text: a použitelnými právními předpisy smluvních stran.(2) V případě činností spolupráce jiných než společný výzkum, na který se vztahuje odstavec II.D.1, vyžaduje každá smluvní strana v rozsahu stanoveném svými právními a správními předpisy od všech svých účastníků, aby uzavřeli zvláštní dohody o provádění společného výzkumu a o právech a povinnostech účastníků. S ohledem na duševní vlastnictví tyto dohody obvykle upravují mimo jiné vlastnictví, ochranu, uživatelská práva pro účely výzkumu, využívání a šíření, včetně opatření pro společné zveřejnění, práva a povinnosti hostujících výzkumných pracovníků a postupy řešení sporů. Dohody mohou též upravovat jiné záležitosti, například přístup k novým a stávajícím informacím, udělování licencí a konečné výsledky.E. Aniž by porušily podmínky hospodářské soutěže v oblastech dotčených touto dohodou, usilují obě smluvní strany o to, aby práva nabytá na základě této dohody a opatření provedená v jejím rámci byla vykonávána tak, aby podpořila zejména i) využití informací vytvořených nebo jinak získaných v rámci této dohody a jejich šíření, pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými v této dohodě, s ustanoveními oddílu IV této přílohy a s jakýmikoli předpisy platnými podle použitelných právních předpisů smluvních stran upravujících nakládání s citlivými nebo důvěrnými informacemi v oblasti jaderné energetiky a ii) přijetí a provádění mezinárodních norem.III. Díla chráněná autorskými právyV souladu s podmínkami této dohody požívají autorská práva smluvních stran zacházení v souladu s Dohodou o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, spravovanou Světovou obchodní organizací.IV. Vědecká literární dílaS výhradou zacházení s nezveřejňovanými informacemi stanoveného v oddílu V se použijí tyto postupy:A. Každá ze smluvních stran má právo na nevýlučnou, neodvolatelnou, bezplatnou, celosvětovou licenci na překlad, kopírování a veřejné šíření, smluvními stranami či jejich jménem, informací obsažených ve vědeckých a technických věstnících, článcích, zprávách, knihách nebo na jiných médiích a pocházejících přímo ze společného výzkumu na základě této dohody.B. Ve všech kopiích děl chráněných autorskými právy, která jsou veřejně šířena a která byla vypracována na základě tohoto ustanovení, musí být uvedena jména autorů díla, pokud autor výslovně uvedení svého jména neodmítl. Kopie musí být rovněž opatřeny jasně viditelným oznámením o společné podpoře smluvních stran.V. Nezveřejňované informaceA. Nezveřejňované písemně zaznamenané informace6. Každá ze smluvních stran určí co nejdříve informace týkající se této dohody, které nemají být zveřejněny, přičemž vezme v úvahu mimo jiné tato kritéria:7. důvěrnost dotyčných informací v tom smyslu, že dané informace nejsou jako celek nebo v přesném uspořádání nebo sestavě svých částí všeobecně známy nebo snadno dostupné zákonnými prostředky;8. skutečnou nebo možnou obchodní hodnotu informací vzhledem k jejich důvěrné povaze a9. dřívější ochranu informací v tom smyslu, že osoba příslušná podle práva přijala přiměřená opatření na ochranu jejich důvěrnosti. Pokud není uvedeno jinak, mohou se v určitých případech strany dohodnout, že části informací nebo veškeré informace poskytnuté, vyměněné nebo vzniklé v průběhu společného výzkumu na základě této dohody nesmějí být zveřejněny.10. Každá smluvní strana zajistí, aby nezveřejňované informace na základě této dohody a jejich výsledná výsadní povaha byly pro druhou smluvní stranu snadno rozpoznatelné, například prostřednictvím vhodného označení nebo pomocí vysvětlivky upozorňující na omezení. Totéž platí i pro jakékoli kopie uvedených informací, ať úplné


text: či částečné. Smluvní strana nebo účastník, kteří obdrží nezveřejňované informace podle této dohody, respektují jejich výsadní povahu. Platnost těchto omezení končí automaticky, jakmile vlastník tyto informace poskytne bez omezení.11. Nezveřejňované informace sdělené na základě této dohody může přijímající strana předávat osobám, které zaměstnává, včetně svých dodavatelů, a ostatním dotčeným oddělením přijímající strany, jež jsou k tomu oprávněny pro účely probíhajícího společného výzkumu a které je potřebují, pod podmínkou, že veškeré takto šířené nezveřejněné informace jsou chráněny v souladu s touto přílohou a v míře stanovené právními a správními předpisy každé ze smluvních stran a lze je jako takové snadno rozpoznat, jak bylo stanoveno výše.B. Nezveřejňované písemně nezaznamenané informaceS nezveřejňovanými písemně nezaznamenanými informacemi nebo jinými důvěrnými nebo výsadními informacemi poskytovanými na seminářích a jiných schůzkách pořádaných na základě této dohody, nebo s informacemi vzniklými v důsledku přidělení pracovníků či používání zařízení nebo při společných projektech nakládají smluvní strany nebo jejich zástupci v souladu se zásadami stanovenými v této dohodě pro písemně zaznamenané informace za předpokladu, že příjemce těchto nezveřejňovaných nebo jiných důvěrných či výsadních informací byl nejpozději v okamžiku, kdy mu jsou tyto informace sděleny, písemně uvědomen o jejich důvěrné povaze.C. OchranaKaždá smluvní strana učiní vše, aby zaručila, že nezveřejňované informace, které získala na základě této dohody, budou v souladu s touto dohodou chráněny. Zjistí-li jedna ze smluvních stran, že nebude nebo pravděpodobně nebude schopna dodržet ustanovení o nešíření informací uvedená v odstavcích A a B, uvědomí o tom neprodleně druhou smluvní stranu. Smluvní strany se poté poradí o vhodných opatřeních, která mají přijmout.VI. Urovnání sporů, nové typy duševního vlastnictví a nepředvídané duševní vlastnictvíA. Spory mezi smluvními stranami týkající se duševního vlastnictví se řeší v souladu s čl. X odst. 3 této dohody. Po vzájemné dohodě smluvních stran však může být takovýto spor postoupen mezinárodnímu rozhodčímu soudu k závaznému rozhodčímu řízení v souladu s použitelnými pravidly mezinárodního práva. Není-li dohodnuto jinak, jsou rozhodná rozhodčí pravidla UNCITRAL.B. Pokud některá ze smluvních stran usoudí, že z činnosti spolupráce prováděné na základě této dohody může vzniknout nový typ duševního vlastnictví, který není zahrnut v plánu zavádění výsledků technického rozvoje ani v dohodě mezi určenými subjekty, nebo pokud vzniknou jiné nepředvídané obtíže, zahájí smluvní strany neprodleně jednání s cílem zajistit odpovídající ochranu, využívání a šíření dotyčného duševního vlastnictví na svém území.[1] Úř. věst. L 400, 30.12.2006, s. 60.[2] Úř. věst. L 400, 30.12.2006, s. 404.

