text:
hybný moment, který do roku 2050 prosadí klimatickou neutralitu v dalších energeticky náročných odvětvích, jako je výroba chemikálií a cementu.
 Revize právních základů Výzkumného fondu pro uhlí a ocel proto získala na relevantnosti, naléhavosti a ambicích.
 S ohledem na výše uvedené skutečnosti předkládá tento návrh změny stávajícího rozhodnutí. Jeho cílem je umožnit prodej části aktiv
 10
 ESUO v likvidaci v období 2021–2027 s cílem poskytnout Výzkumnému fondu pro uhlí a ocel příděl rozpočtových prostředků ve výši 111 milionů EUR ročně. Tento roční příděl prostředků bude i nadále podporovat kooperativní výzkum v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem v rámci výzkumného programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, jakož i přelomové technologie, které umožní do roku 2030 výrobu oceli s téměř nulovými emisemi a výzkumné projekty pro uhelný průmysl, které budou řídit spravedlivou transformaci dříve provozovaných uhelných dolů nebo uzavíraných uhelných dolů a související infrastruktury v souladu s mechanismem pro spravedlivou transformaci a v souladu s čl. 4 odst. 2. Konkrétně u odvětví spojených s ocelářským průmyslem bude Komise usilovat o podporu výzkumných projektů prostřednictvím specializovaného spoluprogramovaného partnerství zaměřeného na čistou ocel
 11
 , a to v součinnosti s dalšími programy Evropské unie, zejména s rámcovým programem pro výzkum a inovace.
 Evropské partnerství veřejného a soukromého sektoru je považováno za cenný nástroj na podporu rozvoje a provádění výzkumných činností, které mají strategický význam pro to, aby mohla Unie řešit globální výzvy a zachovat si svoji konkurenceschopnost.
 Navrhované změny, které v případě potřeby umožní využít aktiva fondu na roční příděl prostředků ve výši 40 milionů EUR a financování rozsáhlých výzkumných a inovačních projektů.
 Navrhuje se změnit rozhodnutí 2003/76/ES tak, aby byl do roku 2027 do Výzkumného fondu pro uhlí a ocel poskytnut roční příděl prostředků, který se bude používat takto: 40 milionů EUR ročně bude použito k financování kooperativního výzkumu v uhelném a ocelářském průmyslu, zatímco zbývajících 71 milionů EUR bude určeno k financování přelomových technologií, které umožní výrobu oceli s téměř nulovými emisemi uhlíku a výzkumných projektů pro řízení spravedlivé transformace dříve provozovaných uhelných dolů nebo uzavíraných uhelných dolů a související infrastruktury v souladu s mechanismem pro spravedlivou transformaci. Tyto příděly prostředků a související platby by měly být vytvořeny z čistého příjmu z investic a případně z výnosů z prodeje aktiv.
 Tento příděl prostředků by měl být výslovně zakotven v rozhodnutí s cílem umožnit předvídatelný tok zdrojů v dostatečném rozsahu, aby bylo možné pokračovat v požadované podpoře kooperativního výzkumu v uhelném a ocelárenském průmyslu.
 K dnešnímu dni byla aktiva ESUO v likvidaci spravována tak, že výnosy z investovaných aktiv byly prostředkem financování výzkumných projektů. To se odráží ve formulaci v oddílu 1 („použití prostředků“) přílohy rozhodnutí Rady 2003/77/ES a v 3. bodě odůvodnění téhož rozhodnutí, který stanoví, že „celý kapitál majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel by měl být zachován v nezměněné podobě“.
 Z výše uvedených důvodů není takový přístup v souladu s potřebou zajistit požadovanou úroveň financování, která je potřebná k vytvoření životaschopného výzkumného programu pro ocelárenský průmysl a pro uhelný průmysl.
 Trvání na postoji, že majetek fondu


text:
by měl být zachován v nezměněné podobě, je proto nerealistické a je třeba jej přehodnotit. Kromě toho neexistují žádné další závazky, pokud jde o zachování rezerv potřebných k zajištění pro věřitele ESUO, vzhledem k tomu, že neexistují žádné další neuhrazené půjčky.
 Za tímto účelem je nezbytné změnit rozhodnutí tak, aby lépe odráželo potřeby základní politiky, jíž má ESUO v likvidaci sloužit, a reagovalo na výzvy spojené s tvorbou výnosů na úrovni potřebné v kontextu současných tržních podmínek, při současném zachování dostatečného objemu aktiv ESUO k vytváření příjmů po roce 2027.
 Navrhuje se zrušit vyrovnávací mechanismus, neboť po přijetí navrhovaných změn se považuje za zastaralý nástroj.
 Komise kromě toho využije tuto příležitost, tj. revizi rozhodnutí, k odpisu pohledávek pokud by předvídatelné náklady na jejich inkaso překročily výši částky k inkasu a pokud by odpis nepoškodil dobrou pověst Unie; pokud nelze pohledávku inkasovat z důvodu platební neschopnosti dlužníka nebo jakéhokoli jiného insolvenčního řízení; pokud je inkaso v rozporu se zásadou proporcionality.
 V neposlední řadě by měl být zrušen čl. 2 odst. 2, který stanoví postup pro přijetí víceletých finančních základních směrů pro správu aktiv, a čl. 4 odst. 3, který stanoví postup pro přijímání víceletých technických základních směrů pro tento program, neboť jsou nyní s ohledem na čl. 2 odst. 2 Protokolu č. 37 zcela bezpředmětné.
 12
 Tato nadbytečná ustanovení by měla být z důvodu transparentnosti a s ohledem na to, že se jich již nelze dovolávat, vypuštěna.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Návrh je součástí balíčku právních předpisů, kterým se reviduje výzkumný program Výzkumného fondu pro uhlí a ocel. Souvisí zejména s:
 ·návrhem Komise na změnu rozhodnutí Rady 2008/376/ES o přijetí výzkumného programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel a o víceletých technických základních směrech pro tento program,
 ·návrhem Komise na změnu rozhodnutí Rady 2003/77/ES, kterým se stanoví víceleté finanční základní směry pro správu aktiv Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO) v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel. Revize rozhodnutí Rady 2003/77/ES, jež je v kompetenci Generálního ředitelství pro rozpočet, je také v souladu s přezkumem likvidace ESUO Evropským účetním dvorem z roku 2019.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Návrh se reviduje v souladu s Pařížskou dohodou, sdělením Zelená dohoda pro Evropu
 13
 , kterým se stanoví rámec pro přeměnu EU na první klimaticky neutrální kontinent do roku 2050 a návazným sdělením Komise Investiční plán Zelené dohody pro Evropu – Investiční plán pro udržitelnou Evropu,
 14
 předloženým dne 14. ledna 2020.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Právním základem, který dává EU právo jednat, je článek 2 Protokolu (č. 37) o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO a o Výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Prováděcí opatření k uvedenému protokolu jsou stanovena v rozhodnutí Rady, pro jehož revizi má Komise výlučné právo iniciativy k legislativním návrhům.
 •Proporcionalita
 Návrh je nezbytný pro stanovení opatření, která jsou nutná k provedení Protokolu o finančních důsledcích

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o Výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvám EU.
 •Volba nástroje
 Tímto nástrojem se mění rozhodnutí Rady, a proto je třeba, aby se jednalo o rozhodnutí.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Návrh vychází z výsledků sedmileté zprávy, která provádí sledování programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, včetně posouzení očekávaných přínosů, za pomoci skupiny kvalifikovaných odborníků
 15
 . Poslední sedmiletá zpráva byla zveřejněna dne 5. února 2020
 16
 . Odborníci analyzovali fungování programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, posoudili technologický vývoj a očekávaný přínos programu pro dané odvětví a společnost a vypracovali doporučení ke zlepšení programu, včetně revize právního základu.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Zúčastněné strany Výzkumného fondu pro uhlí a ocel se účastnily několika ad hoc jednání zvláštních poradních skupin (poradní skupiny pro uhlí – CAG a poradní skupiny pro ocel – SAG) a jednání výboru COSCO (odpovídajícího programovému výboru programu Horizont 2020). Přímým výsledkem těchto jednání bylo otevření aktiv ESUO, které dne 25. června 2019 schválila společná skupina ad hoc CAG-SAG.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Předběžné výsledky této zprávy o sledování a hodnocení Výzkumného fondu pro uhlí a ocel byly představeny na semináři „Ocel a uhlí: Nová perspektiva“, který Evropská komise uspořádala dne 28. března 2019 a na němž bylo přítomno více než 100 zúčastněných stran
 17
 .
 •Posouzení dopadů
 Posouzení dopadů není pro navrhovanou revizi nezbytné, neboť očekávané hospodářské, environmentální nebo sociální dopady pravděpodobně nebudou významné.
 •Účelnost právních předpisů a zjednodušení
 Návrh vychází z výsledků sedmileté zprávy, která předpokládá pravidelný přezkum programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, včetně posouzení očekávaných přínosů.
 •Základní práva
 Návrh je v souladu s ochranou základních práv.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nevytváří žádné nové závazky, které by měly být účtovány do všeobecného rozpočtu v rámci stávajícího víceletého finančního rámce.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Revize se vztahuje pouze na tato ustanovení:
 1)Čl. 1 odst. 1a
 Tento článek zavádí ustanovení de minimis a vychází z článku 101 finančního nařízení, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie. Umožňuje Komisi odepsat pohledávky i před vyčerpáním všech možných prostředků nápravy, a to v omezených a konkrétních případech: pokud by předvídatelné náklady na inkaso překročily výši částky k inkasu a pokud by odpis nepoškodil pověst Unie, v případě platební neschopnosti dlužníka nebo pokud je inkaso v rozporu se zásadou proporcionality. Použití tohoto ustanovení umožní zajistit řádné ukončení procesu likvidace.
 2)Čl. 2 odst. 1
 Aktiva spravuje Komise takovým způsobem, aby byl zachován roční příděl z Výzkumného fondu pro uhlí a ocel [ve výši 111 milionů EUR] do roku 2027 na financování výzkumu v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem, a to konkrétně [ve výši 40 milionů EUR] na financování kooperativního výzkumu v uvedených odvětvích a na financování [ve výši 71 milionů EUR] výzkumu přelomových technologií, který umožní výrobu oceli s téměř nulovými emisemi uhlíku a na financování výzkumných a inovačních


text:
projektů řízení spravedlivé transformace dříve provozovaných uhelných dolů nebo uzavíraných uhelných dolů v souladu s mechanismem pro spravedlivou transformaci pro uhelný průmysl a v souladu s čl. 4 odst. 2. Po roce 2027 bude Komise spravovat aktiva takovým způsobem, aby zajistila jejich dlouhodobou návratnost. Aktiva se investují s cílem zachovat a pokud možno zvýšit jejich hodnotu.
 3)Čl. 2 odst. 1 písm. a)
 1a.Roční příděl prostředků [ve výši 111 milionů EUR] se skládá z čistého výnosu z investic, a pokud je nedostatečný, z prodeje části aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.
 4)V článku 2 se zrušuje odstavec 2.
 5)Čl. 3 odst. 1
 1. Každý rok se musí vypracovat výsledovka, rozvaha a finanční zpráva, které nezávisle na jiných finančních operacích Evropské unie vykazují operace likvidace stanovené v článku 1 a investiční transakce a transakce správy aktiv podle článku 2. Tyto účetní závěrky se přiloží k účetním závěrkám, které každoročně předkládá Komise podle článku 318 Smlouvy o fungování Evropské unie a finančního nařízení, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie.
 6)Čl. 3 odst. 2
 2. Pravomoci Evropského parlamentu, Rady a Účetního dvora týkající se kontroly a absolutoria, jak jsou stanoveny ve Smlouvě o fungování Evropské unie a finančním nařízení, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, se použijí obdobně pro operace uvedené v odstavci 1.
 7)Čl. 4 odst. 1
 1. Čistý příjem z investic podle článku 2 a výnosy z prodeje části aktiv představují vnější účelově vázaný příjem v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie. Tento příjem je vyhrazen pro zvláštní účely, zejména pro financování výzkumných projektů v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem, na která se nevztahuje rámcový výzkumný program. Vytváří Výzkumný fond pro uhlí a ocel a je spravován Komisí.
 8)V článku 4 se zrušuje odstavec 3.
 9)V článku 5 se zrušuje odstavec 2.
 10)Příloha se zrušuje.
 2020/0142 (APP)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění rozhodnutí 2003/76/ES, kterým se stanoví opatření nutná k provedení Protokolu o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
 s ohledem na Protokol č. 37 o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO a o Výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojený ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 2 první odstavec tohoto protokolu,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu
 181,
 v souladu se zvláštním legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Platnost Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO) skončila podle jejího článku 97 dne 23. července 2002. Veškerá aktiva a pasiva ESUO byla dne 24. července 2002 převedena na Unii.
 (2)V souladu s Protokolem č. 37 se čistá hodnota aktiv a pasiv, jak jsou uvedeny v rozvaze ESUO ke dni 23. července 2002, považuje za majetek určený na výzkum v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem pod názvem


