souladu s postupem uvedeným
 v článcích 57 až 61 finančního nařízení pro 10. ERF
 předkládá Komise do 15. června návrh upřesňující a)
 částku druhé splátky příspěvku na rok 2013 a b) revidovanou
 roční částku příspěvku na rok 2013 podle skutečných
 potřeb v případě, kdy se v souladu s čl. 7 odst. 3
 vnitřní dohody roční částka odchyluje od skutečných
 potřeb.
 (2) Dne 19. listopadu 2012
 přijala Rada Komisí předložený návrh rozhodnutí určit podíl
 Komise na roční částce příspěvků od členských
 států do ERF na rok 2013 ve výši

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
3 100 000 000 EUR a podíl
 EIB ve výši 250 000 000 EUR.
 (3) V souladu
 s čl. 145 prvním pododstavcem finančního nařízení pro 10.
 ERF zaslala Evropská investiční banka Komisi aktualizované odhady
 závazků a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.
 (4) Ustanovení čl. 58 odst.
 2 finančního nařízení pro 10. ERF stanoví, že výzvy k poskytnutí
 příspěvků čerpají nejprve částky stanovené pro
 předchozí ERF. Výzvu k poskytnutí prostředků podle 9. ERF je
 proto nutno vyhlásit také pro EIB na základě čl. 58 odst. 2
 finančního nařízení pro 10. ERF,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Jednotlivé příspěvky do ERF, které
 členské státy uhradí Komisi a EIB v rámci druhé splátky na rok 2013,
 jsou shrnuty v tabulce v příloze.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí se použije ode dne
 přijetí.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je určeno členským
 státům.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 PŘÍLOHA
 [1] Úř. věst. L
 247, 9.9.2006, s. 32.
 [2] Úř.
 věst. L 78, 19.3.2008, s. 1.
 [3] Úř.
 věst. L 102, 16.4.2011, s. 1.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0510
 Návrh rozhodnutí Rady o dočasném zákazu používání a prodeje geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L. linie T25) v Rakousku podle směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2001/18/ES (Pouze německé znění je závazné) /* KOM/2006/0510 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 9.10.2006KOM(2006) 510 v konečném zněníNávrhROZHODNUTÍ RADYo dočasném zákazu používání a prodeje geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L. linie T25) v Rakousku podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES(Pouze německé znění je závazné)(předložený Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Rozhodnutím Komise v souladu s částí C směrnice 90/220/EHS byl udělen souhlas s uvedením na trh geneticky modifikované odrůdy Zea mays L. linie T25 a. francouzské orgány vydaly souhlas s uvedením tohoto geneticky modifikovaného organismu (GMO) na trh.2. V souladu s článkem 16 směrnice 90/220/EHS týkajícím se ochranných opatření Rakousko následně informovalo Komisi o svém rozhodnutí dočasně zakázat či omezit uvádění odrůdy Zea mays L. linie T25 na trh a uvedlo důvody svého rozhodnutí.3. O konzultaci byl požádán Vědecký výbor pro rostliny, který dospěl k závěru, že údaje předložené Rakouskem nepředstavují nové významné vědecké důkazy, které nebyly brány v úvahu během původního posouzení rizika u těchto GMO a které by nezbytně musely vést k přezkoumání původního vědeckého názoru na bezpečnost odrůdy Zea mays L. linie T25.4. Směrnice 90/220/EHS byla zrušena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí[1].5. V lednu roku 2004 Komise požádala Rakousko, aby znovu posoudilo svou ochrannou doložku s ohledem na nový předpisový rámec a případně ji znovu oznámilo v souladu se směrnicí 2001/18/ES.6. V souladu s článkem 23 směrnice 2001/18/ES Rakousko předložilo Komisi další doplňující informace na podporu svého stávajícího opatření ochranné doložky.7. Podle článku 23 směrnice 2001/18/ES Komise přijme rozhodnutí postupem podle čl. 30 odst. 2 uvedené směrnice, který odkazuje na rozhodnutí 1999/468/ES.8. V souladu s čl. 28 odst. 1 směrnice 2001/18/ES byl o konzultaci požádán Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002[2], podle něhož nahradil příslušné vědecké výbory, který ve svém stanovisku ze dne 8. července 2004[3] dospěl k závěru, že informace předložené Rakouskem nezakládají nové vědecké důkazy, které by popřely posouzení rizik odrůdy Zea mays L. linie T25 pro životní prostředí a odůvodnily zákaz tohoto GMO v Rakousku.9. Předloha rozhodnutí Komise požadující, aby Rakousko zrušilo svou vnitrostátní ochrannou doložku, byla proto v souladu s čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES předložena k vyjádření stanoviska výboru zřízenému podle článku 30 směrnice 2001/18/ES.10. Výbor byl konzultován dne 29. listopadu 2004, nezaujal však k opatření ochranné doložky žádné stanovisko, a proto Komise v souladu s čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES předloží Radě neprodleně návrhy opatření, která mají být přijata, a uvědomí o tom Evropský parlament.11. Podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES se Rada pro životní prostředí dne 24. června 2005 kvalifikovanou většinou usnesla, že s návrhem požadujícím, aby Rakousko svou ochrannou opatření zrušilo, nesouhlasí, a Komise tedy musí své návrhy znovu posoudit.12. Rada ve svém prohlášení uvedla, že „stále přetrvává určitá nejistota


text: ohledně vnitrostátních ochranných opatření na trhu s geneticky [modifikovanou odrůdou] kukuřice T25“ a vyzvala Komisi, „aby shromáždila další poznatky o [uvedeném geneticky modifikovaném organismu] a aby dále posoudila, zda opatření přijat[] [Rakouskem] za účelem pozastavení [jeho] uvádění na trh jakožto dočasného preventivního opatření [je] oprávněn[] a zda schválení [tohoto organismu] nadále splňuje bezpečnostní požadavky stanovené ve směrnici 2001/18/ES“.13. V listopadu 2005 byl úřad EFSA požádán o stanovisko, zda existuje vědecký důvod domnívat se, že pokračující uvádění Zea mays L. linie T25 na trh by za podmínek uvedených v současném souhlasu mohlo mít nežádoucí účinky na lidské zdraví či na životní prostředí, a byl zejména požádán, aby zohlednil veškeré další vědecké informace, které se objevily po předchozím vědeckém posouzení bezpečnosti tohoto geneticky modifikovaného organismu.14. Ve svém stanovisku ze dne 29. března 2006 (zveřejněném dne 11. dubna 2006)[4] dospěl úřad EFSA na základě přezkoumání důkazů předložených Rakouskem k závěru, že stávající vědecké poznatky nepotvrzují argumenty předložené Rakouskem a že není důvodu domnívat se, že pokračující uvádění Zea mays L. linie T25 na trh by za podmínek uvedených v současném souhlasu mohlo mít nežádoucí účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí.15. V souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES může proto Komise předložit Radě pozměněný návrh, znovu předložit původní návrhy nebo předložit návrh právního předpisu na základě Smlouvy.16. Na základě prohlášení Rady ze dne 24. června 2005 a opakované konzultace s úřadem EFSA se zdá, že vědecké posouzení odrůdy Zea mays L. linie T25 potřetí potvrdilo, že by tento produkt neměl mít žádné nežádoucí účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí. Komise se proto domnívá, že návrh by neměl být změněn, a v souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES znovu předkládá Radě svůj původní návrh.NávrhROZHODNUTÍ RADYo dočasném zákazu používání a prodeje geneticky modifikované kukuřice ( Zea mays L. linie T25) v Rakousku podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES(Pouze německé znění je závazné) (Text s významem pro EHP)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS[5], a zejména na čl. 23 odst. 2 uvedené směrnice,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Rozhodnutím Komise 98/293/ES ze dne 22. dubna 1998 o uvedení na trh geneticky modifikované kukuřice ( Zea mays L. linie T25) podle směrnice Rady 90/220/EHS[6] bylo rozhodnuto udělit souhlas k uvedení daného produktu na trh.(2) Dne 3. srpna 1998 příslušné orgány Francie udělily souhlas.(3) Podle čl. 35 odst. 1 směrnice 2001/18/ES, která nahradila směrnici 90/220/EHS[7], se postupy týkající se oznámení o uvedení na trh geneticky modifikovaných organismů, které nejsou ukončeny do 17. října 2002, posuzují podle směrnice 2001/18/ES.(4) Dne 8. května 2000 Rakousko informovalo Komisi o svém rozhodnutí dočasně zakázat používání a prodej kukuřice Zea mays L. T25 a udalo důvody tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 16 odst. 1 směrnice 90/220/EHS.(5) Vědecký výbor pro rostliny dne 20. července 2001 dospěl k