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
 EVROPSKÁ
 KOMISE
 V Bruselu dne 20.5.2015
 COM(2015) 212 final
 2015/0108 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění nařízení (EU) č. 2015/104, pokud jde o některá rybolovná práva
 CS CS
 ---pagebreak--- DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Nařízení Rady (EU) č. 2015/104 stanovilo pro rok 2015 rybolovná práva ve vodách Unie a
 rybolovná práva, jimiž disponují plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé
 rybí populace a skupiny rybích populací. Uvedená rybolovná práva jsou během doby své
 účinnosti zpravidla několikrát pozměněna.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A
 POSOUZENÍ DOPADŮ
 S členskými státy bylo podrobně projednáváno uložení omezení odlovu za použití určitých
 druhů rybolovného zařízení a využití uzavřené oblasti. Členské státy byly požádány, aby
 určily rybolovnou oblast mořčáka evropského a také způsob, jak mohou snížit jeho rybolov a
 úmrtnost v příslušných druzích rybolovu.
 Francie a Spojené království v reakci uvedli řadu omezení odlovu a jejich účinky na různé
 métiery, které působí v rybolovu mořčáka evropského.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Účelem navrhovaných úprav je změnit nařízení (EU) č. 104/2015, jak je popsáno níže.
 V červnu 2014 vydala Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) vědecké doporučení
 týkající se populace mořčáka evropského, jejíž velikost se od roku 2012 prudce zmenšuje.
 Kromě toho se Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) domnívá, že
 stávající vnitrostátní opatření na ochranu mořčáka evropského se obecně ukázala jako
 neúčinná. Mořčák evropský je druh, který pomalu roste a pozdě dospívá. Jeho míra úmrtnosti
 způsobená rybolovem dosahuje v současnosti čtyřnásobku úrovně maximálního udržitelného
 výnosu. Populace mořčáka evropského v Keltském moři, Lamanšském průlivu, Irském moři a
 jižní části Severního moře (v divizích ICES IVb a IVc, VIIa a VIId–h) je stále v kritickém
 stavu; je nutné co nejvíce omezit odlov této populace, aby se podporovala a chránila její
 obnova.
 Podle článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 o společné
 rybářské politice byla již v lednu 2015 přijata mimořádná opatření pro zavedení naléhavé
 ochrany oblastí tření. Uvedené nařízení poskytuje dočasnou ochranu; Komise jasně uvedla, že
 mimořádná opatření jsou první ze tří částí řídicích opatření, která jsou nutná pro rok 2015, a
 že spolupracuje s členskými státy na jejich dalším rozvoji. První změna nařízení (EU) č.
 104/2015, kterým se stanoví rybolovná práva, již byla přijata pro zavedení omezení odlovu
 pro rekreační rybáře a tato skutečnost představuje druhou část řídicích opatření týkajících se
 mořčáka evropského.
 Tento návrh představuje třetí část opatření, která byla projednávána s členskými státy, které
 mají rybolovný zájem o populaci mořčáka evropského. Mezi uvedená opatření patří zavedení
 měsíčních omezení odlovu zvláštních métier a zákaz podporující ochranná opatření, který již
 přijalo Irsko, protože irské vnitrostátní předpisy brání komerčnímu využívání mořčáka
 evropského irskými plavidly. Zavedení podobného zákazu a jeho rozšíření na všechna
 plavidla EU, která působí v dané oblasti, by pro danou populaci bylo přínosné; zabránilo by se
 tak rozvoji dalšího cíleného rybolovu a předešlo by se odsunutí do této oblasti. Navrhuje se
 proto zavést zákaz v divizích ICES VIIa, VIIb, VIIc, VIIg, VIIj, VIIk s omezeným povolením
 rybolovu v teritoriálním moři Spojeného království, aby se vyhovělo loďstvům pro drobný


text:
CS 2 CS
 ---pagebreak--- rybolov. Uložením měsíčních omezení odlovu by se měl také omezit rybolov v divizích ICES
 IVb, IVc, VIId, VIIe, VIIf a VIIh.
 Mořčák evropský je loven v rámci řady náhodných a cílených rybolovů. Předpokládá se, že
 omezení odlovu bude mít dopad především na druhy rybolovu, jež se zaměřují na lov
 mořčáka evropského, což umožní rybářům upravit způsob rybaření tak, aby snížili odlov této
 populace. Omezení odlovu bylo zvoleno tak, aby umožnilo vykládání náhodných úlovků.
 CS 3 CS
 ---pagebreak--- 2015/0108 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY,
 kterým se mění nařízení (EU) č. 2015/104, pokud jde o některá rybolovná práva
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) V červnu 2014 vydala Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) vědecké
 doporučení týkající se populace mořčáka evropského v severovýchodním Atlantiku a
 potvrdila, že se její velikost od roku 2012 prudce zmenšuje. Kromě toho
 Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) zhodnotil vnitrostátní
 opatření zavedená na ochranu mořčáka evropského a obecně dospěl k závěru, že jsou
 neúčinná. Mořčák evropský je druh, který pomalu roste a pozdě dospívá. Míra
 úmrtnosti mořčáka evropského způsobená rybolovem v severovýchodním Atlantiku
 dosahuje v současnosti čtyřnásobku úrovně maximálního udržitelného výnosu.
 (2) Prováděcím nařízením (EU) 2015/1111 na základě článku 12 nařízení Evropského
 parlamentu a Rady2 (EU) č. 1380/2013 Komise přijala nouzová opatření pro snížení
 úmrtnosti způsobené plavidly pro pelagický rybolov, které cíleně loví v oblastech tření
 mořčáka evropského.
 (3) Nařízení Rady (EU) 2015/1043 bylo změněno nařízením Rady (EU) 2015/5234 s cílem
 snížit dopad rekreačního rybolovu na úmrtnost způsobenou rybolovem.
 (4) Další snížení odlovu je nezbytné a proto by měly být odlovy cíleného rybolovu
 omezeny uložením měsíčních omezení odlovu v divizích ICES IVb, IVc, VIId, VIIe,
 VIIf a VIIh. Měsíční omezení odlovu by měla platit také v teritoriálních vodách
 Spojeného království v divizích ICES VIIa a VIIg. Uvedené opatření by mělo umožnit
 rybářům přizpůsobit své současné způsoby rybaření tak, aby se vyhýbali lovu mořčáka
 evropského, a zároveň měli možnost zachovat úroveň náhodných vedlejších úlovků.
 1
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/111 ze dne 26. ledna 2015, kterým se zavádějí opatření ke
 zmírnění vážného ohrožení zachování populace mořčáka evropského (Dicentrarchus labrax) v Keltském
 moři, Lamanšském průlivu, Irském moři a jižní části Severního moře (Úř. věst. L 20, 27.1.2015, s. 31).
 2
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné
 rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení
 Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (Úř. věst. L 354,
 28.12.2013, s. 22).
 3
 Nařízení Rady (EU) 2015/104 ze dne 19. ledna 2015, kterým se pro rok 2015 stanoví rybolovná práva
 ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro
 některé rybí populace a skupiny rybích populací, kterým se mění nařízení (EU) č. 43/2014 a kterým se
 zrušuje nařízení (EU) č. 779/2014 (Úř. věst. L