text:
„ESUO v likvidaci“ a po dokončení likvidace pod názvem „majetek Výzkumného fondu pro uhlí a ocel“.
 (3)Protokol č. 37 rovněž stanoví, že příjmy plynoucí z tohoto majetku, které se mají nazývat „Výzkumný fond pro uhlí a ocel“, mají být určeny výhradně na výzkum prováděný v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem mimo rámcový výzkumný program v souladu s Protokolem č. 37 a akty přijatými na jeho základě.
 (4)Dne 1. února 2003 přijala Rada rozhodnutí 2003/76/ES
 19
 2, kterým stanovila pravidla pro provedení Protokolu č. 37.
 (5)Vzhledem k nízké úrokové sazbě se příjmy účelově vázané na financování výzkumných projektů týkajících se uhlí a oceli rychle snižují.
 (6)To vede k situaci, kdy nemusí být možné dosáhnout kritického minimálního rozpočtu vyčleněného na organizaci roční výzvy k podávání návrhů na výzkumný program Výzkumného fondu pro uhlí a ocel (dále jen „program“).
 (7)Nezbytný minimální rozpočet na organizaci výzvy je nutný k tomu, aby program poskytl smysluplnou podporu hodnotným projektům kooperativního výzkumu, které mají rozhodující rozsah a evropskou přidanou hodnotu pro zlepšení udržitelnosti, tj. z hlediska zdraví, bezpečnosti, pracovních podmínek a snižování dopadu na životní prostředí v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem.
 (8)V rámci sdělení o Zelené dohodě pro Evropu – COM(2019) 640 final – se Komise zavázala podporovat přelomové technologie pro čistou ocel, které do roku 2030 umožní výrobu oceli s téměř nulovými emisemi uhlíku. Za tímto účelem se Komise zavázala prozkoumat, zda bude možné využít část finančních prostředků z Evropského společenství uhlí a oceli, které jsou předmětem likvidace.
 (9)Ke splnění cílů EU, investičního plánu Zelené dohody pro Evropu a mechanismu pro spravedlivou transformaci, sdělení COM(2020) 21 final považovalo za nezbytné revidovat právní základy Výzkumného fondu pro uhlí a ocel tak, aby bylo možné využívat aktiva ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetek Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.
 (10)Měl by být povolen prodej části aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel za účelem financování výzkumných projektů v uhelném a ocelářském průmyslu, a to pod podmínkou, že by měly být zachovány rezervy, aby byly zaručeny omezené zbývající závazky vyplývající z případných neočekávaných závazků a že přiměřená část aktiv, která již pro výše uvedené účely nejsou potřebná, by měla být investována k vytváření příjmů.
 (11)Prodej části aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel by mohl být nezbytný pro to, aby bylo do roku 2027 možné poskytovat roční příděl prostředků do Výzkumného fondu pro uhlí a ocel [ve výši 111 milionů EUR], který se bude používat takto: Částka [40 milionů EUR] ročně bude použita k financování kooperativního výzkumu v uhelném a ocelářském průmyslu, zatímco zbývající částka [71 milionů EUR] bude použita k financování přelomových technologií v oblasti výroby oceli s téměř nulovými emisemi uhlíku a výzkumných projektů řízení spravedlivé transformace dříve provozovaných uhelných dolů nebo uzavíraných uhelných dolů a související infrastruktury v souladu s mechanismem pro spravedlivou transformaci a v souladu s čl. 4 odst. 2. Možnost prodat část aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace


text:
majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel je omezena na financování ročních přídělů prostředků na rozpočtové roky 2021–2027.
 (12)Výzkumný fond by proto měl být financován nejen z čistého příjmu z investic, ale v případě potřeby také prostřednictvím výnosů z prodeje části aktiv fondu až do výše předpokládané částky na období 2021–2027.
 (13)Ustanovení čl. 2 odst. 2, kterým se stanoví postup pro přijímání víceletých finančních základních směrů pro správu aktiv, a čl. 4 odst. 3, kterým se stanoví postup pro přijímání víceletých technických základních směrů, by měly být zrušeny, protože jsou s ohledem na čl. 2 odst. 2 Protokolu č. 37 nadbytečné.
 (14)Navrhuje se zrušit vyrovnávací mechanismus, neboť se jedná o zastaralý nástroj.
 (15)Do článku 1 by měl být doplněn nový odstavec, který umožní odpis pohledávek na základě zásad stanovených v čl. 101 odst. 2 prvním pododstavci finančního nařízení
 20
 .
 (16)Rozhodnutí 2003/76/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Rozhodnutí 2003/76/ES se mění takto:
 1)Článek 1 se mění takto:
 a)vkládá se nový odstavec 1a, který zní:
 „1a. Komise odepisuje pohledávky, a to i před vyčerpáním všech opravných prostředků, v těchto případech:
 a)pokud by předvídatelné náklady na inkaso překročily výši částky k inkasu a pokud by odpis nepoškodil pověst Unie;
 b)pokud nelze pohledávku inkasovat z důvodu platební neschopnosti dlužníka nebo jakéhokoli jiného insolvenčního řízení;
 c)pokud je inkaso v rozporu se zásadou proporcionality.“;
 2)Článek 2 se mění takto:
 a)odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Aktiva spravuje Komise takovým způsobem, aby byl zachován roční příděl prostředků z Výzkumného fondu pro uhlí a ocel [ve výši 111 milionů EUR] do roku 2027 na financování výzkumu v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem, a to konkrétně [ve výši 40 milionů EUR] na financování kooperativního výzkumu v uvedených odvětvích a na financování [ve výši 71 milionů EUR] výzkumu přelomových technologií, který umožní výrobu oceli s téměř nulovými emisemi uhlíku a na financování výzkumných a inovačních projektů řízení spravedlivé transformace dříve provozovaných uhelných dolů nebo uzavíraných uhelných dolů v souladu s mechanismem pro spravedlivou transformaci pro uhelný průmysl a v souladu s čl. 4 odst. 2. Po roce 2027 bude Komise spravovat aktiva takovým způsobem, aby zajistila jejich dlouhodobou návratnost. Aktiva se investují s cílem zachovat a pokud možno zvýšit jejich hodnotu.“;
 b)vkládá se nový odstavec 1a, který zní:
 „1a. Roční příděl prostředků [ve výši 111 milionů EUR] se skládá z čistého výnosu z investic, a pokud je nedostatečný, z prodeje části aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.“;
 c)odstavec 2 se zrušuje;
 2)V článku 3 se
 a)odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Každý rok se musí vypracovat výsledovka, rozvaha a finanční zpráva, které nezávisle na jiných finančních operacích Evropské unie vykazují operace likvidace stanovené v článku 1 a investiční transakce a transakce správy aktiv podle článku 2.
 Tyto účetní závěrky se přiloží k účetním závěrkám, které každoročně předkládá Komise podle článku 318 Smlouvy o fungování Evropské unie a finančního nařízení, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie.“;
 b)odstavec 2 nahrazuje tímto:


text:
„2. Pravomoci Evropského parlamentu, Rady a Účetního dvora týkající se kontroly a absolutoria, jak jsou stanoveny ve Smlouvě o fungování Evropské unie a finančním nařízení, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, se použijí obdobně pro operace uvedené v odstavci 1.“;
 3)V článku 4 se
 a)odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Čistý příjem z investic podle článku 2 a výnosy z prodeje části aktiv představují vnější účelově vázaný příjem v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie. Tento příjem je vyhrazen pro zvláštní účely, zejména pro financování výzkumných projektů v odvětvích spojených s uhelným a ocelářským průmyslem, na která se nevztahuje rámcový výzkumný program. Vytváří Výzkumný fond pro uhlí a ocel a je spravován Komisí.“;
 b)odstavec 3 zrušuje;
 4)V článku 5 se zrušuje odstavec 2;
 5)Příloha se zrušuje.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se od 1. ledna 2021 nebo po tomto datu.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 COM(2018) 773 final, Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Evropské radě, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů a Evropské investiční bance. Čistá planeta pro všechny Evropská dlouhodobá strategická vize prosperující, moderní, konkurenceschopné a klimaticky neutrální ekonomiky (28.11.2018).
 (2)
 COM(2019) 640 final, Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Evropské radě, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů. Zelená dohoda pro Evropu (11.12.2019).
 (3)
 Rozhodnutí Rady 2018/599, kterým se mění rozhodnutí 2003/76/ES (Úř. věst. L 101, 20.4.2018, s. 1).
 (4)
 https://www.europarl.europa.eu/doceo/document/TA-8-2018-0061_CS.html
 (5)
 Rozhodnutí Rady 2018/599, kterým se mění rozhodnutí 2003/76/ES (Úř. věst. L 101, 20.4.2018, s. 1).
 (6)
 Účetní dvůr: Přezkum č. 10/2019, Evropské společenství uhlí a oceli: likvidace probíhá podle plánu, financování výzkumu však již není dále udržitelné (s. 13).
 (7)
 Tamtéž, s. 17.
 (8)
 Úkolem poradní skupiny pro uhlí (CAG) a poradní skupiny pro ocel (SAG) je napomáhat Komisi při řízení výzkumného programu v otázkách týkajících se uhelného průmyslu, respektive ocelářského průmyslu. Členové poradních skupin jsou osoby jmenované Komisí, aby zastupovaly společné zájmy zúčastněných stran. Členové jsou jmenováni na dobu 42 měsíců.
 (9)
 Viz 11. bod odůvodnění.
 (10)
 Úroveň aktiv, která má být při výpočtu zohledněna, je úroveň k 31. 12. 2019.
 (11)
 Spoluprogramovaným evropským partnerstvím se rozumí iniciativa připravená s včasným zapojením členských států, v níž se Unie společně se soukromými a/nebo veřejnými partnery (jako je průmysl, vysoké školy, výzkumné organizace, subjekty pověřené výkonem veřejné služby na místní, regionální, celostátní nebo mezinárodní úrovni nebo organizace občanské společnosti včetně nadací a nevládních organizací) zavazují, že budou společně podporovat přípravu a provádění programu výzkumných činností. Spoluprogramovaná evropská partnerství jsou zakládána na základě memorand o porozumění a/nebo smluvních ujednání mezi Komisí a veřejnými nebo soukromými partnery, v nichž jsou stanoveny cíle partnerství, související závazky v oblasti finančních a/nebo věcných vkladů partnerů, klíčové ukazatele výkonnosti a dopadu a výstupy, které mají být dodány. Zahrnují určení doplňkových výzkumných činností, které provádějí partneři a výzkumný program.
 (12)
 V době přijetí rozhodnutí 2003/76 a 2008/376 měl Protokol (č. 34) o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a


text:
o Výzkumném fondu pro uhlí a ocel (2001), připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, právní základ výhradně pro rozhodnutí 2003/76.
 (13)
 COM(2019) 640, 11. prosince 2019.
 (14)
 COM(2020) 21, 14. ledna 2020.
 (15)
 Zpráva o sledování a hodnocení je zakotvena v ustanoveních rozhodnutí Rady 2008/376/ES zveřejněném v Úředním věstníku ze dne 20. května 2008, Úř. věst. L 130/7 a pozměněném rozhodnutím Rady 2017/955 ze dne 29. května 2017.
 (16)
 https://ec.europa.eu/info/publications/research-fund-coal-and-steel-monitoring-and-assessment-report_en
 (17)
 https://ec.europa.eu/research/index.cfm?pg=events&eventcode=9DB3A26D-B1D8-8BED
 0A23CA684631B0CF
 (18)
 1
 Úř. věst. C , , s. .
 (19)
 2
 Úř. věst. L 29, 5.2.2003, s. 22.
 (20)
 Úř. věst. L 193, 30.7.2018, s. 1.