text: závěru, že údaje předložené Rakouskem nepředstavují nové významné vědecké důkazy, které nebyly brány v úvahu během původního hodnocení dokumentace a které by mohly být podnětem k přezkoumání původního stanoviska Komise k tomuto produktu.(6) Dne 9. ledna 2004, a následně 9. a 17. února 2004 předložilo Rakousko Komisi dodatečné informace na podporu svých vnitrostátních opatření ohledně kukuřice linie T25.(7) V souladu s čl. 28 odst. 1 směrnice 2001/18/ES Komise konzultovala Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002[8], podle kterého nahradil příslušné vědecké výbory.(8) Evropský úřad pro bezpečnost potravin dne 8. července 2004 dospěl k závěru[9], že údaje předložené Rakouskem nezakládají nové vědecké důkazy dostačující ke zrušení platnosti posouzení rizika kukuřice linie T25 pro životní prostředí, a odůvodňující tak zákaz používání a prodeje tohoto produktu v Rakousku.(9) Protože za daných okolností nebyl důvod považovat tento produkt za riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, Komise dne 29. listopadu 2004 předložila předlohu rozhodnutí požadující, aby Rakousko své dočasné ochranné opatření zrušilo, k posouzení výboru zřízenému podle článku 30 směrnice 2001/18/ES postupem podle čl. 30 odst. 2 uvedené směrnice.(10) Protože však uvedený výbor nezaujal stanovisko, Komise v souladu s čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[10] předložila Radě návrh týkající se opatření, která mají být přijata.(11) Rada dne 24. června 2005 v souladu s čl. 5. odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES kvalifikovanou většinou tento návrh zamítla.(12) Rada ve svém prohlášení uvedla, že „stále přetrvává určitá nejistota ohledně vnitrostátních ochranných opatření na trhu s geneticky [modifikovanou odrůdou] kukuřice T25“ a vyzvala Komisi, „aby shromáždila další poznatky o [uvedeném geneticky modifikovaném organismu] a aby dále posoudila, zda opatření přijat[] [Rakouskem] za účelem pozastavení [jeho] uvádění na trh jakožto dočasného preventivního opatření [je] oprávněn[] a zda schválení [tohoto organismu] nadále splňuje bezpečnostní požadavky stanovené ve směrnici 2001/18/ES“.(13) V listopadu roku 2005 Komise znovu požádala úřad EFSA mimo jiné o konzultaci, zda existuje vědecké zdůvodnění pro domněnku, že pokračující uvádění kukuřice linie T25 na trh by za podmínek uvedených v současném souhlasu mohlo mít nežádoucí účinky na lidské zdraví nebo životní prostředí[11]. Úřad EFSA byl zejména požádán, aby zohlednil veškeré další vědecké informace, které se objevily po předchozím vědeckém stanovisku k bezpečnosti tohoto GMO.(14) Ve svém stanovisku ze dne 29. března 2006 dospěl úřad EFSA k závěru, že není důvod domnívat se, že pokračující uvádění kukuřice Zea mays L. linie T25 na trh by za podmínek uvedených v současném souhlasu mohlo mít nežádoucí účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí.(15) Rakousko by proto mělo zrušit opatření ochranné doložky týkající se Zea mays L. linie T25,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Opatření přijatá Rakouskem za účelem zákazu používání a prodeje geneticky modifikované kukuřice Zea mays L. line T25, jejíž uvedení na trh je povoleno rozhodnutím 98/293/ES, nejsou oprávněná podle ustanovení článku 23 směrnice 2001/18/ES.Článek 2Rakousko podnikne potřebné kroky k dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději 20 dní po jeho vyhlášení.Článek 3Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.V Bruselu dneZa Radupředseda


text: / předsedkyně [1] Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.[2] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 575/2006 (Úř. věst. L 100, 8.4.2006, s. 3).[3] Stanovisko Vědecké komise pro geneticky modifikované organismy vyžádané Komisí vztahující se na dovolání Rakouska na článek 23 směrnice 2001/18/ES, The EFSA Journal (2004) 78, 1–13.[4] Stanovisko Vědecké komise pro geneticky modifikované organismy vyžádané Komisí vztahující se na geneticky modifikované plodiny (kukuřici linie Bt176, kukuřici linie MON 810, kukuřici linie T25, řepku olejnou Topas 19/2 a řepku olejnou Ms1xRf1) na základě uvedené ochranné doložky podle článku 16 směrnice 90/220/EHS, The EFSA Journal (2006) 338, 1–15.[5] Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.[6] Úř. věst. L 131, 5.5.1998, s. 30.[7] Úř. věst. L 117, 8.5.1990, s. 15.[8] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 575/2006 (Úř. věst. L 100, 8.4.2006, s. 3).[9] Stanovisko Vědecké komise pro geneticky modifikované organismy vyžádané Komisí vztahující se na dovolání Rakouska na článek 23 směrnice 2001/18/ES, The EFSA Journal (2004) 78, 1–13.[10] Úř. věst. L 184, 17.7. 1999, s. 23.[11] Stanovisko Vědecké komise pro geneticky modifikované organismy vyžádané Komisí vztahující se na geneticky modifikované plodiny (kukuřici linie Bt176, kukuřici linie MON 810, kukuřici linie T25, řepku olejnou Topas 19/2 a řepku olejnou Ms1xRf1) na základě uvedené ochranné doložky podle článku 16 směrnice 90/220/EHS, The EFSA Journal (2006) 338, 1–15.


text:
 |
 52013PC0417
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění některá nařízení v oblasti rybolovu a zdraví zvířat z důvodu změny statusu Mayotte vůči Unii /* COM/2013/0417 final - 2013/0191 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Rozhodnutím 2012/419/EUi
 změnila Evropská rada status Mayotte vůči Evropské unii s
 účinností od 1. ledna 2014. Od tohoto data přestane být
 Mayotte zámořským územím a stane se nejvzdálenějším regionem ve
 smyslu článku 349 a čl. 355 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské
 unie. Od 1. ledna 2014 se na Mayotte použije právo Unie.
 Tento návrh zohledňuje žádosti
 francouzských orgánů o změnu acquis Unie konkrétními
 opatřeními vztahujícími se na Mayotte v různých oblastech, jako je
 např. rybolov a zdraví zvířat.
 Přezkoumáním situace Mayotte vyšlo
 najevo, že je nutné ochránit citlivou biologickou situaci jeho vod, a tedy
 zahrnout vody okolo ostrova Mayotte do oblasti působnosti nařízení
 (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných
 zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých
 mořských živočichů. V některých ohledech
 potřebuje Francie dodatečnou lhůtu k dosažení souladu
 s acquis Unie s ohledem na Mayotte. To platí zejména pro
 povinnost registrace a kontroly v oblasti rybolovu v rozsahu týkajícím se
 některých plavidel roztroušených okolo ostrova a nepřináležejících ke
 konkrétnímu přístavišti.
 V oblasti zdraví zvířat je
 odůvodněné poskytnout dodatečnou lhůtu k dosažení
 souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1069/2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty
 živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny
 k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č.
 1774/2002, neboť Mayotte v současnosti nedisponuje
 průmyslovou kapacitou ke zpracování vedlejších produktů
 živočišného původu.
 V zájmu zjednodušení a urychlení bylo
 shledáno, že je vhodnější nepředkládat návrhy ke každému právnímu
 předpisu zvlášť, ale v případech, kde to bude
 z právního hlediska možné, spojit změny několika právních
 aktů do jednoho návrhu. Všechny změny navrhované v tomto dokumentu se
 týkají nařízení a spadají pod řádný legislativní postup (čl. 289
 odst. 1 a článek 294 Smlouvy o fungování Evropské unie).
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Komise nevyužila posouzení dopadů. Při přezkumu
 různých hledisek a zejména žádostí Francie však navázala kontakt se
 zástupci vnitrostátních a regionálních orgánů, aby mohla lépe posoudit
 odůvodnění konkrétních opatření.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Podle ustanovení čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie
 mají Evropský parlament a Rada pravomoc přijímat ustanovení nezbytná pro
 sledování cílů společné rybářské politiky.
 Na tomto právním základě se navrhuje změnit čtyři
 nařízení Rady týkající se oblasti rybolovu s ohledem na zvláštní situaci
 Mayotte stručně popsanou výše a detailně rozvedenou v návrhu
 odůvodnění:
 – nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze
 dne 30. března 1998 tak, aby byly zahrnuty vody okolo Mayotte a zakázáno
 použití košelkových nevodů k zátahům na hejna tuňáků a
 příbuzných druhů ryb v pásmu 24 mil od základních linií ostrova
 za účelem ochrany hejn velkých stěhovavých ryb v blízkosti
 ostrova Mayotte,
 – nařízení Rady (ES)
 č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné
 organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury,
 – nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze
 dne


text:
20. prosince 2002 tak, aby byla zavedena zvláštní opatření s ohledem
 na rejstřík loďstev a režim přístupu,
 – nařízení Rady (ES) č. 639/2004 ze
 dne 30. března 2004 tak, aby byl rozvojový plán, který Francie
 předložila Komisi pro tuňáky Indického oceánu (IOTC), použit jako
 referenční úroveň pro kapacitu loďstva registrovaného v
 přístavech Mayotte, a aby bylo Francii umožněno rozšířit své loďstvo
 na úroveň cílů uvedeného rozvojového plánu,
 – nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze
 dne 20. listopadu 2009 tak, aby byla stanovena přechodná
 opatření a dočasné odchylky od některých pravidel kontroly
 rybářských plavidel s ohledem na postupné splnění všech kontrolních
 povinností Unie a cílů uvedeného nařízení,
 Podle ustanovení čl. 168 odst. 4 písm b) Smlouvy o fungování
 Evropské unie jsou Evropský parlament a Rada oprávněny přijímat
 opatření ve veterinární a rostlinolékařské oblasti, která mají za
 svůj přímý cíl ochranu veřejného zdraví.
 Na tomto právním základě se navrhuje změnit nařízení
 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne
 21. října 2009 tak, aby bylo Francii uděleno pětileté
 přechodné období, pokud jde o Mayotte, aby jí bylo umožněno vybudovat
 infrastrukturu nezbytnou k identifikaci, manipulaci, přepravě a
 neškodnému odstraňování vedlejších produktů živočišného
 původu.
 4. ROZPOČTOVÉ
 DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro
 rozpočet Evropské unie.
 2013/0191 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY,
 kterým se mění některá
 nařízení v oblasti rybolovu a zdraví zvířat z důvodu
 změny statusu Mayotte vůči Unii
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této
 smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[1],
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů[2],
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Rozhodnutím 2012/419/EU[3] změnila Evropská rada
 status Mayotte vůči Evropské unii s účinností od
 1. ledna 2014. Od tohoto data přestane být Mayotte
 zámořským územím a stane se nejvzdálenějším regionem ve smyslu
 článku 349 a čl. 355 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie. Od 1.
 ledna 2014 se na Mayotte použije právo Unie. Je vhodné stanovit některá
 konkrétní opatření, jež jsou odůvodněna zvláštní situací Mayotte
 v řadě oblastí.
 (2) V oblasti rybolovu a zdraví
 zvířat by měla být změněna následující nařízení.
 (3) Pokud jde o nařízení
 Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování
 rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu
 nedospělých mořských živočichů[4], oblast působnosti
 nařízení by měla být rozšířena o vody okolo Mayotte a v pásmu 24
 mil od základních linií ostrova by mělo být zakázáno použití košelkových
 nevodů k zátahům na hejna tuňáků a příbuzných
 druhů ryb za účelem ochrany hejn velkých stěhovavých ryb v blízkosti
 ostrova Mayotte.
 (4) Pokud jde o nařízení Rady
 (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu
 s produkty rybolovu a akvakultury[5],
 vzhledem k velké roztříštěnosti a nerozvinutosti marketinkových
 strategií na Mayotte by použití pravidel pro označování produktů
 rybolovu znamenalo pro maloobchodníky břemeno nepřiměřené
 informacím, které se dostanou