text:
22, 28.1.2015, s. 1).
 4
 Nařízení Rady (EU) 2015/523 ze dne 25. března 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 44/2012 a (EU)
 2015/104, pokud jde o některá rybolovná práva (Úř. věst. L 84, 28.3.2015, s. 1).
 CS 4 CS
 ---pagebreak--- (5) Ochranná opatření, která zavedlo Irsko, by se měla zachovat a jejich platnost rozšířit
 na všechna plavidla Unie působící v divizích ICES VIIb, VIIc, VIIj a VIIk. Uvedená
 opatření by také měla platit v divizích ICES VIIa a VIIg s výjimkou vod do
 vzdálenosti 12 námořních mil od základní linie teritoriálních vod Spojeného
 království.
 (6) Odlov mořčáka evropského by měl být monitorován každý měsíc prostřednictvím
 shromažďování údajů od členských států.
 (7) Nařízení (EU) č. 2015/104 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
 (8) Z důvodu naléhavosti by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po svém
 vyhlášení.
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 V nařízení (EU) 2015/104 se vkládá nový článek 9a, který zní:
 „Článek 9a
 Opatření týkající se mořčáka evropského
 1. Plavidlům Unie se zakazuje lovit, uchovávat na palubě, překládat, přepravovat
 nebo vykládat množství přesahující omezení stanovené v odstavci 2 pro
 mořčáka evropského uloveného v těchto oblastech:
 a) divize ICES IVb, IVc, VIId, VIIe, VIIf a VIIh;
 b) vody do vzdálenosti 12 námořních mil od základní linie teritoriálních
 vod Spojeného království v divizích ICES VIIa a VIIg.
 2. Pro účely odstavce 1 platí tato omezení odlovu:
 Druh lovného zařízení Nejvyšší povolené množství odlovu
 mořčáka evropského na plavidlo a
 kalendářní měsíc (v kilogramech)
 OTM (pelagické vlečné sítě s rozpěrnými 1 500
 deskami) nebo PTM (pelagické párové
 vlečné sítě), pelagické vlečné sítě a sítě
 pro rybolov ve středně hlubokých
 vodách
 OTB (vlečná síť s rozpěrnými deskami), 1 500
 všechny typy vlečných sítí pro lov při
 dně včetně dánských / skotských nevodů
 Veškerý rybolov s tenatovými sítěmi, 1000
 unášenými tenatovými sítěmi a
 třístěnnými tenatovými sítěmi
 Veškerý rybolov na dlouhou lovnou 1 000
 šňůru nebo lov na udici
 CS 5 CS
 ---pagebreak--- Košelkové nevody 3 000
 3. Pro plavidla Unie, která používají více než jeden druh lovného zařízení během
 jednoho kalendářního měsíce, platí pro každý typ lovného zařízení nejnižší
 omezení odlovu stanovené v odstavci 2.
 4. Omezení odlovu stanovená v odstavci 2 nejsou přenosná z jednoho měsíce na
 jiný ani mezi plavidly.
 5. Plavidla Unie mají zakázáno uchovávat na palubě, překládat, přepravovat nebo
 vykládat mořčáka evropského uloveného v divizích ICES VIIb, VIIc, VIIj a
 VIIk, ale i ve vodách divizí ICES VIIa a VIIg, které se nacházejí více než 12
 námořních mil od základní linie teritoriálních vod Spojeného království.
 6. Nejpozději 14 dní od konce každého měsíce podají členské státy Komisi
 zprávu o odlovech mořčáka evropského za každé plavidlo a uvedou druh
 lovného zařízení, které bylo použito.
 Článek 2
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské
 unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 CS 6 CS