text:
 |
 52014PC0258
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o spotřebičích plynných paliv /* COM/2014/0258 final - 2014/0136 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Obecné souvislosti, odůvodnění a
 cíle tohoto návrhu
 Směrnice 2009/142/ES o
 spotřebičích plynných paliv[1]
 je kodifikací směrnice 90/396/EHS[2],
 která byla přijata dne 29. června 1990 a je použitelná od
 1. ledna 1992.
 Směrnice 2009/142/ES je příkladem
 harmonizačního právního předpisu Unie, který zajišťuje volný
 pohyb spotřebičů plynných paliv. Výrazně přispěla
 k dokončení a fungování jednotného trhu, pokud jde o
 spotřebiče plynných paliv. Harmonizuje podmínky pro uvádění
 spotřebičů plynných paliv spadajících do oblasti její
 působnosti na trh a/nebo do provozu, pokud jde o bezpečnostní rizika,
 jež vyplývají z používání plynných paliv, a aspekty racionálního
 využití energie.
 Směrnice 2009/142/ES stanoví základní
 požadavky, které spotřebiče plynných paliv musí splňovat,
 mají-li být dodány na trh EU.
 Směrnice 2009/142/ES je založena na
 článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“) a je
 jednou z prvních harmonizačních směrnic vycházejících ze zásad
 „nového přístupu“, podle kterého výrobci musí zajistit, aby jejich
 výrobků vyhověly závazným požadavkům na výkonnost a
 bezpečnost stanoveným právním nástrojem, aniž by se však ukládala
 konkrétní technická řešení nebo technické specifikace.
 Tento návrh má nahradit směrnici
 2009/142/ES o spotřebičích plynných paliv nařízením, a to
 v souladu s cíli zjednodušení stanovenými Komisí.
 Zkušenosti z provádění směrnice
 2009/142/ES ukázaly, že některá z jejích ustanovení je nutno
 aktualizovat a upřesnit, aniž by se měnila oblast její
 působnosti. Tato ustanovení se týkají hlavně některých
 specifických odvětvových definic, obsahu a formy oznámení členských
 států o podmínkách pro dodávky plynných paliv na jejich území, souvislostí
 s jinými harmonizačními právními předpisy Unie, které se
 (kvůli jiným aspektům) týkají plynových spotřebičů, a
 některých základních požadavků, které mají být doplněny, aby se
 snížila potřeba jejich výkladu.
 Navrhované nařízení nemění stávající
 oblast působnosti směrnice 2009/142/ES, upravuje však některá
 její ustanovení s cílem upřesnit a aktualizovat jejich obsah.
 Navrhované nařízení je rovněž uvedeno do souladu s ustanoveními
 rozhodnutí č. 768/2008/ES, které stanoví společný rámec pro
 uvádění výrobků na trh (rozhodnutí o novém právním rámci).
 Navrhované nařízení též vyjasňuje
 souvislost mezi jeho ustanoveními a jinými konkrétnějšími
 harmonizačními právními předpisy EU. Dále vyjasňuje, že základní
 požadavek na racionální využití energie uvedený v bodě 3.5
 přílohy I tohoto nařízení se nebude vztahovat na aspekt energetické
 účinnosti u spotřebičů plynných paliv spadajících do
 působnosti prováděcího opatření směrnice 2009/125/ES o
 stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků
 spojených se spotřebou energie[3].
 Prováděcími opatřeními ke směrnici 2009/125/ES jsou
 k dnešnímu dni směrnice 92/42/EHS o požadavcích na účinnost
 nových teplovodních kotlů na kapalná nebo plynná paliva[4], nařízení Komise
 (EU) č. 813/2013, kterým se provádí směrnice 2009/125/ES, pokud
 jde o požadavky na ekodesign ohřívačů pro vytápění
 vnitřních prostorů a kombinovaných ohřívačů[5], nařízení Komise
 (EU) č. 814/2013, kterým se provádí směrnice 2009/125/ES, pokud
 jde o požadavky na ekodesign ohřívačů vody a zásobníků
 teplé vody[6]
 a nařízení Komise (EU) č. 932/2012, kterým se provádí směrnice
 2009/125/ES, pokud jde o požadavky na ekodesign bubnových sušiček pro
 domácnost[7].
 Požadavek na racionální využití energie podle tohoto nařízení se nepoužije
 pro spotřebiče plynných paliv,


text:
na které se budou vztahovat budoucí
 prováděcí opatření týkající se ekodesignu podle směrnice
 2009/125/ES. V případě neexistence prováděcích
 opatření týkajících se ekodesignu se požadavek racionálního využití i
 nadále použije. Nebude to však mít vliv na povinnost členských států
 přijímat vnitrostátní opatření v souvislosti s podporou
 využívání energie z obnovitelných zdrojů a s energetickou
 účinností budov v souladu se směrnicí 2009/28/ES o podpoře
 využívání energie z obnovitelných zdrojů[8], směrnicí
 2010/31/EU o energetické náročnosti budov[9]
 a směrnicí 2012/27/EU o energetické účinnosti[10]. Taková opatření,
 která mohou za určitých okolností omezovat instalaci plynových
 spotřebičů splňujících požadavek na racionální využití
 energie podle tohoto nařízení, musí být slučitelná se Smlouvou
 a musí zohledňovat potřebu zajistit jednotné uplatňování všech
 hledisek práva Unie.
 Návrh má též směrnici 2009/142/ES uvést
 do souladu s „balíčkem týkajícím se zboží“, který byl přijat
 v roce 2008, a zejména s rozhodnutím o novém právním rámci.
 Rozhodnutí o novém právním rámci stanoví
 společný rámec pro harmonizační právní předpisy EU týkající se
 výrobků. Základem tohoto rámce jsou ustanovení, jež jsou běžně
 používána v právních předpisech EU týkajících se výrobků
 (např. definice, povinnosti hospodářských subjektů,
 pravidla týkající se oznámených subjektů, ochranné mechanismy apod.). Tato
 společná ustanovení byla posílena, aby právní předpisy mohly být
 v praxi prováděny a prosazovány efektivněji. Byly zavedeny nové
 prvky, mezi něž například patří povinnosti dovozců, které
 jsou důležité pro zlepšování bezpečnosti výrobků na trhu.
 Komise již v balíčku
 prováděcích opatření, který byl přijat dne 21. listopadu
 2011, navrhla, aby bylo devět směrnic uvedeno do souladu
 s rozhodnutím o novém právním rámci.
 Aby byla v Unii zajištěna
 konzistence harmonizačních právních předpisů týkajících se
 průmyslových výrobků, v souladu s politickým závazkem
 vyplývajícím z přijetí rozhodnutí o novém právním rámci a
 v souladu s právním závazkem stanoveným v článku 2
 rozhodnutí o novém právním rámci, je nezbytné, aby byl tento návrh
 v souladu s ustanoveními rozhodnutí o novém právním rámci.
 Návrh zohledňuje rovněž
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012
 o evropské normalizaci[11].
 Návrh též zohledňuje návrh nařízení,
 který Komise přijala dne 13. února 2013 a který se týká dozoru nad
 trhem s výrobky[12],
 jehož účelem je zavést jediný právní nástroj pro činnosti
 v oblasti dozoru nad trhem s jiným zbožím než s potravinami,
 spotřebními nebo jinými výrobky a výrobky, na které se vztahují nebo
 nevztahují harmonizační právní předpisy Unie. Tento návrh spojuje
 pravidla pro dozor nad trhem obsažená ve směrnici 2001/95/ES o obecné
 bezpečnosti výrobků[13],
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008, kterým
 se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění
 výrobků na trh[14]
 a konkrétních odvětvových harmonizačních právních
 předpisech za účelem zvýšení účinnosti činností
 v oblasti dozoru nad trhem v Unii. Navrhované nařízení o dozoru
 nad trhem s výrobky obsahuje rovněž příslušná ustanovení
 týkající se dozoru nad trhem a ochranné doložky. Ustanovení ve stávajících
 konkrétních odvětvových harmonizačních předpisech, která se
 týkají dozoru nad trhem a ochranných doložek, by proto měla být
 z daných harmonizačních právních předpisů odstraněna.
 Hlavním cílem navrhovaného nařízení je zásadně zjednodušit rámec pro
 dozor nad trhem v Unii, aby lépe sloužil svým hlavním uživatelům:


text:
orgánům dozoru nad trhem a hospodářským subjektům. Směrnice
 2009/142/ES stanoví postup využití ochranné doložky pro plynové
 spotřebiče. V souladu s rámcem, který má být zaveden
 navrhovaným opatřením o dozoru nad trhem s výrobky, tento návrh nezahrnuje
 ustanovení o dozoru nad trhem a postupy využití ochranné doložky, jež jsou
 stanoveny v rozhodnutí o novém právním rámci. Ve snaze zajistit právní
 jistotu však odkazuje na navrhované nařízení o dozoru nad trhem
 s výrobky.
 Soulad s ostatními politikami a cíli
 Unie
 Tato iniciativa je v souladu s Aktem
 o jednotném trhu[15],
 který poukázal na potřebu zajištění důvěry
 spotřebitelů v kvalitu výrobků na trhu a na důležitost
 posílení dozoru nad trhem. Je v souladu s energetickou politikou
 Unie, jelikož nemá vliv na používání a provádění právních
 předpisů Unie v oblasti energetické účinnosti a obnovitelné
 energie.
 Doplňuje politiku Unie týkající se zásobování
 energií a energetické účinnosti a je s ní v souladu, jelikož se
 nepoužije v oblastech, kde platí zvláštní akty Unie.
 Podporuje rovněž politiku Komise
 v oblasti zlepšování právní úpravy a zjednodušování regulačního
 prostředí.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Konzultace se zúčastněnými
 stranami
 Revize směrnice 2009/142/ES byla
 projednávána s vnitrostátními experty odpovědnými za provádění
 směrnice, fórem subjektů posuzování shod, skupinou pro správní
 spolupráci při dohledu nad trhem, jakož i v rámci dvoustranných
 setkání se sdruženími průmyslového odvětví.
 V rámci konzultací se uskutečnila
 setkání s členskými státy, pracovní skupinou pro plynové
 spotřebiče (WG-GA), pracovní skupinou pro revizi směrnice o
 plynových spotřebičích (WG GAD REV) a poradním výborem pro
 směrnici o plynových spotřebičích (GAD-AC).
 V letech 2010–2011 byla provedena
 následná hodnotící studie, jejímž cílem bylo zhodnotit výsledky provádění
 směrnice 2009/142/ES[16].
 Studie posoudila účinnost směrnice 2009/142/ES, její dopad na
 společnosti a uživatele, možné obchodní překážky omezující volný
 pohyb spotřebičů, inovace a také posoudila, zda jsou ustanovení
 směrnice dostačující k tomu, aby spotřebiče plynných
 paliv a vybavení, které jsou v souladu s ní uváděny na trh a/nebo do
 provozu, byly navrhovány a vyráběny tak, aby byl jejich provoz
 bezpečný a nepředstavovaly žádná rizika související s využíváním
 plynných paliv.
 Následná hodnotící studie dospěla
 k závěru, že směrnice 2009/142/ES funguje dobře
 a přispívá ke zlepšování bezpečnosti spotřebičů
 plynných paliv, ale poukázala i na některé oblasti, které by bylo možno
 zlepšit.
 V období od prosince 2011 do března
 2012 byla uspořádána veřejná konzultace, jejímž hlavním cílem bylo
 získat názory a stanoviska orgánů, výrobců, sdružení,
 normalizačních subjektů, oznámených subjektů, organizací
 spotřebitelů a občanů v souvislosti různými
 otázkami, které bylo zapotřebí řešit v rámci přípravy
 variant pro revizi směrnice 2009/142/ES.
 Účast ve veřejné konzultaci byla
 značná a útvary Komise obdržely 90 odpovědí
 s příspěvky od veřejných orgánů, sdružení
 působících v tomto odvětví, oznámených subjektů,
 normalizačních subjektů, organizací spotřebitelů a od velkých
 i od malých a středních podniků a spotřebitelů.
 Výsledky veřejné konzultace jsou
 zveřejněny na adrese:
 http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/pressure-and-gas/files/gad/publ-cons-summary_en.pdf
 Z konzultací na všech souvisejících
 fórech vyplynulo, že revize se těší široké podpoře.
 Panuje jednotný názor, že stávající obecný
 regulační rámec je zapotřebí uvést do souladu s novým právním
 rámcem, a tím jej vylepšit. Orgány projekt plně podporují, protože posílí
 stávající systém