text:
ke spotřebiteli. Proto je vhodné stanovit
 dočasnou odchylku od pravidel pro označování produktů rybolovu
 nabízených v maloobchodním prodeji koncovému spotřebiteli na Mayotte.
 (5) Pokud jde o nařízení
 Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném
 využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky[6], měla by být zavedena
 zvláštní opatření s ohledem na rejstřík loďstev a režim
 přístupu.
 (6) Za prvé, velká část
 loďstva plujícího pod vlajkou Francie a provozovaného ve francouzském
 departementu Mayotte se skládá z plavidel kratších než 9 metrů, která jsou
 roztroušená okolo ostrova, nemají žádné konkrétní přístaviště, ale
 přesto musí být identifikována, změřena a vybavena minimální
 bezpečnostní výstrojí, aby mohla být zařazena do rejstříku
 rybářských plavidel Unie. V důsledku této situace Francie tento
 rejstřík nestihne vyhotovit do 31. prosince 2016. Francie by
 nicméně měla uvést do provozu provizorní rejstřík, který
 zaručí minimální identifikaci plavidel této části loďstva a
 zabrání nárůstu neoficiálních rybářských plavidel.
 (7) Za druhé je v zájmu ochrany
 citlivé biologické situace vod kolem Mayotte a zachování místního
 hospodářství tohoto ostrova s ohledem na jeho strukturální, sociální a
 hospodářskou situaci nezbytné omezit některé rybolovné činnosti
 v těchto vodách na plavidla registrovaná v přístavech
 tohoto ostrova.
 (8) Pokud jde o nařízení
 Rady (ES) č. 639/2004 ze dne 30. března 2004 o řízení
 rybářského loďstva zapsaného v nejvzdálenějších regionech
 Společenství[7],
 zvláštností u Mayotte je skutečnost, že nařízení (ES) č.
 2371/2002, které odkazuje na víceletý orientační plán na období 1997–2002,
 nestanoví žádný cíl pro loďstvo Mayotte. Z hlediska ochrany rybolovných
 zdrojů je vhodné zmrazit rybolovnou kapacitu loďstev na současné
 úrovni, zejména u lodí s vysokou nosností, které mají vysokou rybolovnou
 kapacitu. U menších lodí však vzhledem k tomu, že Francie předložila
 Komisi pro tuňáky Indického oceánu (IOTC) rozvojový plán uvádějící
 očekávaný vývoj loďstva na Mayotte, proti kterému žádná smluvní
 strana IOTC včetně Unie nevznesla námitky, je vhodné použít cíle
 tohoto plánu jako referenční úrovně pro kapacitu loďstva
 registrovaného v přístavech Mayotte a umožnit Francii rozšířit její
 loďstvo na úroveň cílů jejího rozvojového plánu.
 (9) Pokud jde nařízení
 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009
 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a
 získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a
 o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002[8],
 je nutné zmínit, že Mayotte nedisponuje průmyslovou kapacitou ke
 zpracování vedlejších produktů živočišného původu. Je proto
 vhodné udělit Francii pětiletou lhůtu k vybudování
 infrastruktury nezbytné k identifikaci, manipulaci, přepravě a
 neškodnému odstraňování vedlejších produktů živočišného
 původu v plném souladu s nařízením (ES) č. 1069/2009.
 (10) Pokud jde o nařízení Rady
 (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení
 kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel
 společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES)
 č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č.
 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č.
 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007,
 (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS)
 č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006[9], je zřejmé, že Francie
 nebude s to


text:
splnit všechny kontrolní povinnosti Unie v části „Mayotte.
 Pelagické druhy a druhy žijící při mořském dnu. Délka < 9 m“
 loďstva Mayotte do data, ke kterému se Mayotte stane nejvzdálenějším
 regionem. Plavidla této části loďstva, roztroušená okolo ostrova,
 nemají žádné konkrétní přístaviště, ale přesto musí být
 identifikována. Kromě toho je nutné vyškolit rybáře a kontrolory a
 vybudovat příslušnou správní a fyzickou infrastrukturu. Je proto nezbytné
 stanovit dočasnou odchylku od některých pravidel kontroly
 rybářských plavidel a jejich vlastností, jejich činností na
 moři, jejich lovných zařízení a jejich úlovků ve všech fázích od
 plavidla po trh, pokud jde o tuto část loďstva. Aby však bylo
 dosaženo alespoň některých nejdůležitějších cílů
 nařízení (ES) č. 1224/2009, měla by Francie vybudovat
 vnitrostátní kontrolní systém, který umožní kontrolu a sledování činností
 této části loďstva a zajistí plnění mezinárodních oznamovacích
 povinností Unie.
 (11) Nařízení (ES)
 č. 850/98, (ES) č. 104/2000, (ES) č. 2371/2002,
 (ES) č. 639/2004, (ES) č. 1069/2008 a (ES)
 č. 1224/2009 by proto měla být odpovídajícím způsobem
 změněna,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Změny nařízení (ES) č. 850/98
 Nařízení (ES) č. 850/98 se mění
 takto:
 1) V čl. 2 odst. 1 se písm. h)
 nahrazuje tímto:
 „h) Region 8:
 Všechny vody při pobřeží francouzských
 departementů Réunion a Mayotte, pod svrchovaností nebo jurisdikcí
 Francie.“;
 2) Za článek 34 se vkládá nový
 článek 34a, který zní:
 „Článek 34a
 Omezení rybolovu v pásmu 24 mil okolo
 ostrova Mayotte
 Plavidlům je zakázáno používat jakékoli
 košelkové nevody k zátahům na hejna tuňáků a příbuzných
 druhů ryb v pásmu 24 mil okolo ostrova Mayotte, měřeném od
 základních linií, od nichž jsou měřeny teritoriální vody.
 Článek 2
 Změna nařízení (ES) č. 104/2000
 V článku 4 nařízení (EU) č.
 104/2000 se za odstavec 3 vkládá nový odstavec 3a, který zní:
 „3a. Do 16. prosince 2016 se odstavce 1,
 2 a 3 nevztahují na produkty nabízené v maloobchodním prodeji koncovému
 spotřebiteli na Mayotte.“
 Článek 3
 Změna nařízení (ES) č. 2371/2002
 Nařízení (ES) č. 2371/2002 se
 mění takto:
 1) V článku 15 se doplňují
 nové odstavce 5 a 6, které znějí:
 „5. Odchylně od odstavce 1 je Francie do
 31. prosince 2016 vyňata z povinnosti zapsat do svého rejstříku
 rybářských plavidel Unie ta plavidla, jejichž celková délka
 nepřesahuje 9 metrů a která jsou provozována na Mayotte.
 6. Do 31. prosince 2016 Francie povede
 provizorní rejstřík rybářských plavidel, jejichž celková délka
 nepřesahuje 9 metrů a která jsou provozována na Mayotte. Uvedený
 rejstřík musí obsahovat nejméně jméno, celkovou délku a
 identifikační kód každého plavidla.“
 2) Za článek 18 se vkládá nový
 článek 18a, který zní:
 „Článek 18a
 Mayotte
 Odchylně od článku 17 smí Francie
 omezit rybolov ve vodách v pásmu do 100 námořních mil od základních
 linií ostrova Mayotte na rybářská plavidla registrovaná v přístavech
 Mayotte, a to buď v rejstříku plavidel Unie nebo
 v provizorním rejstříku podle čl. 15 odst. 6, s výjimkou
 plavidel Unie, která v průběhu dvou let předcházejících
 1. lednu 2014 v těchto vodách operovala po dobu
 nejméně 40 dní, za předpokladu že nepřekročí svou
 tradiční intenzitu rybolovu.“
 Článek 4
 Změna nařízení (ES)