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 17.9.2015
 COM(2015) 460 final
 2015/0218(COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o zavedení mimořádných autonomních obchodních opatření pro Tuniskou republiku
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Důvody a cíle návrhu
 Stávající rámec pro obchodní vztahy mezi Evropskou unií a Tuniskou republikou (dále jen „Tunisko“) je tvořen evropsko-středomořskou dohodou o přidružení (dále jen „dohoda“), která byla podepsána v roce 1995. Dohoda vstoupila v platnost v roce 1998 a položila základy pro vytvoření zóny volného obchodu, včetně postupné liberalizace v oblasti zemědělství. Tunisko a EU se chystají zahájit jednání o vytvoření prohloubené a komplexní dohody o volném obchodu, která umožní zejména další liberalizaci obchodu v oblasti zemědělství.
 Teroristický útok, který se odehrál dne 26. června 2015 v Sousse, podnítil potřebu EU Tunisku nadále konkrétním a cíleným způsobem pomáhat při jeho politické a hospodářské transformaci, a to pomocí opatření, která mohou být účinná v krátkodobém horizontu.
 Dne 20. července 2015 jednala Rada pro zahraniční věci o situaci v Tunisku a konkrétních opatřeních, která by mohla EU přijmout na jeho podporu. Rada přijala závěry o Tunisku
 1
 uvádějící opatření, jež je třeba přijmout na podporu politické transformace Tuniska a jeho hospodářství.
 V této souvislosti Evropská komise navrhuje nabídnout dočasnou jednostrannou celní kvótu s nulovým clem ve výši 35 000 tun ročně pro vývoz olivového oleje z Tuniska do Unie ve formě autonomního obchodního opatření. Tato kvóta bude k dispozici po dobu dvou let, a to od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2017. Kvóta o tomto dodatečném objemu bude otevřena, jakmile bude vyčerpána stávající celní kvóta s nulovým clem ve výši 56 700 tun stanovená v dohodě.
 Olivový olej představuje hlavní položku zemědělského vývozu Tuniska do EU a odvětví olivového oleje je důležitou součástí hospodářství této země, které přímo či nepřímo zaměstnává více než jeden milion lidí a představuje jednu pětinu celkové zaměstnanosti v zemědělství v zemi.
 Je třeba poznamenat, že koncesí by neměl být dotčen výsledek jednání o zemědělství v rámci prohloubené a komplexní zóny volného obchodu, která mají být zahájena v říjnu 2015.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 Právním základem návrhu je čl. 207 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato iniciativa spadá do výlučné pravomoci EU podle čl. 3 písm. e) Smlouvy o fungování Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
 3.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Opatření by mohla vést k mírnému čistému zvýšení dovozu, neboť zvýšená kvóta pravděpodobně z většiny nahradí stávající obchod v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku (zhruba 50 000 tun olivového oleje ročně v režimu aktivního zušlechťovacího styku), čímž dojde k omezení dovozu v rámci tohoto režimu. Rozpočtové důsledky (vybírání cel) nelze v současnosti přesně vyčíslit, ale odhaduje se, že budou zanedbatelné.
 2015/0218 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o zavedení mimořádných autonomních obchodních opatření pro Tuniskou republiku
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:


text:
(1)Evropsko-středomořská dohoda
 2
 tvoří základ vztahů mezi Unií a Tuniskem.
 (2)Po teroristickém útoku ze dne 26. června 2015 v Sousse v Tunisku Rada Evropské unie ve svých závěrech ze dne 20. července 2015 uvedla, že Unie v konzultaci s členskými státy přezkoumá možnost přijetí výjimečných opatření na podporu tuniského hospodářství.
 (3)Olivový olej představuje hlavní zemědělský produkt Tuniska, který se vyváží do Unie, a odvětví olivového oleje je důležitou součástí hospodářství země.
 (4)Unie může nejlépe podpořit tuniské hospodářství v souladu s cíli stanovenými v rámci evropské politiky sousedství a v evropsko-středomořské dohodě tím, že poskytne atraktivní a spolehlivý trh pro vývoz olivového oleje z Tuniska. To vyžaduje autonomní obchodní opatření umožňující dovoz tohoto produktu do Unie na základě celní kvóty s nulovým clem.
 (5)Za účelem zabránění podvodům by měla být zamýšlená autonomní obchodní opatření podmíněna dodržováním příslušných pravidel Unie o původu produktů a souvisejících postupů ze strany Tuniska, jakož i účinnou správní spoluprací Tuniska s Unií.
 (6)Pro zachování stability trhu s olivovým olejem v Unii je nezbytné, aby se dodatečný objem vytvořený autonomními obchodními opatření stal dostupným teprve tehdy, až bude vyčerpán objem roční celní kvóty s nulovým clem pro olivový olej stanovené v čl. 3 odst. 1 protokolu č. 1 k evropsko-středomořské dohodě.
 (7)Ustanovení článku 184 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013
 3
 stanoví pravidla pro správu celních kvót. Tato pravidla by se měla rovněž vztahovat na opatření stanovená tímto nařízením.
 (8)Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci, pokud jde o dodržování podmínek, za nichž je preferenční režim stanoven, svěřeny Komisi. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány s pomocí Výboru pro společnou organizaci zemědělských trhů a v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011
 4
 .
 (9)Zvláštní autonomní obchodní opatření stanovená tímto nařízením jsou určena ke zmírnění obtížné hospodářské situace, které Tunisko v současnosti čelí v důsledku teroristických útoků. Tato opatření by proto měla být časově omezená a neměla by jimi být dotčena jednání mezi Unií a Tuniskem o vytvoření prohloubené a komplexní zóny volného obchodu (DCFTA), která mají být zahájena v říjnu 2015. Na konci období uplatňování těchto opatření může být zváženo jeho prodloužení, bude-li to odůvodněno situací na trhu nebo pokrokem v jednáních o prohloubené a komplexní zóně volného obchodu.
 (10)Vzhledem k vážnému poškození tuniského hospodářství a zejména tamějšího cestovního ruchu způsobenému teroristickým útokem v Sousse dne 26. června 2015 a vzhledem k nutnosti přijmout opatření ke zlepšení hospodářské situace Tuniska v krátkodobém horizontu se považovalo za vhodné stanovit výjimku ze lhůty osmi týdnů uvedené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě o fungování Evropské unie a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Preferenční režim
 Otevírá se roční celní kvóta s nulovým clem ve výši 35 000 tun pro dovoz panenského olivového oleje kódů KN 1509 10 10 a 1509 10 90 pocházejícího z Tuniska do Unie.
 Článek 2
 Podmínky nároku na celní kvótu