text:
a zlepší spolupráci na úrovni EU. Podniky očekávají, že
 budou v důsledku přijetí účinnějších opatření
 namířených proti výrobkům, jež nejsou v souladu s právními
 předpisy, vytvořeny rovné podmínky a že sjednocení právních
 předpisů přinese ve výsledku zjednodušení situace. Určité
 obavy byly vyjádřeny ohledně některých povinností, které však
 jsou nezbytné pro zefektivnění dozoru nad trhem. Opatření
 nezpůsobí průmyslovému odvětví žádné významné náklady a přínosy
 plynoucí z lepšího dozoru nad trhem by přitom měly tyto náklady
 výrazně převážit.
 Sběr a využití výsledků odborných
 konzultací – posouzení dopadů
 Bylo provedeno posouzení dopadů revize
 směrnice 2009/142/ES. Posouzení dopadů obsáhle rozebírá různé
 možnosti revize jednotlivých aspektů směrnice 2009/142/ES
 souvisejících s daným odvětvím.
 Pokud jde o aspekty uvedení do souladu
 s novým právním rámcem, zpráva o posouzení dopadů týkající se revize
 ustanovení směrnice 2009/142/ES odkazuje na obecné posouzení dopadů
 provedené v rámci balíčku prováděcích opatření
 v souvislosti s novým právním rámcem, který byl přijat dne
 21. listopadu 2011[17].
 Předpokládá se zejména, že změny
 provedené v souvislosti s uvedením do souladu s rozhodnutím o
 novém právním rámci a jejich dopady budou stejné jako v případě
 devíti harmonizačních směrnic týkajících se výrobků, které byly
 zahrnuty do balíčku návrhů pro dosažení souladu.
 Zpráva o posouzení dopadu týkající se
 balíčku návrhů pro dosažení souladu již důkladně zkoumala
 různé možnosti, které jsou stejné jako v případě směrnice
 2009/142/ES. Zpráva rovněž obsahovala analýzu dopadů vyplývajících ze
 souladu právních předpisů s ustanoveními rozhodnutí o novém
 správním rámci.
 Zpráva o posouzení dopadů týkající se
 revize směrnice 2009/142/ES proto tyto aspekty nezkoumala a
 zaměřila se na specifické otázky související se směrnicí
 2009/142/ES, jakož i na způsoby jejich řešení.
 Na základě shromážděných informací
 byly v posouzení dopadů provedeném Komisí v souvislosti
 s problémy a otázkami týkajícími se směrnice 2009/142/ES zkoumány
 a porovnány tři varianty:
 Varianta 1 – „Nedělat nic“ – beze
 změny stávající situace
 V rámci této varianty by se směrnice
 2009/142/ES neměnila.
 Varianta 2 – Zásah prostřednictvím
 nelegislativních opatření
 Varianta 2 uvažuje o možnosti podporovat
 dobrovolné zásahy směřující k řešení vymezených otázek,
 např. metodické dokumenty obsahující výklad směrnice 2009/142/ES
 vzešlý ze společné dohody.
 Varianta 3 – Zásah prostřednictvím
 legislativních opatření
 Cílem této varianty je změna
 směrnice 2009/142/ES.
 Varianta 3 je
 upřednostňována, neboť:
 –
 se má za to, že je efektivnější než varianta
 2: vzhledem k tomu, že varianta 2 není vymahatelná, je otázkou, zda by se
 v rámci dané varianty konkrétní pozitivní dopad projevil,
 –
 nepředstavuje pro hospodářské subjekty a
 oznámené subjekty velké náklady; u subjektů, které již své povinnosti
 odpovědně plní, nejsou očekávány žádné náklady nebo pouze
 zanedbatelné náklady, jelikož oblast působnosti a ustanovení
 zůstávají v podstatě beze změny a vkládají se pouze právní
 objasnění,
 –
 nebyly zjištěny žádné významné ekonomické nebo
 sociální dopady,
 –
 varianty 1 a 2 neřeší problém nejednotnosti
 nebo nejednoznačnosti právního systému, a nepovedou tedy k lepšímu
 provádění směrnice 2009/142/ES.
 Návrh zahrnuje:
 ·
 odstranění zastaralé teplotní hranice 105 °C
 z vymezení oblasti působnosti,
 ·
 zavedení dosud chybějících definic
 specifických odvětvových termínů používaných ve směrnici
 200/142/ES,
 ·
 zavedení harmonizovaného obsahu a formy oznámení
 podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/142/ES, ve


text:
kterém mají
 členské státy oznámit druhy plynných paliv a odpovídajících vstupních
 tlaků používaných na jejich území,
 ·
 objasnění souvislosti mezi směrnicí
 2009/142/ES a dalšími harmonizačními právními předpisy EU,
 včetně prováděcích opatření týkajících se ekodesignu podle
 směrnice 2009/125/ES a ostatních nástrojů Unie týkajících se
 energetické politiky,
 ·
 zlepšení srozumitelnosti některých ustanovení
 směrnice 2009/142/ES.
 Tato opatření povedou k posílení
 konkurenceschopnosti evropských podniků, neboť zaručí
 hospodářským subjektům rovné podmínky, a ke zvýšení ochrany
 bezpečnosti spotřebitelů a ostatních koncových
 uživatelů.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 3.1. Oblast působnosti a definice
 Oblast působnosti navrhovaného
 nařízení odpovídá oblasti působnosti směrnice 2009/142/ES a
 vztahuje se na „spotřebiče“ a „vybavení“.
 Návrh zavádí některé definice týkající se
 specifických odvětvových otázek s cílem zlepšit jeho srozumitelnost.
 Začleněny byly rovněž obecné
 definice vyplývající z uvedení do souladu s rozhodnutím o novém
 právním rámci.
 3.2. Oznámení členských států
 ohledně se podmínek pro dodávky plynných paliv na jejich území
 Navrhované nařízení zahrnuje stávající
 čl. 2 odst. 2 směrnice 2009/142/ES, podle něhož
 členské státy musí ostatním členským státům a Komisi oznamovat
 druhy plynných paliv a odpovídající vstupní tlaky používané na jejich
 území a veškeré změny v jejich podmínkách pro dodávky plynných paliv.
 Tyto informace jsou poté uveřejňovány v Úředním
 věstníku Evropské unie[18].
 Tyto informace mají pro výrobce velký význam,
 neboť podmínky pro dodávky plynných paliv na místě, kde je
 spotřebič plynných paliv uváděn do provozu, jsou velmi
 důležité z hlediska jeho bezpečného a správného fungování. Tento
 aspekt proto musí být výrobcem zohledněn již ve fázi návrhu.
 Dostupnost odpovídajících informací je také
 nezbytnou podmínkou pro určení označení „kategorie
 spotřebiče“, jež musí být na spotřebiči uvedena a která
 stanoví Evropský výbor pro normalizaci (CEN). V současnosti jsou tyto
 informace poskytovány v harmonizované normě hEN 437:2003+A1:2009
 a v evropských harmonizovaných normách pro jednotlivé výrobky.
 Dosud zveřejňované informace však
 nepostačují, a je tedy zapotřebí lépe určit parametry, které by
 měly být členskými státy oznamovány, aby byly tyto informace
 odpovídající a srovnatelné.
 Podmínky pro dodávky plynných paliv
 v Unii se navíc v současnosti rychle vyvíjejí. Dochází
 k tomu mimo jiné pod vlivem obecného cíle Unie zvyšovat podíl energie
 z obnovitelných zdrojů. V důsledku toho bude dodáváno stále
 více plynných paliv z nekonvenčních zdrojů[19] prostřednictvím
 izolovaných místních sítí a prostřednictvím jejich vstřikování do
 distribučních soustav zemního plynu.
 Nehledě na snahy o větší míru
 harmonizace kvality plynných paliv v Evropě[20], postupné
 vyčerpávání zdrojů plynných paliv v některých ložiscích
 a jejich nahrazování bioplynem povede ke stále větší rozmanitosti
 kvality plynných paliv.
 Vzhledem k tomu, že druhy plynných paliv
 a jejich vstupní tlaky nepodléhají harmonizaci v rámci směrnice
 2009/142/ES a nemohou být harmonizovány ani v rámci tohoto návrhu, musí
 být v tomto návrhu zohledněna otázka kvality plynných paliv, aby byla
 zajištěna spojitost s bezpečností a výkonností
 spotřebičů.
 Proto je důležité, aby tento návrh
 zajistil, že výrobci budou mít k dispozici odpovídající informace o
 druzích plynných paliv a vstupních tlacích, neboť plynové
 spotřebiče jsou velmi citlivé na složení paliva. Kdyby údaje dostupné
 během fáze návrhu byly nedostatečné nebo chyběly, vedlo by to
 k tomu, že by na trh byly uváděny spotřebiče
 nebezpečné a/nebo s nevyhovujícími