text:
č. 639/2004
 V nařízení (ES) č. 639/2004 se za
 článek 1 vkládá nový článek 1a, který zní:
 „Článek 1a
 Loďstvo Mayotte
 1. Odchylně od čl. 1
 odst. 1 písm a) je referenční úrovní pro rybářská plavidla
 registrovaná v přístavech Mayotte, a to buď v rejstříku
 plavidel Unie nebo v provizorním rejstříku podle čl. 15 odst. 6
 nařízení (ES) č. 2371/2002, kapacita tohoto loďstva ke dni 31.
 prosinci 2013.
 Pro rybářská plavidla, jejichž celková délka
 je mezi 8 a 12 metry a která používají dlouhé lovné šňůry, a pro
 plavidla, jejichž celková délka nepřesahuje 9 metrů, je
 referenční úrovní kapacita stanovená v rozvojovém plánu, který Francie dne
 7. ledna 2011 předložila Komisi pro tuňáky Indického
 oceánu.
 2. Odchylně od článku
 13 nařízení (ES) č. 2371/2002 je Francie oprávněna přidat
 novou kapacitu v části loďstev definovaných pro rybářská
 plavidla, jejichž celková délka je mezi 8 a 12 metry a která používají dlouhé
 lovné šňůry, a pro rybářská plavidla, jejichž celková délka
 nepřesahuje 9 metrů, aniž by ekvivalentní kapacitu odstranila.“
 Článek 5
 Změna nařízení (ES) č. 1069/2009
 V nařízení (ES) č. 1069/2009 se
 článek 56 nahrazuje tímto:
 „Článek 56
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne 4. března
 2011.
 Článek 4 se však pro Mayotte
 použije s účinkem od 1. ledna 2019. Vedlejší produkty živočišného
 původu a výrobky z nich vyprodukované na Mayotte před
 1. lednem 2019 budou neškodně odstraněny podle čl. 19
 odst. 1 písm b).
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.“
 Článek 6
 Změna nařízení (ES) č. 1224/2009
 V nařízení (ES) č. 1224/2009 se za
 článek 2 vkládá nový článek 2a, který zní:
 „Článek 2a
 Použití kontrolního režimu Společenství
 u některých částí loďstva francouzského zámořského
 departementu Mayotte
 1. Do 31. prosince 2016 se
 čl. 5 odst. 3, a články 6, 8, 41, 56, 58 až 62, 66, 68 a 109
 nevztahují na Francii s ohledem na rybářská plavidla, jejichž celková
 délka nepřesahuje 9 metrů a která jsou provozována na Mayotte, jejich
 činnosti a jejich úlovky.
 2. Do 1. ledna 2014 Francie
 zřídí vnitrostátní kontrolní režim rybářských plavidel, jejichž
 celková délka nepřesahuje 9 metrů a která jsou provozována na
 Mayotte. Tento režim musí splňovat tyto požadavky:
 a) kontrolní činnosti všech místních
 orgánů bude koordinovat jediný orgán se sídlem na Mayotte;
 b) kontrola, inspekce a donucovací kroky
 nesmí být diskriminační;
 c) režim zajistí kontrolu úlovků
 druhů podléhajících řízení v rámci Komise pro tuňáky Indického
 oceánu a chráněných druhů;
 d) režim zajistí kontrolu přístupu do
 vod okolo Mayotte, zejména do oblastí podléhajících omezením přístupu pro
 některé části loďstva;
 e) prioritním cílem režimu je mapování
 rybolovných činností okolo ostrova s cílem připravit podmínky pro
 cílenou akci v případě kontroly.
 3. Francie do 30. září 2014
 předloží Komisi akční plán, ve kterém stanoví opatření k
 zajištění plného provedení nařízení (ES) č. 1224/2009 od
 1. ledna 2017, pokud jde o rybářská plavidla, jejichž celková délka
 nepřesahuje 9 metrů a která jsou provozována ve francouzském
 departementu


text:
Mayotte. Akční plán bude předmětem rozhovorů
 mezi Francií a Komisí. Francie přijme veškerá nezbytná opatření k provedení
 uvedeného akčního plánu.“
 Článek 7
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 i Úř.
 věst. L 204, 31.7.2012, s.131.
 [1] Úř. věst. C , , s. .
 [2] Úř. věst. C , , s. .
 [3] Úř. věst. L 204, 31.7.2012, s.131.
 [4] Úř. věst. L 125, 27.4.1998, s. 1.
 [5] Úř. věst. L 17, 21.1.2000, s. 22.
 [6] Úř. věst. L 320, 5.12.2001, s. 7.
 [7] Úř. věst. L 102, 7.4.2004, s. 9.
 [8] Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 1.
 [9] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 6.4.2016
 COM(2016) 194 final
 2016/0106(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu a údajů o odepření vstupu, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí překračující vnější hranice členských států Evropské unie, kterým se stanoví podmínky přístupu do systému EES pro účely vymáhání práva a kterým se mění nařízení (ES) č. 767/2008 a nařízení (EU) č. 1077/2011
 {SWD(2016) 114 final}{SWD(2016) 115 final}{SWD(2016) 116 final}
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Souvislosti
 V únoru 2013 Komise předložila balíček legislativních návrhů týkajících se inteligentních hranic, jehož cílem je modernizovat správu vnějších hranic schengenského prostoru. Balíček obsahoval tři návrhy: 1) nařízení, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro zaznamenávání údajů o času a místě vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří vstupují do schengenského prostoru, 2) nařízení, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP), jenž státním příslušníkům třetích zemí, kteří prošli předběžnou bezpečnostní prověrkou, umožňuje využít jednodušších hraničních kontrol na vnější hranici Unie, 3) nařízení, kterým se mění Schengenský hraniční kodex
 1
 , aby se zohlednila existence systému EES a programu RTP.
 2
 Během prvního přezkumu balíčku, který byl dokončen v únoru 2014, vyjádřili spoluzákonodárci obavy ohledně určitých aspektů těchto systémů v technické, finanční a provozní oblasti. Upřednostňované možnosti politiky navržené v roce 2013 (tj. centralizované systémy založené na biometrických údajích) však nebyly zpochybněny. Evropský parlament návrh postoupil Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci. K návrhům nepřijal legislativní usnesení.
 V zájmu dalšího posouzení technických, organizačních a finančních dopadů navrhovaných možností politiky iniciovala Komise s podporou obou spoluzákonodárců tzv. „ověření koncepce“, které se skládalo ze dvou fází:
 z technické studie o inteligentních hranicích vypracované pod vedením Komise (dále jen „technická studie“) a zveřejněné v říjnu 2014
 3
 a
 ze zkušební fáze vedené agenturou eu-LISA, týkající se dopadu používání různých biometrických identifikátorů na postupy hraničních kontrol (dále jen „pilotní projekt“), o níž byla zveřejněna zpráva v listopadu 2015
 4
 .
 Na základě zjištění technické studie, výsledků pilotního projektu, technických jednání se spoluzákonodárci a zúčastněnými stranami a také veřejné konzultace
 5
 vypracovala Komise podrobné posouzení dopadů, které je přiloženo k tomuto návrhu. Toto posouzení dopadů vychází z posouzení dopadů
 6
 , jež bylo přiloženo k návrhům z roku 2013, a zaměřuje se na prvky návrhů z roku 2013, u nichž se navrhují změny, zejména na a) architekturu systému, b) biometrické údaje, jež se mají používat, c) používání jednodušších postupů, d) uchovávání údajů a e) přístup donucovacích orgánů.
 Na základě těchto rozsáhlých přípravných prací Komise zvážila, jakým způsobem je třeba návrhy z roku 2013 zlepšit a zjednodušit. Komise se rozhodla:
 –revidovat svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES),
 –revidovat svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se mění Schengenský hraniční kodex, aby se začlenily technické změny, které vyplývají z nového návrhu nařízení, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES),
 –stáhnout svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP).
  Důvody pro zřízení systému vstupu/výstupu
 Jak je uvedeno v posouzení dopadů,


text:
zřízení systému vstupu/výstupu se považuje za nezbytné v zájmu řešení těchto záležitostí:
 1. Odstranit prodlevy při hraničních kontrolách a zlepšit kvalitu hraničních kontrol státních příslušníků třetích zemí
 Objem toku cestujících na vnějších hranicích Evropské unie neustále roste a poroste i v budoucnu. Odhaduje se, že celkový počet legálních překročení hranic v roce 2025 vzroste na 887 milionů, z toho přibližně třetinu mají tvořit státní příslušníci třetích zemí cestující do zemí schengenského prostoru za účelem krátkodobého pobytu. U občanů EU a osob požívajících právo na volný pohyb se provádějí „minimální kontroly“, ale u státních příslušníků třetích zemí se dnes při překračování vnějších hranic schengenského prostoru provádějí „důkladné“, manuální kontroly (jak při vstupu, tak při výstupu).
 Schengenský hraniční kodex neobsahuje ustanovení týkající se zaznamenávání přeshraničních vstupů cestujících do schengenského prostoru a jejich výstupů z něj. Obecně mají státní příslušníci třetích zemí právo na vstup za účelem krátkodobého pobytu v délce až 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů. V současnosti je jedinou metodou, kterou mají příslušníci pohraniční stráže a imigrační orgány k dispozici pro výpočet délky pobytu státních příslušníků třetích zemí a pro ověření, zda určitá osoba nepřekračuje délku povoleného pobytu, opatření cestovního dokladu otiskem razítka s vyznačením data vstupu a výstupu. Tato razítka se však někdy obtížně interpretují: mohou být nečitelná nebo zfalšovaná. Stejně tak je pro konzuláty při vyřizování žádostí o udělení víza obtížné na základě předchozích razítek v cestovním dokladu prokázat, že předchozí víza byla využita v souladu s právními předpisy. Celý postup je proto považován za náchylný k chybám a ne vždy se uplatňuje systematicky.
 Díky zavedení systému EES:
 –příslušníci pohraniční stráže při hraničních kontrolách na požádání urychleně získají přesné informace, jelikož se nahradí současný pomalý a nespolehlivý systém ručního razítkování cestovních pasů; bude tak možné lépe sledovat povolené pobyty a provádět účinnější hraniční kontroly,
 –příslušníci pohraniční stráže získají informace o odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí; odepření vstupu bude možné elektronicky zkontrolovat v systému EES,
 –cestující obdrží přesné informace o maximální délce povoleného pobytu,
 –bude možné provádět automatizované hraniční kontroly státních příslušníků třetích zemí pod dohledem příslušníků pohraniční stráže za podmínek stanovených v článku 8d revidovaného návrhu na změnu Schengenského hraničního kodexu.
 2. Zajistit systematickou a spolehlivou identifikaci osob překračujících povolenou délku pobytu
 Mezi nelegální přistěhovalce patří osoby, které neoprávněně překročily hranice – obvykle mimo oficiální hraniční přechod –, a osoby překračující povolenou délku pobytu, tj. osoby, které na území EU vstoupily legálně na oficiálním hraničním přechodu, ale pobývaly na něm i poté, co k tomu pozbyly oprávnění. Systém EES se zabývá touto kategorií nelegální migrace. Vzhledem k tomu, že překročení hranic státními příslušníky třetích zemí nejsou v současné době registrována, není možné sestavit seznamy osob překračujících povolenou délku pobytu.
 Zavedení systému EES:
 –zajistí poskytování přesných informací o osobách překračujících délku povoleného pobytu, což podpoří kontroly na území členských států a umožní účinnější zadržování nelegálních migrantů,
 –podpoří zjišťování totožnosti nelegálních migrantů; díky tomu, že biometrické údaje všech osob, které nepodléhají vízové povinnosti, budou uloženy v systému EES a biometrické údaje držitelů víz jsou uloženy ve VIS, budou