text:
Nárok na využívání celní kvóty uvedené v článku 1 tohoto nařízení je podmíněn dodržováním pravidel původu produktů a souvisejících postupů podle protokolu č. 4 k evropsko-středomořské dohodě ze strany Tuniska.
 Článek 3
 Přístup k roční celní kvótě
 Roční celní kvóta uvedená v článku 1 tohoto nařízení bude dostupná teprve tehdy, až bude vyčerpán objem roční celní kvóty s nulovým clem pro olivový olej stanovené v čl. 3 odst. 1 protokolu č. 1 k evropsko-středomořské dohodě.
 Článek 4
 Správa kvóty
 Celní kvótu spravuje Komise v souladu s článkem 184 nařízení (EU) č. 1308/2013.
 Článek 5
 Dočasné pozastavení
 Pokud Komise shledá, že existují dostatečné důkazy o nedodržení podmínek stanovených v článku 2 ze strany Tuniska, může přijmout prováděcí akt, kterým preferenční režim stanovený v článku 1 zcela nebo částečně pozastaví. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 6 odst. 2.
 Článek 6
 Postup projednávání ve výboru
 1.Komisi je nápomocen Výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů zřízený článkem 229 nařízení (EU) č. 1308/2013. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
 2.Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
 Článek 7
 Vstup v platnost a použitelnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2017.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 Závěry Rady o Tunisku – číslo dokumentu 11076/15.
 (2)
 Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 97, 30.3.1998, s. 2).
 (3)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).
 (4)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.1.2016
 COM(2015) 687 final
 2015/0315(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění rozhodnutí č. 529/2013/EU, aby obsahovalo referenční úrovně pro obhospodařování lesů, minimální hodnoty pro definici lesa a emise v referenčním roce, pokud jde o Chorvatskou republiku
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností vstoupilo v platnost dne 7. července 2013 po svém zveřejnění v Úředním věstníku L 165 ze dne 18. června 2013. Toto rozhodnutí stanoví v příloze II referenční úrovně členských států pro obhospodařování lesů, v příloze V minimální hodnoty pro definici lesa a v příloze VI emise v referenčním roce nebo v referenčním období.
 Po přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii dne 1. července 2013 by přílohy II, V a VI rozhodnutí č. 529/2013/EU měly rovněž obsahovat konkrétní referenční úroveň, hodnoty pro definici lesa a emise v referenčním roce, pokud jde o Chorvatsko. Chorvatsko předložilo tyto informace Evropské komisi.
 (1)Navrhovaná hodnota referenční úrovně je v souladu s hodnotou uvedenou v dodatku rozhodnutí 2/CMP.7 o využívání půdy, změnách ve využívání půdy a lesnictví a hodnoty pro definici lesa a referenční rok jsou v souladu s hodnotami uvedenými v prvotní zprávě Chorvatské republiky v rámci Kjótského protokolu.
 Právním základem této změny je článek 50 aktu o přistoupení Chorvatska. Změnu musí přijmout Rada na návrh Komise.
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností vstoupilo v platnost dne 7. července 2013 po svém zveřejnění v Úředním věstníku L 165 ze dne 18. června 2013. Toto rozhodnutí stanoví v příloze II referenční úrovně členských států pro obhospodařování lesů, v příloze V minimální hodnoty pro definici lesa a v příloze VI emise v referenčním roce nebo v referenčním období.
 Po přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii dne 1. července 2013 by přílohy II, V a VI rozhodnutí č. 529/2013/EU měly rovněž obsahovat konkrétní referenční úroveň, hodnoty pro definici lesa a emise v referenčním roce, pokud jde o Chorvatsko. Chorvatsko předložilo tyto informace Evropské komisi.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 Právním základem této změny je článek 50 aktu o přistoupení Chorvatska. Změnu musí přijmout Rada na návrh Komise.
 2015/0315 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY,
 kterým se mění rozhodnutí č. 529/2013/EU, aby obsahovalo referenční úrovně pro obhospodařování lesů, minimální hodnoty pro definici lesa a emise v referenčním roce, pokud jde o Chorvatskou republiku
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na akt o přistoupení Chorvatské republiky, a zejména na článek 50 tohoto aktu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Rozhodnutí č. 529/2013/EU stanoví v příloze II referenční úrovně členských států pro obhospodařování lesů, v příloze V minimální hodnoty pro definici lesa a v příloze VI


text:
emise v referenčním roce nebo v referenčním období.
 (2)Po přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii dne 1. července 2013 by přílohy II, V a VI rozhodnutí č. 529/2013/EU měly rovněž obsahovat konkrétní referenční úroveň, hodnoty pro definici lesa a emise v referenčním roce, pokud jde o Chorvatsko.
 (3)Rozhodnutí č. 529/2013/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V příloze II rozhodnutí č. 529/2013/EU se za údaje pro Bulharsko vkládá tento údaj:
 „Chorvatsko
 – 6 289“.
 V příloze V rozhodnutí č. 529/2013/EU se za údaje pro Bulharsko vkládají tyto údaje pro velikost plochy (ha), korunový zápoj stromů (%) a výšku stromů (m):
 „Chorvatsko
 0,1 10 2“.
 V příloze VI rozhodnutí č. 529/2013/EU se za údaje pro Bulharsko vkládá tento údaj:
 „Chorvatsko
 1990“.
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Komisi
 člen/členka Komise


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.7.2015
 COM(2015) 333 final
 2015/0145(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro přidružení EU-Chile ve vztahu k článku 12 přílohy III Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, pokud jde o přímou dopravu
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé byla podepsána dne 18. listopadu 2002 v Bruselu a v platnost vstoupila dne 1. února 2003.
 Příloha III dohody o přidružení stanoví pravidla pro původní produkty a článek 12 přílohy III pravidla pro přímou dopravu těchto produktů mezi smluvními stranami. V případě preferenčního zacházení by produkty měly být mezi oběma smluvními stranami přepravovány přímo, avšak za určitých podmínek mohou být přepravovány přes třetí zemi.
 Chile a Evropská unie se dohodly na zavedení určitých změn pravidel pro přímou dopravu obsažených v článku 12 přílohy III dohody. Cílem je vyjasnit, že v případě přepravy přes třetí zemi může být zásilka při splnění podmínek uvedených v článku 12 rozdělena pro další přepravu do země smluvní strany dohody, aniž by bylo dotčeno preferenční zacházení s těmito produkty. Kromě toho by rozdělení zásilek samo o sobě nemělo vyvolávat pochybnosti o původu produktů, pokud neexistují důkazy, které prokazují opak.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Ustanovení čl. 207 odst. 4 prvního pododstavce ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
 •Proporcionalita
 Návrh nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné či vhodné pro dosažení očekávaných cílů.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Nevztahuje se na tento návrh. Tento návrh zavádí změny předchozího znění.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.
 •Posouzení dopadů
 Nevztahuje se na tento návrh. Tento návrh zavádí změny stávající dvoustranné obchodní dohody. Nezvažují se žádné jiné možnosti.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 Žádné
 2015/0145 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro přidružení EU-Chile ve vztahu k článku 12 přílohy III Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, pokud jde o přímou dopravu
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Rada přidružení ustavená článkem 3 Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé (dohoda o přidružení mezi EU a Chile), je ustavena s cílem posuzovat a přijímat návrhy stran ohledně zlepšení dohody o přidružení mezi EU a Chile. Radě přidružení je při výkonu jejích povinností