text:
parametry
 (např. výrazně nižší energetickou účinností).
 Návrh proto stanoví parametry, které by
 měla oznámení obsahovat, aby bylo možné lépe zajistit kompatibilitu
 spotřebičů s podmínkami pro dodávky plynných paliv, a
 stanoví harmonizovanou formu těchto oznámení.
 3.3. Dodávání plynových
 spotřebičů a vybavení na trh, povinnosti hospodářských
 subjektů, označení CE, volný pohyb
 Návrh zahrnuje ustanovení typická pro
 harmonizační právní předpisy Unie týkající se výrobků,
 a stanoví povinnosti příslušných hospodářských subjektů
 (výrobců, zplnomocněných zástupců, dovozců a
 distributorů), v souladu s rozhodnutím o novém právním rámci.
 Podle směrnice 2009/142/ES se vybavení
 neopatřuje označením CE (a nevztahuje se na ně ani postup
 využití ochranné doložky). V případě vybavení se nejedná o
 spotřebiče plynných paliv, ale o meziprodukty samostatně
 dodávané pouze mezi odborníky a určené pro zabudování do
 spotřebiče předtím, než je tento spotřebič uveden na
 trh. Podle směrnice 2009/142/ES musí však být vybavení opatřeno certifikátem
 vyjadřujícím shodu vybavení s ustanoveními této směrnice a
 uvádějícím jeho charakteristiky a způsob, jak musí být zabudováno
 nebo namontováno do spotřebiče, aby byly splněny základní
 požadavky, které platí pro dokončené spotřebiče. Jelikož vhodná
 konstrukce vybavení přispívá ke správnému a bezpečnému fungování
 kompletního spotřebiče a protože rizika spotřebiče
 související s plynným palivem lze posoudit až po zabudování vybavení, je
 v navrhovaném nařízení zachováno stávající ustanovení, podle něhož
 se vybavení označením CE neopatřuje. Kvůli větší jasnosti
 však osvědčení, které se podle směrnice 2009/142/ES
 přikládá k vybavení, bylo označeno jako „osvědčení o
 shodě vybavení“, aby byl lépe vymezen jeho obsah a objasněna jeho
 souvislost s požadavkem na EU prohlášení o shodě podle jiných
 harmonizačních právních předpisů Unie, které by
 případně mohly být uplatněny.
 3.4. Harmonizované normy
 Soulad s harmonizovanými normami
 předpokládá shodu se základními požadavky. Nařízení (EU)
 č. 1025/2012 stanoví horizontální právní rámec pro evropskou
 normalizaci. V nařízení jsou mimo jiné obsažena ustanovení o
 žádostech Komise adresovaných Evropské organizaci pro normalizaci,
 o postupech námitek proti harmonizovaným normám a o účasti hospodářských
 subjektů na procesu normalizace. Ustanovení směrnice 2009/142/ES,
 která se týkají týchž aspektů, proto z důvodu právní jistoty
 nebyla do tohoto návrhu již znovu začleněna.
 3.5. Oznámené subjekty
 Řádné fungování oznámených subjektů
 má klíčový význam z hlediska zajištění vysoké úrovně
 ochrany zdraví a bezpečnosti a z hlediska důvěry všech
 zúčastněných stran v systém vycházející z nového
 přístupu.
 Návrh proto v souladu s rozhodnutím
 o novém právním rámci posiluje kritéria týkající se oznámení pro oznámené
 subjekty a zavádí zvláštní požadavky pro oznamující orgány.
 3.6. Posuzování shody
 Návrh zachovává postupy posuzování shody
 stanovené podle směrnice 2009/142/ES. Aktualizuje však příslušné
 moduly, v souladu s rozhodnutím o novém právním rámci.
 Zachovává zejména požadavek, aby oznámený
 subjekt zasahoval již ve fázi návrhu a výroby veškerých
 spotřebičů a vybavení.
 Zachovává rovněž stávající přístup
 k fázi návrhu, podle něhož přezkoušení typu výrobku oznámeným
 subjektem probíhá ve formě přezkoušení kompletního výrobku nebo
 vybavení.
 V souladu s čl. 4
 odst. 6 rozhodnutí o novém právním rámci proto stanoví pouze EU
 přezkoušení výrobního typu, protože se stejně jako ve směrnici
 2009/142/ES má za to, že přezkoumání technické dokumentace ve spojení
 s přezkoušením kompletního typu lépe odpovídá vysokým
 bezpečnostním rizikům při používání plynných paliv.
 3.7.


text:
Prováděcí akty a akty
 v přenesené pravomoci
 Návrh zmocňuje Komisi
 k případnému přijetí prováděcích aktů v zájmu
 zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení ve vztahu
 k oznámeným subjektům, které nesplňují nebo již nesplňují
 požadavky pro své oznámení. Tyto prováděcí akty budou přijímány
 v souladu s ustanoveními o prováděcích aktech zakotvenými
 v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze
 dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady
 způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
 prováděcích pravomocí.
 Návrh zmocňuje Komisi
 k případnému přijetí aktů v přenesené pravomoci
 v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o obsah a formu
 oznámení členských států týkajících se podmínek pro dodávky plynných
 paliv na jejich území, aby tak byl zohledněn technický vývoj.
 3.8. Závěrečná ustanovení
 Navrhované nařízení bude použitelné dva
 roky od jeho vstupu v platnost, aby byl výrobcům, oznámeným
 subjektům, členským státům a evropským normalizačním
 subjektům poskytnut čas přizpůsobit se novým
 požadavkům.
 Jmenování oznámených subjektů
 v souladu s novými požadavky a novým postupem musí začít krátce
 po vstupu tohoto nařízení v platnost. Zajistí se tak, že ke dni použitelnosti
 navrhovaného nařízení bude v souladu s novými pravidly jmenován
 dostatečný počet oznámených subjektů, a nevzniknou tak problémy
 z hlediska kontinuity výroby a dodávek na trh.
 U certifikátů vydaných oznámenými
 subjekty podle směrnice 2009/142/ES se předpokládá přechodné
 období, což umožní vyčerpat zásoby a zajistí bezproblémový přechod na
 nové požadavky.
 Směrnice 2009/142/ES bude zrušena a
 nahrazena navrhovaným nařízením.
 3.9. Pravomoc Unie, právní základ, zásada
 subsidiarity a právní forma
 Právní základ
 Základem návrhu je článek 114 Smlouvy.
 Zásada subsidiarity
 Otázka zásady subsidiarity vyvstává zejména u
 nově přidaných ustanovení, jejichž cílem je zlepšit efektivní
 prosazování směrnice 2009/142/ES, konkrétně v případě
 ustanovení o povinnostech hospodářských subjektů,
 o sledovatelnosti, o posuzování a oznamování subjektů posuzování
 shody.
 Zkušenosti s prosazováním právních
 předpisů ukázaly, že opatření přijatá na vnitrostátní
 úrovni dala vzniknout různým přístupům a vedla
 k různému zacházení s hospodářskými subjekty uvnitř
 Unie, což je v rozporu s cíli směrnice 2009/142/ES.
 Opatření přijatá na vnitrostátní úrovni za účelem řešení
 problémů mohou působit překážky bránící volnému pohybu zboží.
 Kromě toho je jejich působnost omezena na území členského státu.
 Opatření koordinované na úrovni Unie může lépe přispět ke
 stanoveným cílům a napomůže zejména ke zefektivnění dozoru nad
 trhem. Z toho důvodu je vhodnější přijmout opatření na
 úrovni Unie.
 Proporcionalita
 V souladu se zásadou proporcionality nepřekračují
 navrhované změny rámec toho, co je nezbytné k dosažení stanovených
 cílů.
 Nové nebo pozměněné povinnosti
 nepředstavují zbytečnou zátěž nebo náklady ani pro
 průmyslové odvětví, zejména malé a střední podniky, ani pro
 správní orgány. U změn s negativním dopadem byla provedena analýza
 dopadů dotyčné varianty, která umožňuje nalézt
 nejpřiměřenější řešení problémů. Některé
 změny se týkají zlepšení srozumitelnosti stávající směrnice, přičemž
 nezavádějí žádné nové požadavky, které by měly dopad na náklady.
 Použitá legislativní metoda
 Návrh má podobu nařízení.
 Navrhovaná změna ze směrnice na
 nařízení zohledňuje obecný záměr Komise zjednodušit
 regulační prostředí, jakož i potřebu zajistit jednotné
 provádění navrhovaného právního předpisu v celé Unii.
 Navrhované nařízení je založeno na
 článku 114 Smlouvy a jeho cílem je zajistit řádné


text:
fungování
 vnitřního trhu s plynovými spotřebiči. Stanoví jasná a
 podrobná pravidla, která budou jednotně použitelná současně
 v celé Unii.
 V souladu s celkovými zásadami
 harmonizace členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech
 nesmí stanovovat přísnější nebo další požadavky týkající se
 uvádění plynových spotřebičů na trh. Zejména povinné
 základní požadavky a postupy posuzování shody, jimiž se musí řídit
 výrobci, musí být ve všech členských státech stejné.
 Totéž platí o ustanoveních, jež byla zavedena
 v důsledku uvedení návrhu do souladu s rozhodnutím o novém
 právním rámci. Tato ustanovení jsou jasná a dostatečně přesná
 tak, aby mohla být dotčenými subjekty přímo použita.
 Povinnosti uložené členským státům,
 jako např. povinnost posuzovat, jmenovat a oznamovat subjekty
 posuzování shody, se v každém případě neprovádějí do
 vnitrostátního práva jako takové, ale jsou členskými státy prováděny
 prostřednictvím nezbytné právní a správní úpravy. To se nezmění, až
 budou tyto příslušné povinnosti stanoveny nařízením.
 Při provádění směrnic do svého
 vnitrostátního práva tedy nemají členské státy téměř žádnou
 flexibilitu. Díky tomu, že bylo zvoleno nařízení, však uspoří náklady
 spojené s prováděním směrnice do vnitrostátního práva.
 Kromě toho v případě
 nařízení nehrozí možnost různého provedení směrnice
 v jednotlivých členských státech, což by mohlo vést k rozdílné
 úrovni ochrany bezpečnosti a vytvořit překážky na jejich
 vnitřním trhu, a tedy narušit její účinné provádění.
 Změna ze směrnice na nařízení
 neznamená změnu v regulačním přístupu.
 Charakteristické rysy nového přístupu
 zůstanou v plném rozsahu zachovány, zejména poskytnutí flexibility
 výrobcům při volbě způsobu, jak vyhoví základním
 požadavkům, a při volbě, v rámci používaných postupů
 posuzování shody, toho postupu, kterým prokáží, že plynové
 spotřebiče vyhovují požadavkům právních předpisů.
 Stávající mechanismy podporující provádění právních předpisů
 (proces normalizace, pracovní skupiny, spolupráce ve správní oblasti,
 vypracování metodických dokumentů atd.) nebudou povahou právního nástroje
 nijak dotčeny.
 Kromě toho volba nařízení neznamená,
 že proces rozhodování je centralizovaný. Členské státy si ponechávají svou
 pravomoc, např. pokud jde o jmenování a akreditaci oznámených
 subjektů, dozor nad trhem a donucovací opatření a stanovování svých
 podmínek dodávky plynných paliv, neboť kvalita plynných paliv není na
 úrovni Unie harmonizována.
 Použití nařízení v oblasti právních
 předpisů týkajících se vnitřního trhu dále umožňuje,
 rovněž v souladu s preferencemi vyjádřenými
 zúčastněnými stranami, vyhnout se riziku ukládání dodatečných
 povinností nad rámec ustanovení evropského práva (tzv. gold-plating).
 Umožňuje též výrobcům pracovat přímo se zněním
 nařízení, místo aby museli vyhledávat a zkoumat 28 prováděcích
 předpisů.
 Z těchto důvodů se má za
 to, že volba nařízení je pro všechny dotčené strany
 nejvhodnějším řešením, neboť umožní rychlejší a jednotné
 uplatňování navrhovaného právního předpisu a pro
 hospodářské subjekty vytvoří jasnější regulační
 prostředí.
 4. ROZPOČTOVÉ
 DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro
 rozpočet Unie.
 5. DALŠÍ INFORMACE
 Zrušení platných právních
 předpisů
 Přijetí návrhu povede ke zrušení
 směrnice 2009/142/ES.
 Evropský hospodářský prostor
 Návrh se týká EHP, a proto by oblast jeho
 působnosti měla být rozšířena i na Evropský hospodářský
 prostor.
 2014/0136 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 o spotřebičích plynných paliv
 (Text s významem pro EHP)
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
 s ohledem