text:
orgány členských států moci identifikovat všechny nelegální migranty, kteří překročili vnější hranice oprávněně, avšak na území členských států byli přistiženi bez dokladů; tím se zjednoduší proces navracení;
 –pomocí analýzy provedené systémem umožní uplatňovat fakticky podložený přístup. Například pokud jde o vízovou politiku, poskytne systém EES přesné údaje o tom, zda u osob určité státní příslušnosti nevznikl problém s překračováním povolené délky pobytu, což je důležité při rozhodování o tom, zda pro dotyčnou třetí zemi případně uložit nebo zrušit vízovou povinnost.
 3. Posílit vnitřní bezpečnost a boj proti terorismu a závažné trestné činnosti
 Trestná činnost, jako je obchodování s lidmi, převaděčství nebo pašování nelegálního zboží, zahrnuje značný počet překročení hranic; skutečnost, že překračování hranic těmito státními příslušníky třetích zemí není registrováno, překračování usnadňuje. To, že překračování hranic není registrováno, mohou stejně tak využívat teroristické organizace a radikalizované osoby. Kontroly státních příslušníků třetích zemí na vnějších hranicích zahrnují kontroly totožnosti a vyhledávání v různých databázích známých osob nebo skupin, jež představují ohrožení veřejné bezpečnosti a měly by být zadrženy nebo by jim měl být odepřen vstup na dané území. Pokud však státní příslušník třetí země po vstupu do schengenského prostoru zničí své úřední dokumenty, může být pro donucovací orgány velmi obtížné zjistit totožnost této osoby, je-li podezřelá ze spáchání trestného činu nebo obětí trestného činu.
 Zavedení systému EES:
 –podpoří spolehlivou identifikaci teroristů a pachatelů trestné činnosti, jakož i podezřelých osob a obětí,
 –poskytne záznamy o předešlých cestách státních příslušníků třetích zemí včetně osob podezřelých ze spáchání trestného činu. Bude tak doplňovat informace, jež jsou k dispozici v Schengenském informačním systému.
 Související vývoj od roku 2013
 Při přípravě tohoto revidovaného návrhu vzala Komise rovněž v úvahu související vývoj od roku 2013, který vedl ke změně politického, právního a institucionálního prostředí oproti roku 2013, kdy byly předloženy původní návrhy týkající se inteligentních hranic:
 –Byl plně zprovozněn Vízový informační systém. V listopadu 2015 bylo dokončeno jeho spuštění na konzulátech členských států všech příslušných třetích zemí. Ověřování biometrických údajů držitelů víz na základě VIS na vnějších hranicích schengenského prostoru je nyní povinné. Donucovací orgány využívají VIS pro účely zjišťování totožnosti a vyšetřování stále více.
 –Byly dokončeny nebo urychleny dialogy o vízové liberalizaci se zeměmi západního Balkánu a zeměmi na východní a jihovýchodní hranici EU, díky čemuž se zvýší podíl cestujících do EU osvobozených od vízové povinnosti. Očekává se, že tento trend bude pokračovat i v nadcházejících letech.
 –Bylo přijato nařízení o Fondu pro vnitřní bezpečnost (ISF – hranice), v jehož rámci byla vyčleněna částka 791 milionů EUR na rozvoj inteligentních hranic, která se použije po přijetí příslušného právního základu.
 –Evropský program pro migraci
 7
 označil „správu hranic“ za jeden ze „čtyř pilířů pro lepší zvládání migrace“. Účinnější zabezpečení a správa vnějších hranic EU také znamená, že je třeba lépe využívat příležitostí, které nabízejí systémy IT a technologie. Na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci a zasedání Evropské rady v prosinci 2015 členské státy dále zdůraznily, že je třeba zlepšit kontroly na vnějších hranicích prostřednictvím využití nových technologií.
 –Rychlý vývoj v oblasti biometrických technologií otevřel nové


text:
možnosti pro „mírnější“ a „rychlejší“ zanesení a ověření údajů cestujících, a to nejen otisků prstů, ale také zobrazení obličeje.
 –Rozsudek Soudního dvora týkající se směrnice o uchovávání údajů poskytl právní jistotu ohledně podmínek a záruk, které je třeba dodržovat při uchovávání a používání údajů v systému EES.
 –V prosinci 2015 dosáhli spoluzákonodárci politické dohody o reformě pravidel EU pro ochranu údajů, jež zavede moderní rámec pro ochranu údajů v celé EU. Obecné nařízení o ochraně údajů i směrnice o ochraně údajů budou formálně přijaty Evropským parlamentem a Radou v roce 2016.
 Hlavní prvky revidovaného balíčku opatření pro inteligentní hranice
 Oblast působnosti nového systému vstupu/výstupu zahrnuje překračování hranic všemi státními příslušníky třetích zemí, kteří vstupují do schengenského prostoru za účelem krátkodobého pobytu (maximálně 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů), a to cestujícími, na něž se vztahuje vízová povinnost, a cestujícími osvobozenými od vízové povinnosti, nebo případně osobami s cestovním vízem
 8
 (na dobu až jednoho roku).
 Rodinní příslušníci občana EU, který požívá práva volného pohybu, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práv na volný pohyb rovnocenných s právy občanů Unie, kteří dosud nemají pobytovou kartu, by měli být v systému EES zaregistrováni, ale nepodléhají pravidlu pro krátkodobý pobyt; kontroly u této kategorie osob se provádějí v souladu se směrnicí 2004/38/ES
 9
 . Ti rodinní příslušníci, kteří mají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES, jsou ze systému EES vyloučeni.
 Systém bude shromažďovat údaje a registrovat záznamy o vstupu a výstupu s cílem usnadnit překračování hranic pro cestující „v dobré víře“ a lépe identifikovat osoby překračující povolenou délku pobytu. Systém EES bude rovněž zaznamenávat případy odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí, jež spadají do oblasti jeho působnosti.
 Hlavní rozdíly mezi tímto pozměněným návrhem a návrhy z roku 2013 jsou:
 –Architektura systému: navrhuje se pouze jeden systém – systém vstupu/výstupu. Připojení vnitrostátních pohraničních infrastruktur k ústřednímu systému EES bude provedeno prostřednictvím vnitrostátního jednotného rozhraní, které bude totožné pro všechny členské státy, a umožní využívat stávající vnitrostátní systémy vstupu/výstupu. Údaje z ústředního systému však není povoleno kopírovat do těchto stávajících vnitrostátních systémů EES.
 –Zajistí se interoperabilita mezi systémy EES a VIS s cílem zvýšit účinnost a rychlost hraničních kontrol. Za tímto účelem bude propojen ústřední systém EES s ústředním systémem VIS a přímý přístup mezi nimi bude omezen na specifické účely. V souladu se zásadou zajištění ochrany soukromí se tak sníží zdvojování při zpracování osobních údajů.
 –Biometrické identifikátory: zatímco návrhy na zřízení systému EES z roku 2013 byly založeny na otiscích deseti prstů, revidované znění navrhuje od začátku provozu systému EES jako biometrické identifikátory kombinaci otisků čtyř prstů a zobrazení obličeje. Vzhledem k předpokládanému rozsahu systému EES tak bude možné dostatečně přesně ověřit a zjistit totožnost, přičemž množství údajů bude omezeno na přiměřenou úroveň a zároveň se urychlí hraniční kontroly a umožní širší využití samoobslužných systémů na hraničních přechodech. Tyto otisky čtyř prstů se používají při zanášení údajů ke kontrole, zda je státní příslušník třetí země v systému již zaregistrován; zobrazení obličeje umožňuje při následujícím vstupu rychle a spolehlivě (automaticky) ověřit, zda osoba, která