text:
nápomocen Výbor pro přidružení, kterému byla svěřena pravomoc přijímat rozhodnutí.
 (2)Rada přidružení zřídila Zvláštní výbor pro celní spolupráci a pravidla původu, aby jí pomáhal při výkonu jejích povinností. Tento zvláštní výbor se na svém zasedání dne 4. listopadu 2014 v Santiagu de Chile dohodl doporučit změnu článku 12 přílohy III dohody o přidružení mezi EU a Chile, pokud jde o přímou dopravu.
 (3)Přeprava zásilek od jedné strany dohody o přidružení mezi EU a Chile by měla probíhat přímo ke straně druhé, avšak pod podmínkou určitých omezení může rovněž probíhat přes třetí zemi. Podmínky přepravy přes třetí zemi byly vyjasněny, aby výslovně umožňovaly rozdělení zásilek, aniž by však byla jakkoli uvolněna stávající omezení.
 (4)Změna článku 12 přílohy III dohody o přidružení mezi EU a Chile poskytne dovozcům a vývozcům právní jistotu a smluvním stranám jednotný výklad.
 (5)Postoj Unie ve Výboru pro přidružení EU-Chile by měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má Unie zaujmout v rámci Rady přidružení ve vztahu k článku 12 přílohy III Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, vychází z připojeného návrhu rozhodnutí Výboru pro přidružení.
 Zástupci Unie ve Výboru pro přidružení mohou odsouhlasit drobné změny návrhu rozhodnutí Výboru pro přidružení bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 2
 Rozhodnutí Rady přidružení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.7.2015
 COM(2015) 333 final
 PŘÍLOHA
 Příloha
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Výboru pro přidružení EU-Chile ve vztahu k článku 12 přílohy III Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, pokud jde o přímou dopravu
 Návrh
 ROZHODNUTÍ VÝBORU PRO PŘIDRUŽENÍ EU-CHILE č. ...
 ze dne ,
 kterým se mění článek 12 hlavy III přílohy III dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Chilskou republikou, pokud jde o přímou dopravu
 VÝBOR PRO PŘIDRUŽENÍ,
 s ohledem na dohodu zakládající přidružení mezi Evropskou unií a Chilskou republikou, a zejména na článek 38 přílohy III,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Článek 12 hlavy III přílohy III stanoví, že preferenční zacházení se použije pouze na zboží, které splňuje požadavky přílohy III a je přepravováno přímo mezi Chile a Evropskou unií.
 (2)
 Od vstupu dohody o přidružení mezi Evropskou unií a Chilskou republikou v platnost uzavřely Chile a Evropská unie řadu obchodních dohod, které daly hospodářským subjektům možnost přizpůsobit svou vývozní strategii s cílem ušetřit náklady a lépe reagovat na poptávku trhu.
 (3)
 Chile a Evropská unie se dohodly na změně ustanovení článku 12 hlavy III přílohy III, aby byla hospodářským subjektům poskytnuta větší flexibilita,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Článek 12 hlavy III přílohy III týkající se přímé dopravy se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost devadesát (90) dnů po dni posledního oznámení, v němž smluvní


text:
strany oznámí dokončení nezbytných vnitrostátních právních postupů.
 V .... dne ...
 Za Výbor pro přidružení
 předseda
 Příloha
 Článek 12
 Přímá doprava
 1. Preferenční zacházení stanovené touto dohodou se použije pouze na produkty, které splňují požadavky této přílohy a jsou přepravovány přímo mezi Evropskou unií a Chile. Produkty však mohou být přepravovány přes jiná území s překládkou nebo dočasným uskladněním na těchto územích, jestliže zůstanou v zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nejsou podrobeny jiným operacím než přidání nebo připevnění značek, štítků, pečetí, vykládce, překládce, rozdělení zásilek nebo operacím, jejichž účelem je zachování jejich původního stavu.
 2. Splnění odstavce 1 se považuje za uspokojivé, pokud celní orgány nemají důvod k pochybnostem; v takových případech mohou celní orgány požádat dovozce, aby poskytl důkaz splnění, který se poskytne jakýmkoli vhodným způsobem a jsou jím například smluvní přepravní dokumenty jako nákladní listy nebo faktické či konkrétní důkazy založené na značení nebo číslování balíků nebo jakékoli důkazy týkající se vlastního zboží.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 27.5.2016
 COM(2016) 303 final
 2016/0156(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Na základě rozsudků Soudního dvora ve věcech tzv. „otevřeného nebe“ pověřila Rada dne 5. června 2003 Komisi, aby zahájila jednání s třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách dohodou na úrovni Unie („horizontální pověření“). Cílem těchto dohod je umožnit všem leteckým dopravcům Evropské unie nediskriminační přístup na tratě mezi Evropskou unií a třetími zeměmi a uvést tak dvoustranné dohody o leteckých službách uzavřené mezi členskými státy a třetími zeměmi do souladu s právem Unie.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Ustanovení dohody nahrazují nebo doplňují stávající ustanovení deseti dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy a Filipínskou republikou.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Dohoda podpoří základní cíl vnější politiky Unie v oblasti letectví uvedením stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách do souladu s právem Unie.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Ustanovení čl. 100 odst. 2 a čl. 218 odst. 6 písm. a) SFEU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Návrh je založen výhradně na „horizontálním pověření“ uděleném Radou s ohledem na problematiku obsaženou v právu Unie a dvoustranných dohodách o leteckých službách.
 •Proporcionalita
 Dohoda změní či doplní ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách pouze v rozsahu nezbytném k zajištění souladu s právem Unie.
 •Volba nástroje
 Dohoda mezi Unií a Filipínskou republikou je nejúčinnějším nástrojem pro uvedení všech stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy a Filipínskou republikou do souladu s právem Unie.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 V souladu s čl. 218 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie vedla Komise jednání po konzultaci se zvláštním výborem. Během jednání bylo rovněž konzultováno dané odvětví. Byly vzaty v úvahu připomínky vznesené v průběhu tohoto procesu. Dotčené členské státy ověřily přesnost odkazů na dvoustranné dohody o leteckých službách. Odvětví zdůraznilo význam řádného právního základu pro své obchodní činnosti.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Posouzení dopadů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Účelnost a zjednodušování právních předpisů
 Návrhem se zjednodušují právní předpisy. Příslušná ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a Filipínskou republikou o leteckých službách budou nahrazena či doplněna ustanoveními jedné dohody.
 •Základní práva
 Nevztahuje se na tento návrh.
 4.DOPADY NA ROZPOČET
 Návrh nemá žádné dopady na rozpočet Unie.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
 Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Mezinárodní vztahy mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti letectví jsou obvykle upraveny dvoustrannými dohodami mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách, jejich přílohami a