text:
na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[21],
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2009/142/ES o spotřebičích plynných paliv
 stanoví[22]
 pravidla pro uvádění na trh a do provozu
 spotřebičů plynných paliv.
 (2) Směrnice 2009/142/ES je
 založena na zásadách nového přístupu, které byly stanoveny v usnesení
 Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci
 a normám[23].
 Stanoví proto pouze základní požadavky týkající se spotřebičů
 plynných paliv, zatímco technické podrobnosti přijímá Evropský výbor pro
 normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice
 (Cenelec) v souladu s nařízením Evropského parlamentu
 a Rady (EU) č. 1025/2012 o evropské normalizaci[24]. Shoda s takto stanovenými
 harmonizovanými normami, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním
 věstníku Evropské unie, vede k předpokladu shody s požadavky
 směrnice 2009/142/ES. Zkušenosti ukazují, že tyto základní zásady fungují
 v tomto odvětví dobře a měly by být zachovány a dále
 prosazovány.
 (3) Zkušenosti
 s prováděním směrnice 2009/142/ES ukazují, že je třeba
 změnit některá její ustanovení s cílem vyjasnit
 a aktualizovat je a zajistit tak právní jistotu, pokud jde
 o definice týkající se její oblasti působnosti, obsah sdělení
 členských států ohledně jejich druhů plynů
 a vstupních tlaků a některé základní požadavky.
 (4) Vzhledem k tomu,
 že některé aspekty směrnice 2009/142/ES je třeba revidovat
 a posílit, měla by být uvedená směrnice v zájmu jasnosti
 zrušena. Vzhledem k tomu, že oblast působnosti, základní
 požadavky a postupy posuzování shody musí být ve všech členských
 státech stejné, neexistuje při provádění směrnice založené na
 zásadách nového přístupu ve vnitrostátním právu téměř žádná
 flexibilita. Za účelem zjednodušení právního rámce by směrnice
 2009/142/ES měla být nahrazena nařízením, které je vhodným právním
 nástrojem, neboť stanoví jasná a podrobná pravidla, jež nenechávají
 prostor pro rozdílné provedení jednotlivými členskými státy a zajišťuje
 tak jednotné uplatňování v celé Unii.
 (5) Rozhodnutí Evropského
 parlamentu a Rady č. 768/2008/ES o společném rámci pro
 uvádění výrobků na trh[25]
 stanoví společný rámec obecných zásad a referenčních ustanovení,
 jež se mají použít v právních předpisech, které harmonizují podmínky
 uvádění výrobků na trh, s cílem poskytnout souvislý základ pro
 revizi nebo přepracování uvedených právních předpisů. Aby byl
 zajištěn soulad s ostatními odvětvovými právními předpisy,
 směrnice 2009/142/ES by měla být přizpůsobena uvedenému
 rozhodnutí.
 (6) Nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008, kterým se stanoví požadavky na
 akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh[26], obsahuje horizontální
 ustanovení týkající se akreditace subjektů posuzování shody, [dozoru nad
 trhem s výrobky a kontroly výrobků ze třetích zemí] a označení
 CE.
 (7) Nařízení (EU)
 č. [.../...] Evropského parlamentu a Rady[27] [o dozoru nad
 trhem s výrobky] stanoví podrobná pravidla pro dozor nad trhem a pro
 kontrolu výrobků vstupujících do Unie ze třetích zemí,
 včetně spotřebičů plynných paliv. Stanoví rovněž
 postup využití ochranné doložky. Členské státy by měly organizovat
 a provádět dozor nad trhem, jmenovat orgány dozoru nad trhem
 a určit jejich pravomoci a povinnosti. Měly by rovněž
 vypracovat obecné a odvětvové programy pro dozor nad


text:
trhem.
 (8) Oblast působnosti
 směrnice 2009/142/ES by měla být zachována. Toto nařízení by se
 mělo vztahovat na spotřebiče plynných paliv a vybavení
 zabudovaná do spotřebiče plynných paliv. Spotřebiče
 plynných paliv jsou spotřebiče používané v domácnosti i mimo
 domácnost, které jsou určeny k řadě stanovených použití.
 (9) Cílem tohoto nařízení je
 zajistit fungování vnitřního trhu se spotřebiči plynných paliv
 a vybavením, pokud jde o bezpečnostní rizika související s
 plynem a energetickou účinnost.
 (10) Toto nařízení by se
 nemělo použít v případě, že jiné harmonizační právní
 předpisy Unie konkrétněji pojednávají o hlediscích, na která se
 vztahuje toto nařízení. To zahrnuje opatření vydaná podle
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES[28] o stanovení rámce pro
 určení požadavků na ekodesign.
 (11) Článek 6 tohoto
 nařízení brání členským státům, aby ukládaly přísnější
 požadavky na ochranu zdraví, bezpečnost a úspory energie, které by zakazovaly,
 omezovaly nebo bránily dodávání na trh a uvádění do provozu
 spotřebičů, které jsou v souladu s tímto nařízením. Tímto
 ustanovením však není dotčena možnost, aby členské státy při provádění
 jiných směrnic EU ukládaly požadavky, které mají vliv na energetickou
 účinnost výrobků, včetně plynových
 spotřebičů, pokud jsou tato opatření v souladu se
 Smlouvou.
 (12) Směrnice Evropského
 parlamentu a Rady 2009/28/ES o podpoře užívání energie
 z obnovitelných zdrojů[29]
 vyžaduje, aby členské státy zavedly ve svých stavebních předpisech
 vhodná opatření za účelem zvýšení podílu všech druhů energie z
 obnovitelných zdrojů ve stavebnictví. Směrnice Evropského parlamentu
 a Rady 2010/31/EU o energetické náročnosti budov[30] vyžaduje, členské
 státy stanovily minimální požadavky na energetickou náročnost budov a
 prvků budov a systémové požadavky na celkovou energetickou náročnost technických
 systémů budov, které jsou instalovány ve stávajících budovách. Směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU o energetické účinnosti[31] vyžaduje, aby
 členské státy přijaly účinná opatření k postupnému
 snížení spotřeby energie v různých oblastech, včetně
 budov.
 (13) Toto nařízení nemá vliv
 na povinnost členských států přijímat vnitrostátní opatření
 na podporu využívání energie z obnovitelných zdrojů a na podporu
 energetické účinnosti budov v souladu se směrnicemi 2009/28/ES,
 2010/31/EU a 2012/27/EU. Je v souladu s cíli uvedených směrnic,
 podle nichž mohou vnitrostátní opatření za určitých okolností
 omezovat instalaci plynových spotřebičů splňujících
 požadavek na racionální využití energie podle tohoto nařízení, za
 předpokladu, že uvedené požadavky nepředstavují
 neodůvodněnou překážku trhu.
 (14) Členské státy by
 měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že se
 spotřebiče plynných paliv uvádějí na trh
 a do provozu pouze tehdy, neohrozí-li při běžném používání
 bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku.
 (15) Ustanoveními tohoto
 nařízení není dotčeno oprávnění členských států
 stanovovat pravidla týkající se uvádění do provozu nebo periodických
 inspekcí spotřebičů plynných paliv, aby byla zajištěna
 jejich správná instalace, používání a údržba.
 (16) Ustanoveními tohoto
 nařízení není dotčeno oprávnění členských států
 stanovovat požadavky, které budou považovat za nezbytné, pokud jde o hlediska
 instalace, podmínky větrání prostor a hlediska týkající se
 bezpečnosti samotné budovy a její energetické náročnosti, za
 předpokladu, že tato ustanovení neukládají požadavky na návrh
 týkající se spotřebičů plynných paliv.
 (17) Vzhledem k tomu,
 že toto nařízení nezahrnuje rizika způsobená
 spotřebiči plynných paliv v případě nesprávné
 instalace, údržby nebo používání, členské státy se vyzývají, aby
 přijaly


text:
opatření, která zajistí, aby byla veřejnost informována
 o rizicích spojených s produkty spalování a zejména s oxidem
 uhelnatým.
 (18) Třebaže toto nařízení
 neupravuje podmínky dodávky plynu v členských státech, měla by
 se zohlednit skutečnost, že v členských státech platí
 rozdílné podmínky, pokud jde o druhy plynu a vstupní tlaky, jelikož
 technické vlastnosti plynného paliva nejsou harmonizovány. Složení a specifikace
 druhů plynných paliv a vstupní tlaky v místě, kde se
 spotřebič plynných paliv uvádí do provozu, jsou velmi
 důležité pro jeho bezpečné a správné fungování, a proto by
 toto hledisko mělo být zohledněno již ve fázi návrhu
 spotřebiče, aby byla zajištěna jeho slučitelnost s
 druhem/druhy plynu a vstupním tlakem / vstupními tlaky, pro které je
 určen.
 (19) Aby nevznikaly překážky
 obchodu, pokud jde o spotřebiče plynných paliv, z důvodů,
 jež souvisí se skutečností, že podmínky dodávky plynu dosud nejsou
 harmonizovány, a aby tak byla zajištěna dostatečná informovanost
 hospodářských subjektů, měly by členské státy ostatním
 členských státům a Komisi včas sdělit druhy plynu a vstupní
 tlaky, které se na jejich území používají, a jejich veškeré změny.
 (20) Sdělení členských
 států ohledně druhů plynu a vstupních tlaků by
 měla obsahovat příslušné nezbytné informace pro hospodářské
 subjekty. V tomto rámci není primární zdroj vstupního plynného paliva
 relevantní pro vlastnosti a výkonnost spotřebičů plynných paliv a jejich
 slučitelnost se sdělenými podmínkami dodávky zemního plynu.
 (21) Členské státy se
 vyzývají, aby při určování kategorií plynů a skupin plynů
 používaných na svém území zohlednily probíhající normalizační činnost
 týkající se kvality plynu a zajistily tak v celé Unii soudržný
 a koordinovaný přístup k harmonizaci plynných paliv
 prostřednictvím normalizace.
 (22) Pokud v souladu se
 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES
 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem[32] a probíhající
 normalizační činností CEN týkající se specifikací kvality plynu
 členské státy přijmou konkrétní opatření pro širší využívání
 bioplynu prostřednictvím vtlačování tohoto plynu do distribuční
 sítě nebo distribucí tohoto plynu prostřednictvím izolovaných
 systémů, měly by zajistit včasnou aktualizaci svých sdělení
 týkajících se druhů plynu, pokud kvalita dodávaného plynu nezůstane v
 již sděleném rozsahu kvality.
 (23) Pokud členské státy
 vypracují v souladu se směrnicí 2009/28/ES své vnitrostátní
 akční plány, aby splnily svou povinnost zvýšit procentní podíl
 obnovitelných zdrojů energie a zejména bioplynu na celkové
 spotřebě energie, měly by zvážit možnosti vtlačování
 těchto plynů do plynové distribuční sítě.
 (24) Členské státy by
 měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily, že podmínky
 dodávky plynu nevytvářejí překážky obchodu a neomezují uvádění
 do provozu spotřebičů plynných paliv, které jsou
 slučitelné s místními podmínkami dodávky plynu.
 (25) Spotřebiče plynných
 paliv, na které se vztahuje toto nařízení a které jsou
 v souladu s jeho ustanoveními, by měly těžit ze zásady
 volného pohybu zboží. Mělo by být možno uvádět tyto
 spotřebiče do provozu, pokud jsou slučitelné s místními
 podmínkami dodávky plynu.
 (26) Kategorie spotřebiče
 uvedená na výrobním štítku spotřebiče má přímou souvislost s
 kategoriemi plynů a/nebo skupinami plynů, pro které byl
 spotřebič plynných paliv navržen, aby bezpečně spaloval s
 požadovanou úrovní výkonu, a zajišťuje tak slučitelnost spotřebiče
 s místními podmínkami dodávky plynu.
 (27) Základní požadavky týkající se
 bezpečnosti, zdraví