text:
je předmětem hraniční kontroly, je skutečně ta, která je v systému EES již zaregistrovaná.
 –Ochrana osobních údajů: došlo k výraznému snížení množství osobních údajů zaznamenávaných v systému EES: namísto 36 datových položek se jich v systému EES zaznamená 26. Jasně definována a zaručena jsou práva na přístup k osobním údajům, jejich opravu a vymazání. Dohled nad zpracováním údajů bude mít evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány odpovědné za ochranu osobních údajů.
 –Doba uchovávání údajů: doba uchovávání uložených údajů činí pět let. Pětiletá doba uchovávání údajů pomůže snížit četnost opakovaného zanášení údajů a bude přínosem pro všechny cestující, přičemž pohraniční stráž bude před udělením povolení ke vstupu cestujícího do schengenského prostoru moci provést nezbytnou analýzu rizik podle Schengenského hraničního kodexu. Systematické vymazávání záznamů v systému EES po 181 dnech, navržené v roce 2013, by odstranilo veškeré informace o nedávné historii vstupů státního příslušníka třetí země do schengenského prostoru a jeho výstupů z něj, které pohraniční stráž potřebuje pro analýzu rizik. Byl by to krok zpět oproti v oblasti získávání informací vzhledem k prostředkům, které pohraniční stráž používá v současnosti: z razítek v cestovním dokladu se často dají zjistit informace, které zahrnují období několika let. Delší doba uchovávání údajů je tudíž nezbytná proto, aby pohraniční stráž mohla před povolením vstupu cestujícího do schengenského prostoru provést nezbytnou analýzu rizik, kterou požaduje Schengenský hraniční kodex. Zpracování žádostí o víza na konzulárních úřadech vyžaduje také analýzu údajů o předešlých cestách žadatele, aby bylo možné posoudit využití předchozích víz a dodržení podmínek pobytu. Zrušení razítkování pasů bude kompenzováno nahlížením do systému EES. Údaje o předešlých cestách uložené v systému by proto pro účely vydávání víz měly pokrývat dostatečně dlouhé období.
 Delší doba uchovávání údajů pomůže snížit četnost opakovaného zanášení údajů a bude přínosem pro všechny cestující, neboť se sníží průměrný čas potřebný pro překročení hranice i čekací doba na hraničních přechodech. Skutečnost, že se nebudou muset znovu zanášet údaje ostatních cestujících, kteří jsou již registrováni v systému EES, také sníží čekací dobu na hranici pro cestující vstupující do schengenského prostoru jen jednou.
 Delší doba uchovávání údajů je rovněž podmínkou pro usnadnění překračování hranic pomocí zrychlených postupů a samoobslužných systémů. Toto usnadnění postupů závisí na údajích zaregistrovaných v systému. Krátká doba uchovávání údajů by omezila počet cestujících, kteří mohou využít jednodušších postupů, a byla by tedy v rozporu s uváděným cílem EES, tj. zjednodušit překračování hranic.
 Záznamy o vstupu/výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů EU a na které se vztahuje toto nařízení, se uchovávají po dobu nejvýše jednoho roku po posledním výstupu. Jejich individuální soubor by měl být uchováván po dobu pěti let, aby rodinní příslušníci mohli využívat usnadnění postupů pro překračování hranic.
 U osob překračujících povolenou délku pobytu, jež na konci doby uchovávání údajů nebyly nalezeny, může být před vymazáním údajů v systému EES vytvořen na základě rozhodnutí na vnitrostátní úrovni záznam v Schengenském informačním systému vycházející z údajů v systému EES.
 –Usnadnění postupů pro překračování hranic: usnadnění postupů spočívá v zavedení samoobslužných systémů a elektronických bran, které umožní státním příslušníkům


text:
třetích zemí zahájit postup pohraničního odbavení s tím, že na požádání poskytnou pohraniční stráži další informace. Používání těchto zrychlujících řešení (zavedených návrhem na změnu Schengenského hraničního kodexu) je pro členské státy nepovinné, je možné pro většinu cestujících a nevyžaduje vývoj žádného nového systému.
 –Kromě toho bude existovat harmonizovaný právní základ (opět zavedený změnami Schengenského hraničního kodexu) pro zřízení vnitrostátních programů registrovaných cestujících, jež je pro členské státy dobrovolné.
 –Přístup pro účely vymáhání práva: od zahájení provozu systému EES budou mít donucovací orgány členských států a Europol za přísně stanovených podmínek přístup k jeho údajům. Systém EES bude obsahovat spolehlivé údaje o datu vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí spadajících do oblasti působnosti systému EES, které mohou mít zásadní význam pro jednotlivé spisy donucovacích orgánů a k nimž by měl být poskytnut přístup v souladu s účelem tohoto nástroje a za dodržení pravidel pro ochranu údajů.
 –Přístup k VIS pro účely vymáhání práva již prokázal svou užitečnost. Členské státy nahlásily případy osob, které zemřely násilnou smrtí a jejichž totožnost bylo možné zjistit pouze díky přístupu do VIS. Další hlášené případy souvisejí s obchodováním s lidmi, terorismem nebo obchodem s drogami, u nichž přístup k údajům VIS umožnil vyšetřovatelům učinit výrazný pokrok.
 –Náklady: v návrzích z roku 2013 byla na vývoj systému EES a programu RTP vyčleněna orientační částka 1,1 miliardy EUR. V revidovaném návrhu byla potřebná částka založená na upřednostňované možnosti, tj. jednotném systému EES zahrnujícím přístup pro účely vymáhání práva, odhadnuta na 480 milionů EUR.
 Tento revidovaný návrh nařízení, kterým se zřizuje systém EES, představuje základní nástroj právního rámce systému EES. Obsahuje rovněž související změny ve stávajících právních předpisech EU (tj. nařízení (EU) č. 1077/2011
 10
 , nařízení (ES) č. 767/2008
 11
 a Úmluvě k provedení Schengenské dohody). Tento doplňující návrh na změnu Schengenského hraničního kodexu, pokud jde o používání systému EES v rámci postupů správy hranic, je předkládán souběžně s tímto návrhem.
  Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex).
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS).
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex).
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 515/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz a zrušuje rozhodnutí č. 574/2007/ES.
 2.KONZULTACE SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Konzultace se zúčastněnými stranami
 Konzultace se zúčastněnými stranami je podrobně popsána v doprovodném posouzení dopadu v


text:
příloze 2. V průběhu roku 2015 Komise vedla cílené konzultace o přípravě revidovaných návrhů týkajících se inteligentních hranic s evropským inspektorem ochrany údajů na workshopu o této přípravě konaném dne 20. března 2015, dále s občanskou společností na setkání dne 5. května 2015, se zástupci odvětví dopravy a cestovního ruchu a provozovateli infrastruktury na setkání dne 28. května 2015 a s Agenturou pro základní práva na dvou setkáních ve dnech 22. června a 23. července 2015. Komise dále uspořádala dne 9. července 2015 setkání s pracovníky donucovacích orgánů členských států a ve dnech 24. září 2015 a 26. října 2015 dvě technické schůzky s odborníky členských států.
 V rámci veřejné konzultace, která probíhala od 29. července do 29. října 2015, byly shromážděny názory jednotlivců, organizací, dopravců a veřejných orgánů (výsledky veřejné konzultace jsou podrobně vysvětleny v posouzení dopadů v příloze 2).
 Výbor LIBE Evropského parlamentu zorganizoval ve dnech 23.–24. února 2015 meziparlamentní setkání výborů s vnitrostátními parlamenty k otázkám inteligentních hranic.
 Posouzení dopadů
 První posouzení dopadů
 12
 bylo provedeno v roce 2008 při přípravě sdělení Komise k tomuto tématu, druhé posouzení bylo dokončeno v roce 2012
 13
 v rámci přípravy návrhů z roku 2013.
 Třetí posouzení dopadů bylo dokončeno v roce 2016. S přihlédnutím k technické studii, zprávě o pilotním projektu, výsledkům konzultace zúčastněných stran a jednáním v Radě a Evropském parlamentu analyzovalo toto třetí posouzení dopadů hlavní a dílčí možnosti zavedení systému EES a programu RTP. Upřednostňované možnosti, jež jsou výsledkem posouzení dopadů, se přímo odrážejí v hlavních změnách současného návrhu oproti návrhům z roku 2013 (viz oddíl 1, „Hlavní prvky revidovaného balíčku“).
 Výbor pro kontrolu regulace přezkoumal návrh posouzení dopadů a dne 22. ledna 2016 k němu vydal kladné stanovisko.
 3.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Shrnutí navrhovaných opatření
 Musí být definovány účely, funkce a povinnosti související se systémem EES. Dále je třeba Agentuře pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (eu-LISA) udělit mandát k vývoji a provoznímu řízení systému. Jednotlivé články tohoto revidovaného návrhu jsou podrobně vysvětleny v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise.
 Jak je uvedeno v oddíle 1, v souvislosti s tímto návrhem musí být přijaty změny nařízení (EU) č. 1077/2011, nařízení (ES) č. 767/2008 a Úmluvy k provedení Schengenské dohody.
 Právní základ
 Právním základem tohoto revidovaného návrhu je čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) jsou vhodným právním základem pro vymezení dalších opatření týkajících se překračování vnějších hranic členských států a pro vypracování norem a postupů, které mají členské státy při kontrolách osob na těchto hranicích dodržovat. Právním základem pro zřízení systému EES jsou ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d). Dále revidovaný návrh používá jako právní základ pro umožnění přístupu pro účely vymáhání práva ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. a) a pro umožnění přístupu Europolu ustanovení čl. 88 odst. 2 písm. a), v obou případech za přísných podmínek. Oba tyto další právní základy pro přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva a


text:
pro přístup Europolu se řídí stejným řádným legislativním postupem, který se uplatňuje podle čl. 77 odst. 2 písm. b) a d).
 Zásada subsidiarity
 Podle čl. 77 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie má Unie pravomoc přijímat opatření pro zajištění kontroly osob a účinného dohledu nad překračováním vnějších hranic členských států. Stávající pravidla EU pro překračování vnějších hranic členských států je nutné změnit, aby se zohlednila skutečnost, že v současné době neexistuje spolehlivý způsob sledování cest státních příslušníků třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu. V současnosti povinné opatřování cestovních dokladů razítkem je totiž složité a pomalé a nestačí k tomu, aby orgány členských států mohly při hraniční kontrole cestujícího nebo při kontrolách na území členských států posoudit povolený pobyt; vnitrostátní systémy mají pro tyto účely v prostoru bez kontroly na vnitřních hranicích velmi omezený význam.
 Aby se zefektivnilo řízení migrace a podpořily se namátkové kontroly na území členských států za účelem odhalování nelegálně pobývajících osob, měly by být k dispozici informace o tom, kterým osobám byl odepřen vstup na území EU, které osoby se na území EU nacházejí a které osoby dodržují maximální povolenou délku krátkodobého pobytu 90 dnů během 180denního období, a také údaje o státní příslušnosti cestujících, kteří překračují délku povoleného pobytu, a o tom, zda patří mezi osoby osvobozené od vízové povinnosti, nebo se na ně vztahuje vízová povinnost.
 Pro stanovení harmonizovaných pravidel pro záznamy o odepřeních vstupu, přeshraničních pohybech a pro sledování povolených krátkodobých pobytů v celém schengenském prostoru je třeba mít jednotný režim.
 Tohoto cíle návrhu tedy nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států.
 Revize návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 je rovněž nezbytná proto, aby byl donucovacím orgánům umožněn přístup k údajům v systému EES pro účely boje proti terorismu a závažné trestné činnosti a aby byla zajištěna vysoká úroveň vnitřní bezpečnosti. Tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože tuto změnu může navrhnout pouze Komise.
 Zásada proporcionality
 Podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí činnost Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy. Pro toto opatření EU se musí zvolit forma, která umožní, aby návrh dosáhl daného cíle a mohl být proveden co nejúčinněji. Navrhovaná iniciativa dále rozvíjí schengenské acquis s cílem zajistit, aby se společná pravidla týkající se vnějších hranic uplatňovala stejně ve všech státech, jež zrušily kontroly na vnitřních hranicích. Vytváří nástroj, který Evropskou unii informuje o tom, kolik státních příslušníků třetích zemí vstupuje na území EU a opouští je, což je nezbytné pro udržitelnou tvorbu fakticky podložené politiky v oblasti migrace a víz. Rovněž umožňuje přístup do systému EES donucovacím orgánům, což je způsob, jak rychle, přesně, bezpečně a nákladově efektivně identifikovat státní příslušníky třetích zemí osvobozené od vízové povinnosti, kteří jsou podezřelí z terorismu nebo závažné trestné činnosti (nebo jsou jejich obětí), a umožnit těmto orgánům nahlížet do údajů o předešlých cestách držitelů víz i státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti, kteří jsou podezřelí ze spáchání těchto trestných činů (nebo jsou jejich obětí).
 Tento návrh,