text:
jinými souvisejícími dvoustrannými či vícestrannými ujednáními.
 Tradičními doložkami o určení ve dvoustranných dohodách členských států o leteckých službách se však porušuje právo Unie. Tyto doložky umožňují třetí zemi zamítnout, zrušit nebo pozastavit povolení nebo oprávnění leteckého dopravce, který byl určen členským státem, není však významným dílem ve vlastnictví tohoto členského státu či jeho státních příslušníků a ani nepodléhá jejich faktické kontrole. Bylo shledáno, že tato situace diskriminuje letecké dopravce EU, kteří jsou usazeni na území některého členského státu, přitom je však vlastní a kontrolují státní příslušníci jiných členských států. To odporuje článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie, jež státním příslušníkům členských států, kteří uplatnili své právo usazování, zaručuje, že s nimi bude v hostitelském členském státě zacházeno stejným způsobem jako se státními příslušníky tohoto členského státu.
 Existují další otázky, jako je zdanění leteckých pohonných hmot nebo závazné obchodní dohody mezi leteckými společnostmi, u kterých by soulad s právem Unie měly zajistit změny či doplnění stávajících ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách.
 V souladu s postupy a směrnicemi v příloze „horizontálního pověření“ vyjednala Komise s Filipínskou republikou dohodu, která nahrazuje některá ustanovení stávajících dvoustranných dohod mezi členskými státy a Filipínskou republikou o leteckých službách. Článek 2 dohody nahrazuje tradiční doložky o určení doložkou Evropské unie o určení, která všem dopravcům Evropské unie umožňuje využívat výhod plynoucích z práva usazování. Článek 5 řeší případné rozpory s předpisy Unie v oblasti hospodářské soutěže.
 Po podpisu dohody by tato měla být uzavřena. Rozhodnutí za tímto účelem je navrženo v příloze.
 2016/0156 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V souladu s rozhodnutím .../.../EU
 1
 byla podepsána Dohoda mezi Evropskou unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) s výhradou jejího uzavření k pozdějšímu datu.
 (2)Cílem dohody je sladění dvoustranných dohod o leteckých službách mezi deseti členskými státy a Filipínskou republikou v souladu s právem Unie.
 (3)Dohoda by měla být schválena jménem Unie,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Dohoda mezi Evropskou unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie.
 Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou učinit jménem Unie oznámení v souladu s čl. 8 odst. 1 dohody vyjadřující souhlas Evropské unie s tím, aby byla touto dohodou vázána.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L , , s. .
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 27.5.2016
 COM(2016) 303 final
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o uzavření Dohody mezi Evropskou


text:
unií a vládou Filipínské republiky o některých aspektech leteckých služeb
 EVROPSKÁ UNIE
 na jedné straně a
 VLÁDA FILIPÍNSKÉ REPUBLIKY
 (dále jen „Filipíny“)
 na straně druhé
 (dále jen „strany“)
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že mezi některými členskými státy Evropské unie a Filipínami byly uzavřeny dvoustranné dohody o leteckých službách, které obsahují ustanovení, jež jsou v rozporu s právem Evropské unie,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropská unie má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy ve dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie a třetími zeměmi,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropské unie mají letečtí dopravci členských států Evropské unie usazení v členském státě Evropské unie právo na nediskriminační přístup na letecké tratě mezi členskými státy Evropské unie a třetími zeměmi,
 S OHLEDEM na dohody mezi Evropskou unií a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost získat vlastnický podíl v leteckých dopravcích, kterým byla udělena licence v souladu s právem Evropské unie,
 UZNÁVAJÍCE, že některá ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie a Filipínami, která jsou v rozporu s právem Evropské unie, musí být uvedena do souladu s tímto právem, aby se pro letecké služby mezi Evropskou unií a Filipínami vytvořil řádný právní základ a aby se zachovala návaznost těchto leteckých služeb,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropské unie nesmějí letečtí dopravci v zásadě uzavírat dohody, které by mohly ovlivnit obchod mezi členskými státy Evropské unie a jejichž cílem nebo výsledkem je bránění hospodářské soutěži, její omezení nebo narušení,
 UZNÁVAJÍCE, že ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie a Filipínami, která i) požadují nebo upřednostňují přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, jež brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných tratích nebo ji narušují či omezují, nebo ii) zesilují účinek některé z těchto dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě nebo iii) přenášejí na letecké dopravce nebo jiné soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži mezi leteckými dopravci na příslušných tratích nebo ji narušují či omezují, mohou rušit účinnost pravidel hospodářské soutěže, jež se na podniky vztahují,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že záměrem Evropské unie v rámci této dohody není zvýšit celkový objem letecké dopravy mezi Evropskou unií a Filipínami, ovlivnit rovnováhu mezi leteckými dopravci členských států Evropské unie a leteckými dopravci Filipín, ani vyjednávat o změnách ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, které se týkají přepravních práv,
 SE DOHODLY TAKTO:
 ČLÁNEK 1
 Obecná ustanovení
 1.
 Pro účely této dohody se „členskými státy“ rozumí členské státy Evropské unie a „Smlouvami EU“ se rozumí Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie.
 2.
 Ve všech dohodách uvedených v příloze 1 se odkazy na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na státní příslušníky členských států Evropské unie.
 3.
 Ve všech dohodách uvedených v příloze 1 se odkazy na letecké dopravce nebo letecké společnosti členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na