text:
a racionálního využití energie by měly být
 dodržovány, aby bylo zajištěno, že jsou spotřebiče plynných
 paliv při běžném používání na požadované úrovni výkonnosti
 bezpečné.
 (28) Základní požadavky je
 třeba vykládat a uplatňovat s ohledem na stav techniky v době
 návrhu a výroby a také technická a ekonomická hlediska, která jsou v souladu s
 vysokým stupněm ochrany zdraví a bezpečnosti a racionálního využití
 energie.
 (29) Odpovědnost za soulad
 spotřebičů plynných paliv a vybavení s požadavky tohoto
 nařízení by měly nést hospodářské subjekty podle role, kterou
 hrají v dodavatelském řetězci, aby byla zajištěna vysoká
 úroveň ochrany veřejných zájmů, jako je zdraví a bezpečnost,
 racionální využití energie a ochrana spotřebitelů a ostatních
 uživatelů, domácích zvířat a majetku, jakož i spravedlivá
 hospodářská soutěž na trhu Unie.
 (30) Všechny hospodářské
 subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce
 by měly přijmout vhodná opatření, která zajistí, aby na trh dodávaly
 pouze spotřebiče spalující plynná paliva, které jsou v souladu
 s tímto nařízením. Je nezbytné stanovit jasné a
 přiměřené rozdělení povinností odpovídající roli
 jednotlivých hospodářských subjektů, kterou mají v dodavatelském a
 distribučním řetězci.
 (31) Vzhledem k tomu, že
 výrobce zná podrobně postup návrhu a výroby, má nejlepší možnosti provést
 celkový postup posouzení shody. Posuzování shody by tedy mělo zůstat
 pouze povinností pro výrobce.
 (32) Výrobce by měl poskytnout
 dostatečné a podrobné informace o zamýšleném použití
 spotřebiče plynných paliv, a umožnit tak jeho správnou
 a bezpečnou instalaci, uvedení do provozu, používání
 a údržbu. Tyto informace mohou zahrnovat technické specifikace rozhraní
 mezi spotřebičem a jeho instalačním prostředím.
 (33) Pro usnadnění komunikace
 mezi hospodářskými subjekty, orgány dozoru nad trhem a spotřebiteli
 by měly členské státy rovněž vybízet hospodářské subjekty k
 tomu, aby kromě poštovní adresy uváděly také adresu webových stránek.
 (34) Je nezbytné zajistit, aby
 spotřebiče plynných paliv a vybavení ze třetích zemí vstupující
 na trh Unie splňovaly požadavky tohoto nařízení, a zejména aby je
 jejich výrobci podrobili příslušným postupům posouzení shody. Na
 dovozce by se proto mělo vztahovat ustanovení, podle nějž mají
 zajistit, aby spotřebiče plynných paliv a vybavení, které
 uvádějí na trh, byly v souladu s požadavky tohoto nařízení, a aby na
 trh neuváděli spotřebiče plynných paliv a vybavení, které s
 těmito požadavky v souladu nejsou nebo které představují určité
 riziko. Na dovozce by se rovněž mělo vztahovat ustanovení, podle
 nějž mají zajistit, aby byly provedeny postupy posuzování shody a aby
 označení spotřebičů a dokumentace vypracovaná výrobci
 byly k dispozici ke kontrole ze strany orgánů dozoru.
 (35) Distributor dodává
 spotřebič plynných paliv nebo vybavení na trh poté, co jej na trh
 uvedl výrobce nebo dovozce a měl by jednat s náležitou péčí, aby jeho
 nakládání s daným spotřebičem nebo vybavením neovlivnilo
 nepříznivě jejich soulad s právními předpisy.
 (36) Při uvedení
 spotřebiče plynných paliv nebo vybavení na trh vhodnou by
 měl každý dovozce uvést na spotřebiči nebo vybavení své
 jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku
 a poštovní adresu, na níž jej lze kontaktovat. Pokud to rozměr
 nebo povaha spotřebiče plynných paliv nebo vybavení neumožňuje,
 jsou možné výjimky. Ty zahrnují i případ, kdy by dovozce musel za
 účelem


text:
uvedení svého jména a adresy otevřít obal daného výrobku.
 (37) Každý hospodářský
 subjekt, který buď uvede spotřebič plynných paliv nebo vybavení
 na trh pod svým vlastním jménem nebo ochrannou známkou, nebo jej změní
 tak, že to může ovlivnit soulad s požadavky tohoto nařízení, by
 měl být považován za výrobce, a měl by vzít na sebe povinnosti
 výrobce.
 (38) Vzhledem k tomu, že jsou
 distributoři a dovozci blízko trhu, měli by být zapojeni do
 úkolů dozoru nad trhem, které provádějí příslušné vnitrostátní
 orgány, a měli by být připraveni na aktivní účast
 a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající
 se dotčených spotřebičů plynných paliv nebo vybavení.
 (39) Zajištění zpětné
 dohledatelnosti spotřebičů plynných paliv nebo vybavení
 v celém dodavatelském řetězci přispívá ke zjednodušení
 a větší účinnosti dozoru nad trhem. Účinný systém
 zpětné dohledatelnosti usnadňuje orgánům dozoru nad trhem
 dohledat hospodářský subjekt, který dodal na trh spotřebiče
 plynných paliv nebo vybavení, jež nejsou v souladu s právními
 předpisy.
 (40) Toto nařízení by se
 mělo omezit na stanovení základních požadavků. Aby se usnadnilo
 posuzování shody s uvedenými požadavky, je pro účely vyjádření
 podrobných technických specifikací uvedených požadavků, zejména pokud jde
 o návrh, výrobu, fungování, zkoušení racionálního využití energie a instalaci
 spotřebičů plynných paliv, nezbytné stanovit předpoklad
 shody pro spotřebiče plynných paliv nebo vybavení, které jsou ve
 shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením
 Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012[33].
 (41) Nařízení (EU)
 č. 1025/2012 stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám,
 pokud tyto normy nesplňují v plné míře požadavky tohoto
 nařízení.
 (42) Aby mohly hospodářské
 subjekty prokázat a příslušné orgány zajistit, že spotřebiče
 plynných paliv nebo vybavení dodávané na trh splňují základní požadavky,
 je nezbytné stanovit postupy posuzování shody. Rozhodnutí č. 768/2008/ES
 stanoví moduly postupů posuzování shody od nejmírnějšího po
 nejpřísnější podle míry souvisejícího rizika a požadované úrovně
 bezpečnosti. Pro účely zajištění souladu mezi jednotlivými
 odvětvími, jakož i s cílem vyhnout se variantám ad hoc by postupy
 posuzování shody měly být zvoleny z těchto modulů.
 (43) Výrobci
 spotřebičů plynných paliv by měli vypracovat EU prohlášení
 o shodě, ve kterém poskytnou informace o shodě spotřebiče s
 požadavky tohoto nařízení a ostatních příslušných harmonizačních
 právních předpisů Unie.
 (44) Pro zajištění
 účinného přístupu k informacím pro účely dozoru nad trhem by
 měly být informace, které jsou nutné ke zjištění všech aktů Unie
 použitelných pro spotřebiče plynných paliv, dostupné v jednotném EU
 prohlášení o shodě.
 (45) Výrobci vybavení by měli
 vydat osvědčení o shodě vybavení, aby poskytli informace
 požadované podle tohoto nařízení o shodě vybavení s požadavky tohoto
 nařízení. V případě, že vybavení podléhá také jiným harmonizačním
 právním předpisům Unie, měli by výrobci vybavení
 v případě potřeby vydat EU prohlášení o shodě
 v souladu s uvedenými právními předpisy.
 (46) Označení CE, které
 vyjadřuje shodu spotřebiče plynných paliv, je viditelným
 výsledkem celého postupu, jehož součástí je posouzení shody v širším
 smyslu. Obecné zásady použití označení CE a jeho souvislost
 s ostatními označeními jsou stanoveny v nařízení (ES)
 č. 765/2008. V tomto nařízení by měla být stanovena
 pravidla týkající se připojování označení CE.
 (47) Vybavení nejsou
 spotřebiče


text:
plynných paliv, nýbrž meziprodukty, které si dodávají
 odborníci a které jsou určeny k zabudování do spotřebiče.
 Jelikož vhodný návrh vybavení přispívá k správnému
 a bezpečnému fungování dokončeného spotřebiče a
 jelikož rizika spotřebiče související s plynem lze posoudit až po
 zabudování vybavení, je vhodné, aby vybavení nebyla opatřena
 označením CE.
 (48) Kontrola shody
 spotřebičů plynných paliv a vybavení s hlavními
 požadavky tohoto nařízení je nutná pro zajištění účinné ochrany
 uživatelů a třetích stran.
 (49) Aby byla zajištěna shoda
 spotřebičů plynných paliv se základními požadavky, je nutné
 stanovit vhodné postupy posuzování shody, které výrobce musí dodržovat. Tyto
 postupy by měly být sestaveny z modulů posuzování shody uvedených
 v rozhodnutí č. 768/2008/ES.
 (50) Postupy posuzování shody
 stanovené v tomto nařízení vyžadují aktivní zapojení subjektů
 posuzování shody, které členské státy oznámily Komisi.
 (51) Zkušenosti ukázaly, že
 kritéria stanovená ve směrnici 2009/142/ES, jež musí subjekty posuzování
 shody splnit, aby mohly být oznámeny Komisi, nedostačují
 k zajištění toho, aby tyto subjekty vykonávaly svou činnost na
 stejně vysoké úrovni výkonnosti v celé Unii. Je však nezbytné, aby
 všechny subjekty posuzování shody vykonávaly své povinnosti na stejné úrovni
 a za podmínek rovné hospodářské soutěže. K tomu je třeba
 stanovit povinné požadavky pro subjekty posuzování shody, které si přejí
 být oznámeny za účelem poskytování služeb posuzování shody.
 (52) V zájmu zajištění
 jednotné úrovně kvality posuzování shody je rovněž nutné stanovit
 požadavky, které musí splnit oznamující orgány a ostatní subjekty zapojené do
 posuzování, oznamování a kontroly oznámených subjektů.
 (53) Pokud subjekt posuzování shody
 prokáže, že splňuje kritéria stanovená harmonizovanými normami,
 předpokládá se, že splňuje příslušné požadavky stanovené
 v tomto nařízení.
 (54) Systém stanovený v tomto
 nařízení by měl být doplněn akreditačním systémem
 stanoveným v nařízení (ES) č. 765/2008. Vzhledem k tomu, že
 akreditace je základním prostředkem ověřování odborné
 způsobilosti subjektů posuzování shody, měla by být rovněž
 používána pro účely oznamování.
 (55) Transparentní akreditace
 stanovená v nařízení (ES) č. 765/2008 zajišťující nezbytnou
 míru důvěry v osvědčení o shodě by měla být ze
 strany vnitrostátních veřejných orgánů v Unii považována za
 nejvhodnější způsob pro prokázání odborné způsobilosti
 subjektů posuzování shody. Vnitrostátní orgány se však mohou domnívat, že
 mají vhodné prostředky, aby toto hodnocení prováděly samy.
 V takovém případě, aby zajistily odpovídající úroveň
 důvěryhodnosti hodnocení provedeného jinými vnitrostátními orgány, by
 měly Komisi a ostatním členským států předložit
 potřebné doklady, které prokazují, že hodnocené subjekty posuzování shody splňují
 všechny příslušné regulační požadavky.
 (56) Subjekty posuzování shody
 často zadávají část svých činností souvisejících
 s posuzováním shody subdodavatelům nebo pobočce. V zájmu
 zachování úrovně ochrany požadované pro spotřebiče plynných
 paliv, které mají být uvedeny na trh Unie, je nezbytné, aby subdodavatelé
 a pobočky provádějící posuzování shody splňovaly stejné
 požadavky jako oznámené subjekty. Je proto důležité, aby se posuzování
 způsobilosti a výkonnosti subjektů, jež mají být oznámeny,
 a kontrola již oznámených subjektů týkalo rovněž činností,
 které provádí subdodavatelé a pobočky.
 (57) Je nezbytné zvýšit
 účinnost a transparentnost oznamovacího postupu a zejména ho
 přizpůsobit novým technologiím, a umožnit tak oznamování on-line.
 (58) Vzhledem k tomu, že
 subjekty posuzování shody mohou své služby nabízet na území celé Unie, je