text:
jenž je koncipován na základě zásad zajištění ochrany soukromí, je přiměřený, pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, jelikož nevyžaduje shromažďování a uchovávání většího objemu údajů na delší období, než je naprosto nezbytné k tomu, aby systém mohl fungovat a plnit své cíle. Dále budou vymezeny a uplatňovány všechny potřebné záruky a mechanismy umožňující účinnou ochranu základních práv cestujících, zejména ochranu jejich osobního života a osobních údajů.
 Pro zprovoznění systému nebudou nutné žádné další postupy nebo harmonizace na úrovni EU; předpokládané opatření je tudíž přiměřené, neboť nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů v rámci opatření na úrovni EU.
 Upřednostňovaná možnost je rovněž přiměřená z hlediska nákladů, vzhledem k přínosům systému pro všechny členské státy při budoucím řízení společné vnější hranice a v dalších krocích směrem ke společné migrační politice EU.
 Návrh je tedy v souladu se zásadou proporcionality.
 Volba nástroje
 Navrhované nástroje: nařízení.
 Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů:
 Tento návrh zavádí centralizovaný systém pro spolupráci členských států, což vyžaduje společnou architekturu a provozní pravidla. Navíc stanoví pro všechny členské státy jednotná pravidla pro hraniční kontroly na vnějších hranicích a pro přístup do systému, mj. pro účely vymáhání práva. Proto lze jako právní nástroj zvolit pouze nařízení.
 Základní práva
 Navrhované nařízení má dopad na základní práva, zejména na právo na důstojnost (článek 1 Listiny základních práv EU), zákaz otroctví a nucené práce (článek 5 Listiny), právo na svobodu a bezpečnost (článek 6 Listiny), respektování soukromého a rodinného života (článek 7 Listiny), ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny), právo na azyl (článek 18 Listiny) a na ochranu v případě vystěhování, vyhoštění nebo vydání (článek 19 Listiny), právo na nediskriminaci (článek 21 Listiny), práva dítěte (článek 24 Listiny) a právo na účinnou právní ochranu (článek 47 Listiny).
 Zavedení systému EES má pozitivní vliv na zákaz otroctví a nucené práce, jakož i na právo na svobodu a bezpečnost. Lepší a přesnější zjišťování totožnosti (prostřednictvím biometrických údajů) státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice schengenského prostoru přispívá k odhalování případů zneužívání totožnosti, obchodování s lidmi (zejména v případě nezletilých) a přeshraniční trestné činnosti, a tím i ke zvyšování bezpečnosti občanů, kteří pobývají v schengenském prostoru.
 Pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, návrh obsahuje záruky ohledně osobních údajů, zejména přístupu k nim, jenž by měl být přísně omezen pouze na účel tohoto nařízení a na příslušné orgány, které jsou jím určeny. Záruky ohledně osobních údajů zahrnují také právo na přístup k údajům nebo právo na jejich opravu či vymazání. Omezení doby uchovávání údajů uvedené výše v oddíle 1 této důvodové zprávy rovněž přispívá k ochraně osobních údajů jako základnímu právu.
 Návrh umožňuje přístup do systému EES z důvodů prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů pro účely zjišťování totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice, a přístupu k údajům o jejich předešlých cestách. Jak stanoví čl. 52 odst. 1 Listiny, každé omezení práva na ochranu osobních údajů musí být přiměřené pro dosažení sledovaného cíle a nepřekračovat


text:
meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení. Ustanovení čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech rovněž uznává, že zásah státního orgánu do práva na soukromí musí být odůvodněn nezbytností v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti nebo předcházení zločinnosti, jak je tomu v současném návrhu. Soudní dvůr rovněž uznal
 14
 , že boj proti terorismu a závažné trestné činnosti, zejména proti organizované trestné činnosti a terorismu, má zajisté prvořadý význam pro zajištění veřejné bezpečnosti a jeho účinnost může do velké míry záviset na použití moderních vyšetřovacích metod, a tudíž přístup k osobním údajům pro tyto konkrétní účely by mohl být odůvodnitelný, bylo-li by to považováno za nezbytné.
 Návrh umožňuje přístup do systému EES z důvodů prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů pro účely zjišťování totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice, a přístupu k údajům o jejich předešlých cestách. Přístup do systému EES za účelem zjišťování totožnosti by měl být možný pouze v případech, bylo-li předchozí vyhledávání ve vnitrostátních databázích bezvýsledné, a v případě vyhledávání podle otisků prstů, bylo-li předchozí vyhledávání provedeno v systému automatizované identifikace otisků prstů v souladu s rozhodnutím 2008/615/SVV. V systému VIS jsou sice uloženy údaje o držitelích víz, ale údaje o osobách osvobozených od vízové povinnosti a o jejich pohybu nejsou k dispozici v žádné jiné databázi EU.
 Přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva lze umožnit pouze pro účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů, jak definuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV o boji proti terorismu a rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu, a pouze je-li to nezbytné ve specifických případech. Určené donucovací orgány členských států navíc mohou požádat o přístup k údajům systému EES pouze tehdy, existují-li oprávněné důvody předpokládat, že tento přístup významně přispěje k prevenci, odhalení nebo vyšetřování daného trestného činu. Určený donucovací orgán tyto žádosti ověří a zkontroluje, zda jsou splněny přísné podmínky pro požádání o přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva.
 Návrh navíc stanoví přísná bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti zpracovávaných osobních údajů a stanoví, že na jejich zpracovávání budou dohlížet nezávislé veřejné orgány pro ochranu údajů a že všechna provedená vyhledávání musí být dokumentována. V návrhu se rovněž uvádí, že zpracovávání jakýchkoli osobních údajů prováděné donucovacími orgány po jejich získání ze systému EES podléhá rámcovému rozhodnutí Rady 2008/977/SVV.
 Návrh stanoví přísná pravidla pro přístup do systému EES a nezbytné záruky. Stanoví rovněž právo fyzických osob na přístup k údajům, jejich opravu, vymazání a nápravu (zejména právo na soudní přezkum), jakož i dohled na všechny úkony zpracování údajů vykonávaný nezávislými veřejnými orgány. Návrh je proto plně v souladu s Listinou základních práv Evropské unie, zejména pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, a je rovněž v souladu s článkem 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, který zaručuje právo každého jednotlivce na ochranu osobních údajů, které se jej týkají.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 V návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 se odkazuje na návrh příštího víceletého finančního


text:
rámce předložený Komisí, který zahrnoval návrh 4,6 miliardy EUR pro Fond pro vnitřní bezpečnost (ISF) na období 2014–2020. V návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 bylo vyčleněno 1,1 miliardy EUR jako orientační částka na vývoj systému EES a programu RTP s předpokladem, že náklady na vývoj bude třeba vynakládat až od roku 2015. Tato částka byla vypočítána na vývoj a provozní řízení dvou samostatných systémů při třech letech vývoje a čtyřech letech provozu.
 Podle čl. 5 odst. 5 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 515/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz a zrušuje rozhodnutí č. 574/2007/ES (nařízení o ISF – hranice), by mělo být na vývoj systémů informačních technologií založených na stávajících nebo nových systémech na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice Unie vyčleněno 791 milionů EUR. Tato částka počítala se třemi lety vývoje (2017–2019 včetně), s některými přípravnými činnostmi již v roce 2016 a se zahájením provozu v roce 2020.
 Stávající návrh je vzhledem k technické studii a posouzení dopadů založen na upřednostňované možnosti jednotného systému EES a potřebnou částku odhaduje na 480 milionů EUR, v čemž je zahrnut i přístup pro účely vymáhání práva. Součástí tohoto návrhu je proto návrh na změnu nařízení o ISF – hranice tak, aby odpovídalo nové snížené částce.
 Tato finanční podpora by kromě nákladů na centrální prvky po celé období víceletého finančního rámce (288 milionů EUR – na úrovni EU, náklady na vývoj i provoz prostřednictvím nepřímého řízení) pokrývala také náklady na integraci stávajících vnitrostátních pohraničních infrastruktur v členských státech se systémem EES pomocí vnitrostátních jednotných rozhraní (NUI) (120 milionů EUR prostřednictvím přímého řízení). Díky této finanční podpoře vnitrostátních nákladů na integraci by bylo zajištěno, že nedojde k ohrožení či zpoždění projektů z důvodu obtížné hospodářské situace na úrovni členských států. Během vývojové fáze (2017–2019) Komise vynaloží na výdaje týkající se provozu v členských státech celkovou částku 52,7 milionu EUR (prostřednictvím přímého řízení).
 Po uvedení nového systému do provozu by budoucí provozní náklady v členských státech mohly být hrazeny z jejich programů v rámci Fondu pro vnitřní bezpečnost (sdílené řízení). Na tento účel byla v rámci celkového finančního krytí ve výši 480 milionů EUR vyčleněna částka 20 milionů EUR; zahrnuje provozní podporu po dobu jednoho roku.
 Použitý nákladový model je vysvětlen v příloze 6 (Nákladový model systému EES) posouzení dopadů.
 5.DALŠÍ INFORMACE
 Účast
 Tento návrh vychází ze schengenského acquis, jelikož se týká překračování vnějších hranic. Ve vztahu k jednotlivým protokolům a dohodám s přidruženými zeměmi je proto nutno uvážit níže uvedené důsledky:
 Dánsko: V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle hlavy V části třetí Smlouvy o fungování EU.
 Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode


text:
dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
 Spojené království a Irsko: V souladu s články 4 a 5 Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, se Spojené království a Irsko nepodílí na nařízení (EU) 2016/399 (Schengenský hraniční kodex) ani žádném jiném z právních nástrojů, které jsou obecně známy jako „schengenské acquis“, totiž právních nástrojů pro organizaci a podporu zrušení kontrol na vnitřních hranicích a doprovodných opatření týkajících se kontrol na vnějších hranicích.
 Toto nařízení rozvíjí ustanovení tohoto acquis; Spojené království a Irsko se tedy nepodílejí na přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
 V souladu s rozsudkem Soudního dvora ve věci C-482/08, Spojené království v. Rada, ECLI:EU:C:2010:631, nemá na výše uvedený závěr žádný vliv okolnost, že toto nařízení má jako právní základ ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. a) a čl. 88 odst. 2 písm. a) společně s ustanoveními čl. 77 odst. 2b) a d) SFEU, neboť přístup k údajům pro účely vymáhání práva je k vytvoření systému vstupu/výstupu doplňkový.
 Island a Norsko: Použijí se postupy stanovené v dohodě o přidružení uzavřené Radou a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, neboť tento návrh vychází ze schengenského acquis, jak je definováno v příloze A k této dohodě
 15
 .
 Švýcarsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
 16
 .
 Lichtenštejnsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
 17
 .
 Chorvatsko, Kypr, Bulharsko a Rumunsko: Toto nařízení, kterým se zřizuje systém EES, nahrazuje povinnost opatřovat cestovní pasy státních příslušníků třetích zemí razítkem. Pro přistupující členské státy bylo toto ustanovení platné po jejich přistoupení k Evropské unii.
 2016/0106 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu a údajů o odepření vstupu, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí překračující vnější hranice členských států Evropské unie, kterým se stanoví podmínky přístupu do systému EES pro účely vymáhání práva a
 kterým se mění nařízení (ES) č. 767/2008 a nařízení (EU) č. 1077/2011
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a d), čl. 87 odst. 2 písm. a) a čl. 88 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního


text:
výboru
 18
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 19
 ,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Ve svém sdělení ze dne 13. února 2008 nazvaném „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii“
 20
 Komise nastínila, že v rámci evropské strategie integrované správy hranic je nezbytné vytvořit systém vstupu/výstupu (EES), který bude elektronicky zaznamenávat čas a místo vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu v schengenském prostoru a vypočítávat délku jejich povoleného pobytu.
 (2)Evropská rada na svém zasedání ve dnech 19. a 20. června 2008 zdůraznila, že je důležité nadále pracovat na rozvoji evropské strategie integrované správy hranic, včetně lepšího využívání moderních technologií v zájmu zlepšení správy vnějších hranic.
 (3)Ve svém sdělení ze dne 10. června 2009 nazvaném „Prostor svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům“ se Komise vyslovila pro vytvoření systému elektronického zaznamenávání vstupů na území členských států a výstupů z tohoto území při překračování vnějších hranic v zájmu zajištění účinnějšího řízení přístupu na toto území.
 (4)Evropská rada ve dnech 23. a 24. června 2011 vyzvala k rychlému vypracování koncepce „inteligentních hranic“. Dne 25. října 2011 Komise zveřejnila sdělení „Inteligentní hranice – možnosti a další postup“.
 (5)Evropská rada ve svých strategických pokynech přijatých v červnu 2014 zdůraznila, že „schengenský prostor, který obyvatelům umožňuje cestovat bez kontrol na vnitřních hranicích, a zvyšující se počet osob cestujících do EU vyžadují účinnou správu společných vnějších hranic EU, která zajistí silnou ochranu. Unie musí mobilizovat všechny nástroje, které má k dispozici, aby členské státy v tomto úkolu podpořila. Za tímto účelem by: integrovaná správa vnějších hranic měla být nákladově efektivním způsobem modernizována tak, aby zajistila inteligentní správu hranic“, mimo jiné „se systémem vstupu a výstupu“, a měla by být podporována novou agenturou pro rozsáhlé informační systémy (eu-LISA).“
 (6)Ve sdělení Komise ze dne 13. května 2015 nazvaném „Evropský program pro migraci“ se uvádí, že „nová etapa by měla přijít s předložením iniciativy „inteligentní hranice“, jejímž cílem je zvýšit efektivní správu hraničních přechodů, usnadnění přechodu hranic pro převážnou většinu cestujících „v dobré víře“ ze třetích zemí, a zároveň zintenzivnit boj proti nelegální migraci vytvořením záznamu veškerého přeshraničního pohybu státních příslušníků třetích zemí, a to při plném dodržování proporcionality“.
 (7)Je nezbytné konkrétně vymezit cíle systému vstupu/výstupu (dále jen „systém EES“) a jeho technickou architekturu, stanovit pravidla jeho provozu a používání a určit související povinnosti, kategorie údajů vkládaných do systému, účely a kritéria jejich vkládání, orgány oprávněné k přístupu k údajům, jakož i další pravidla týkající se zpracování údajů a ochrany osobních údajů.
 (8)Systém EES by se měl vztahovat na státní příslušníky třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu v schengenském prostoru. Dále by se měl vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, jimž byl vstup za účelem krátkodobého pobytu odepřen.
 (9)Cílem systému EES by mělo být zlepšit správu vnějších hranic, předcházet nedovolenému přistěhovalectví a usnadňovat řízení migračních toků. Systém EES by měl zejména – v opodstatněných případech – přispívat k identifikaci všech osob, které nesplňují nebo přestaly splňovat podmínky týkající se délky pobytu na území


text:
členských států.
 (10)V zájmu splnění těchto cílů by měl systém EES zpracovávat alfanumerické údaje a biometrické údaje (otisky prstů a zobrazení obličeje). Využívání biometrických údajů je bez ohledu na jeho dopad na soukromí cestujících opodstatněné ze dvou důvodů. Za prvé, biometrické údaje jsou spolehlivou metodou ke zjištění totožnosti státních příslušníků třetích zemí na území členských států, kteří nevlastní cestovní doklad ani žádný jiný prostředek pro zjištění totožnosti, což je obvyklý modus operandi nelegálních migrantů. Za druhé, biometrické údaje umožňují spolehlivěji porovnávat údaje o vstupu a výstupu legálně cestujících osob. Použití zobrazení obličeje v kombinaci s údaji o otiscích prstů umožňuje snížit počet zaregistrovaných otisků prstů a přitom stejně přesně zjistit totožnost.
 (11)Je-li to fyzicky možné, do systému EES by se měly zanést otisky čtyř prstů státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti, aby bylo možné provést přesné ověření a zjištění totožnosti (a ujistit se, že údaje státního příslušníka třetí země již nejsou zaneseny pod jinou identitou nebo s jiným cestovním dokladem) a aby byl za všech okolností k dispozici dostatek údajů. Kontrola otisků prstů držitelů víz bude provedena na základě Vízového informačního systému (VIS) zřízeného rozhodnutím Rady 2004/512/ES
 21
 . Zobrazení obličeje státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti i držitelů víz by mělo být zaregistrováno v systému EES a mělo by sloužit jako hlavní biometrický identifikátor pro ověření totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří byli již dříve zaregistrováni v systému EES, a to do doby, než je jejich individuální soubor vymazán. Toto ověření by případně mohlo být provedeno za použití otisků prstů.
 (12)Systém EES by se měl skládat z ústředního systému, který bude pracovat s počítačovou ústřední databází biometrických a alfanumerických údajů, z vnitrostátních jednotných rozhraní v jednotlivých členských státech, ze zabezpečeného komunikačního kanálu mezi ústředním systémem EES a ústředním systémem VIS a z komunikační infrastruktury mezi ústředním systémem a vnitrostátními jednotnými rozhraními. Každý členský stát by měl propojit svou vnitrostátní pohraniční infrastrukturu s vnitrostátním jednotným rozhraním.
 (13)Měla by být vytvořena interoperabilita také mezi systémy EES a VIS v podobě přímého komunikačního kanálu mezi ústředními systémy, který umožní pohraničním orgánům za použití systému EES nahlížet do VIS za účelem získání údajů týkajících se víz nebo aktualizace individuálního souboru; pohraničním orgánům na vnějších hranicích umožní pomocí otisků prstů ověřovat přímo ve VIS platnost víza i totožnost držitele víza, jakož i ověřovat pomocí otisků prstů ve VIS totožnost státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti. Interoperabilita by rovněž měla umožnit pohraničním orgánům používajícím VIS nahlížet pro účely posuzování žádostí o víza a přijímání rozhodnutí týkajících se těchto žádostí do systému EES přímo z VIS a měla by umožnit vízovým orgánům aktualizaci údajů týkajících se víz v systému EES v případě, že je vízum prohlášeno za neplatné, zrušeno či jeho platnost je prodloužena. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008
 22
 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
 (14)Toto nařízení by mělo určit, kterým orgánům členských států lze udělit oprávnění k přístupu do systému EES za účelem vkládání, změn, vymazávání nebo prohlížení údajů pro konkrétní účely systému EES a