text:
vhodné dát ostatním členským státům a Komisi možnost vznést
 námitky týkající se oznámeného subjektu. Je proto důležité stanovit dobu,
 během níž bude možné vyjasnit veškeré pochyby nebo obavy týkající se
 způsobilosti subjektů posuzování shody, dříve než začnou
 pracovat jako oznámené subjekty.
 (59) Z důvodu
 konkurenceschopnosti je důležité, aby subjekty posuzování shody používaly
 postupy posuzování shody, které zbytečně nezatěžují
 hospodářské subjekty. Ze stejného důvodu a v zájmu zajištění
 rovného zacházení s hospodářskými subjekty je třeba zajistit jednotné
 technické používání postupů posuzování shody. Toho lze nejlépe dosáhnout
 vhodnou koordinací a spoluprací mezi subjekty posuzování shody.
 (60) V zájmu zajištění
 jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být
 Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly
 být vykonávány v souladu nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. 182/2011, kterým se stanoví pravidla týkající se vykonávání
 prováděcích pravomocí Komise[34].
 (61) Při přijímání
 prováděcích aktů požadujících, aby oznamující členský stát
 přijal nezbytná nápravná opatření ve vztahu k oznámeným
 subjektům, které nesplňují nebo již nesplňují požadavky pro své
 oznámení, by měl být použit poradní postup.
 (62) Aby mohlo být přihlédnuto
 k technickému vývoji, měla by v souladu s článkem 290 Smlouvy
 být na Komisi přenesena pravomoc, pokud jde o změny v obsahu
 a formě sdělení členských států o podmínkách dodávky
 plynu na jejich území.
 (63) Při přípravě a
 vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla
 zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně,
 včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
 (64) Je třeba stanovit
 přechodná opatření, jež umožní, aby byly na trh dodávány nebo do
 provozu uváděny spotřebiče plynných paliv a vybavení, které již
 byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí 2009/142/ES.
 (65) Členské státy by
 měly stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit
 jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné,
 přiměřené a odrazující.
 (66) Jelikož cíle tohoto
 nařízení, totiž zajistit, aby spotřebiče plynných paliv na trhu
 splňovaly požadavky na vysokou úroveň ochrany zdraví a
 bezpečnosti uživatelů, ochranu domácích zvířat nebo majetku a racionální
 využití energie, a zároveň zaručit fungování vnitřního trhu,
 nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a
 proto jej z důvodu jeho rozsahu a účinků může být lépe
 dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu
 se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V
 souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku
 nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení
 tohoto cíle.
 (67) Směrnice 2009/142/ES by
 proto měla být zrušena,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 KAPITOLA I
 OBECNÁ
 USTANOVENÍ
 Článek 1
 Oblast
 působnosti
 1) Toto nařízení se vztahuje na
 spotřebiče a vybavení.
 2) Pro účely tohoto nařízení
 se spotřebič považuje za „běžně používaný“, pokud jsou
 splněny tyto podmínky:
 a) je správně instalován a
 pravidelně udržován v souladu s pokyny výrobce;
 b) je používán s běžnými odchylkami v
 jakosti paliva a při běžném kolísání vstupního tlaku paliva;
 c) je používán v souladu se svým účelem
 nebo způsobem, který lze rozumně předvídat.
 3) Toto nařízení se nevztahuje na:
 a) spotřebiče zvláště
 navržené pro použití k průmyslovým procesům probíhajícím v
 průmyslových objektech;


text:
b) spotřebiče zvláště
 navržené pro použití v letadlech a na železnicích;
 c) spotřebiče zvláště
 navržené pro výzkumné účely pro dočasné použití
 v laboratořích.
 4) Pokud hlediska týkající se
 spotřebičů nebo vybavení, která upravuje toto nařízení,
 podrobněji upravují jiné harmonizační právní předpisy Unie, toto
 nařízení se pro uvedené spotřebiče nebo vybavení, pokud jde o
 uvedená hlediska, nepoužije nebo se přestane používat.
 5) Požadavek na racionální využití
 energie uvedený v bodě 3.5 přílohy I tohoto nařízení se
 nepoužije pro spotřebiče, na které se vztahuje opatření
 vydané podle článku 15 směrnice 2009/125/ES.
 Článek 2
 Definice
 Pro účely
 tohoto nařízení se rozumí:
 1) „spotřebiči“
 spotřebiče plynných paliv používané k vaření, chlazení,
 klimatizaci, vytápění prostor, ohřevu užitkové vody, osvětlení
 a praní, jakož i hořáky s nuceným průtokem vzduchu
 a topná tělesa vybavená těmito hořáky;
 2) „vybavením“ bezpečnostní,
 kontrolní nebo regulační zařízení a podskupiny, samostatně
 uváděné na trh pro profesionální použití a navržené pro zabudování do
 spotřebiče plynných paliv nebo tvořící součást takového
 spotřebiče;
 3) „spalováním“ proces, při kterém
 plynné palivo reaguje s kyslíkem, přičemž vzniká teplo nebo
 světlo;
 4) „praním“ celý postup praní,
 včetně sušení a žehlení;
 5) „plynným palivem“ jakékoli palivo v
 plynném stavu při teplotě 15 °C a tlaku 1 bar;
 6) „průmyslovým procesem“
 těžba, pěstování, rafinace, zpracování, produkce, výroba nebo
 příprava materiálů, rostlin, hospodářských zvířat,
 živočišných produktů, potravin nebo jiných výrobků za
 účelem jejich obchodního využití;
 7) „zvláštním návrhem“ návrh
 spotřebiče, který je určen pouze k řešení zvláštní
 potřeby nebo pro zvláštní postup;
 8) „průmyslovým objektem“ jakékoli
 místo, kde je hlavní prováděnou činností průmyslový proces,
 na který se vztahují zvláštní vnitrostátní předpisy týkající se zdraví
 a bezpečnosti;
 9) „kategorií plynu“ skupina plynných
 paliv s podobnou hořlavostí, které vzájemně spojuje rozsah Wobbeho
 čísel;
 10) „skupinou plynů“ určený
 rozsah Wobbeho čísla v rámci dané kategorie;
 11) „Wobbeho číslem“ ukazatel
 záměnnosti plynných paliv používaný k porovnání spalovacího výkonu
 plynných paliv různých složení u daného spotřebiče;
 12) „kategorií spotřebiče“
 identifikace kategorií plynů a/nebo skupin plynů, k jejichž
 bezpečnému spalování a při požadované úrovni výkonnosti je
 spotřebič navržen, jak uvádí označení kategorie
 spotřebiče stanovené prostřednictvím CEN;
 13) „dodáním spotřebičů na
 trh“ dodání spotřebičů k distribuci nebo použití na trhu Unie v
 rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
 14) „dodáním vybavení na trh“ dodání
 vybavení pro obchodní použití k distribuci na trhu Unie za účelem
 zabudování do spotřebiče nebo tvořícího součást takového
 spotřebiče, ať už za úplatu nebo bezplatně;
 15) „energetickou účinností“
 poměr výstupního výkonu spotřebiče k vstupní energii;
 16) „uvedením na trh“ první dodání
 spotřebiče nebo vybavení na trh Unie;
 17) „uvedením do provozu“ první
 použití spotřebiče nebo jeho první použití pro vlastní účely
 výrobce;
 18) „výrobcem“ fyzická nebo právnická
 osoba, která vyrábí spotřebič nebo vybavení nebo která si takový
 spotřebič nebo vybavení nechává navrhnout nebo vyrobit a která
 uvedený výrobek uvádí na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou;
 19) „zplnomocněným zástupcem“
 fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, která byla písemně zplnomocněna
 výrobcem, aby jednala jeho jménem při plnění konkrétních úkolů;
 20) „dovozcem“ fyzická nebo právnická
 osoba usazená v Unii, která uvádí


text:
na trh Unie spotřebič nebo vybavení
 ze třetí země;
 21) „distributorem“ fyzická nebo
 právnická osoba v dodavatelském řetězci, kromě výrobce či
 dovozce, která spotřebič nebo vybavení dodává na trh;
 22) „hospodářskými subjekty“
 výrobce, zplnomocněný zástupce, dovozce a distributor;
 23) „technickou specifikací“ dokument,
 který předepisuje technické požadavky, které mají spotřebič nebo
 vybavení splňovat;
 24) „harmonizovanou normou“ harmonizovaná
 norma ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1025/2012;
 25) „akreditací“ akreditace stanovená v
 čl. 2 odst. 10 nařízení (ES) č. 765/2008;
 26) „vnitrostátním akreditačním orgánem“
 vnitrostátní akreditační orgán ve smyslu čl. 2 odst. 11 nařízení
 (ES) č. 765/2008;
 27) „posouzením shody“ postup, kterým se
 prokazuje, zda byly splněny základní bezpečnostní požadavky týkající
 se spotřebiče nebo vybavení stanovené tímto nařízením;
 28) „subjektem posuzování shody“ subjekt,
 který vykonává činnosti posuzování shody, včetně kalibrace,
 zkoušení, certifikace a kontroly;
 29) „stažením z oběhu“
 opatření, jehož cílem je navrácení spotřebiče, který byl již
 dodán koncovému uživateli;
 30) „stažením z trhu“ opatření,
 jehož cílem je zabránit, aby byly spotřebič nebo vybavení, které se
 nachází v dodavatelském řetězci, dodávány na trh;
 31) „označením CE“ označení,
 kterým výrobce vyjadřuje, že spotřebič je v souladu
 s příslušnými požadavky stanovenými v harmonizačních právních
 předpisech Unie, které upravují jeho připojování;
 32) „harmonizačními právními
 předpisy Unie“ veškeré právní předpisy Unie harmonizující podmínky
 pro uvádění výrobků na trh.
 Článek 3
 Dodávání na
 trh a uvádění do provozu
 1) Členské státy přijmou
 veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby
 spotřebiče mohly být dodávány na trh a uváděny do provozu pouze
 tehdy, pokud splňují požadavky tohoto nařízení.
 2) Členské státy přijmou
 veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby vybavení mohlo být
 dodáváno na trh pouze tehdy, pokud splňuje požadavky tohoto nařízení.
 3) Tímto nařízením není
 dotčeno oprávnění členských států klást takové požadavky,
 jež mohou považovat za nezbytné k zajištění ochrany osob, domácích
 zvířat a majetku při běžném používání spotřebičů,
 za předpokladu, že to neznamená změnu těchto
 spotřebičů.
 Článek 4
 Podmínky
 dodávky plynu
 1) Členské státy sdělí Komisi
 a ostatním členským státům druhy plynů a odpovídající
 vstupní tlaky plynných paliv používaných na svém území a včas
 jim sdělí jakékoli jejich změny v souladu s požadavky
 stanovenými v příloze II.
 2) Komise zajistí, aby tyto informace
 byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 5
 Základní
 požadavky
 Spotřebiče a vybavení musí
 splňovat základní požadavky stanovené v příloze I, které se na
 ně vztahují.
 Článek 6
 Volný pohyb
 1) Členské státy nesmí, z
 důvodů týkajících se hledisek, na která se toto nařízení
 vztahuje, zakazovat, omezovat nebo bránit dodávání na trh a uvádění do
 provozu spotřebičů, které jsou v souladu s tímto nařízením.
 2) Členské státy nesmí, z
 důvodů týkajících se rizik, na která se toto nařízení vztahuje,
 zakazovat, omezovat nebo bránit dodávání na trh vybavení, které je v souladu s
 tímto nařízením.
 3) Tímto nařízením není
 dotčena povinnost členských států stanovit v souladu se
 směrnicemi 2009/28/ES, 2010/31/EU a 2012/27/EU opatření týkající
 se podpory využívání energie z obnovitelných zdrojů
 a energetické účinnosti budov. Tato opatření musí být slučitelná
 se Smlouvou.
 KAPITOLA II
 POVINNOSTI
 HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ
 Článek 7 [Článek