text:
letecké dopravce nebo letecké společnosti určené daným členským státem.
 ČLÁNEK 2
 Určení členským státem
 1.
 Ustanovení odstavců 2 a 3 tohoto článku nahrazují v tomto pořadí odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenech a) a b) ohledně určení leteckého dopravce členským státem, jeho oprávnění a povolení udělených Filipínami a odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení oprávnění nebo povolení udělených leteckému dopravci.
 2.
 Po obdržení určení provedeného členským státem udělí Filipíny odpovídající oprávnění a povolení s minimálním procesním zpožděním za předpokladu, že:
 i.
 letecký dopravce je podle Smluv EU usazen na území členského státu, který provedl určení, a má platnou provozní licenci v souladu s právem Evropské unie a
 ii.
 členský stát odpovědný za vydání osvědčení leteckého provozovatele leteckému dopravci nad ním vykonává a udržuje faktickou regulační kontrolu a v určení je zřetelně označen příslušný letecký úřad a
 iii.
 letecký dopravce je vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu a fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států.
 3.
 Filipíny mohou odmítnout, zrušit, pozastavit nebo omezit oprávnění nebo povolení leteckého dopravce určeného členským státem v případech, kdy:
 i.
 letecký dopravce není podle Smluv EU usazen na území členského státu, který provedl určení nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Evropské unie nebo
 ii.
 členský stát odpovědný za vydání osvědčení leteckého provozovatele leteckému dopravci nad ním nevykonává nebo neudržuje faktickou regulační kontrolu nebo v určení není zřetelně označen příslušný letecký úřad nebo
 iii.
 letecký dopravce není vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu nebo fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států nebo
 iv.
 letecký dopravce je již oprávněn k provozu na základě dvoustranné dohody mezi Filipínami a jiným členským státem a Filipíny mohou prokázat, že vykonáváním přepravních práv podle této dohody na trati, která zahrnuje místo v tomto jiném členském státě, by letecký dopravce obcházel omezení přepravních práv uložená touto jinou dohodou.
 Při výkonu svého práva podle tohoto odstavce nediskriminují Filipíny letecké dopravce členských států z důvodu státní příslušnosti.
 ČLÁNEK 3
 Bezpečnost
 1.
 Ustanoveními odstavce 2 tohoto článku se doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenu c).
 2.
 Pokud členský stát určil leteckého dopravce, nad nímž regulační kontrolu vykonává a udržuje jiný členský stát, práva Filipín podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který leteckého dopravce určil, a Filipínami mají stejnou platnost z hlediska přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních norem tímto jiným členským státem a z hlediska oprávnění k provozu tohoto leteckého dopravce.
 ČLÁNEK 4
 Zdanění leteckých pohonných hmot
 1.
 Ustanoveními odstavce 2 tohoto článku se doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenu d).
 2.
 Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, nebrání nic z toho, co je uvedeno v ustanoveních v příloze 2 písmenu d), členskému státu v nediskriminačním uložení daní, dávek, cel či různých poplatků na pohonné hmoty dodané na jeho území pro použití v letadle určeného leteckého dopravce Filipín,


text:
který zajišťuje provoz mezi místem na území uvedeného členského státu a jiným místem na území uvedeného členského státu nebo na území jiného členského státu.
 ČLÁNEK 5
 Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže
 1.
 Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, která jsou s tímto v rozporu, žádné ustanovení dohod uvedených příloze 1 nesmí: i) požadovat nebo upřednostňovat přijetí dohod mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě, jež brání hospodářské soutěži nebo ji narušují či omezují; ii) zesilovat účinek některé z těchto dohod, rozhodnutí či jednání ve vzájemné shodě; ani iii) přenášet na soukromé hospodářské subjekty odpovědnost za přijetí opatření, která brání hospodářské soutěži nebo ji narušují či omezují.
 2.
 Ustanovení obsažená v dohodách uvedených v příloze 1, která nejsou slučitelná s odstavcem 1 tohoto článku, se nepoužijí.
 ČLÁNEK 6
 Přílohy dohody
 Přílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.
 ČLÁNEK 7
 Revize nebo změna
 Strany mohou po vzájemné dohodě tuto dohodu kdykoli revidovat nebo změnit.
 ČLÁNEK 8
 Vstup v platnost a prozatímní provádění
 1.
 Tato dohoda vstupuje v platnost, jakmile si strany vzájemně písemně oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost.
 2.
 Bez ohledu na odstavec 1 strany souhlasí s prozatímním uplatňováním této dohody od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nezbytných pro tento účel.
 3.
 Tato dohoda se použije na všechny dohody a ujednání uvedené v příloze 1, včetně těch, které k datu podpisu této dohody ještě nevstoupily v platnost.
 ČLÁNEK 9
 Ukončení
 1.
 V případě, že dojde k ukončení platnosti některé z dohod uvedených v příloze 1, skončí současně platnost všech ustanovení této dohody, která se příslušné dohody uvedené v příloze 1 týkají.
 2.
 V případě, že dojde k ukončení platnosti všech dohod uvedených v příloze 1, skončí současně platnost této dohody.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
 V [...] dne [... ... ...] ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění jsou stejně závazná.
 ZA EVROPSKOU UNII:
 ZA FILIPÍNSKOU REPUBLIKU:
 Příloha 1
 Seznam dohod, na které se odkazuje v článku 1 této dohody
 Dohody a jiná ujednání o leteckých službách uzavřené mezi Filipínskou republikou a členskými státy Evropské unie, ve znění případných doplňků nebo změn, které byly k datu podpisu této dohody uzavřeny, podepsány nebo parafovány:
 —
 Dohoda mezi rakouskou spolkovou vládou a vládou Filipínské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Manile dne 12. srpna 1992 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Rakousko“),
 —
 Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Filipínské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Manile dne 30. ledna 1970 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Belgie“),
 —
 Dohoda mezi vládou České a Slovenské Federativní Republiky a vládou Filipínské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Praze dne 23. dubna 1992 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Česká republika“),
 —
 Dohoda mezi vládou Dánského království a Filipínskou republikou o letecké dopravě, podepsaná


text:
v Oslu dne 8. května 1969 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Dánsko“),
 —
 Dohoda mezi Filipínskou republikou a Švédským královstvím o letecké dopravě, podepsaná v Oslu dne 8. května 1969 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Švédsko“),
 —
 Dohoda mezi Spolkovou republikou Německo a Filipínskou republikou o letecké dopravě, podepsaná v Manile dne 6. srpna 1971 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Německo“),
 —
 Dohoda mezi královskou řeckou vládou a vládou Filipínské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Aténách dne 8. října 1949 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Řecko“),
 —
 Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Filipínské republiky o leteckých službách, podepsaná v Budapešti dne 21. května 1992 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Maďarsko“),
 —
 Dohoda mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Filipínské republiky o letecké dopravě, podepsaná v Lucemburku dne 21. listopadu 2001 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Lucembursko“),
 —
 Dohoda mezi vládou Polské republiky a vládou Filipínské republiky o civilních leteckých službách, podepsaná v Manile dne 1. července 1993 (v příloze 2 jen „dohoda Filipíny-Polsko“).
 Příloha 2
 Seznam článků dohod uvedených v příloze 1, na které se odkazuje v článcích 2 až 4 této dohody
 a) Určení:
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Rakousko,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Belgie,
 —
 článek III dohody Filipíny-Česká republika,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Dánsko,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Švédsko,
 —
 čl. 3 odst. 1 dohody Filipíny-Německo,
 —
 články 2 a 3 dohody Filipíny-Řecko;
 —
 článek III dohody Filipíny-Maďarsko,
 —
 článek III dohody Filipíny-Lucembursko,
 —
 článek III dohody Filipíny-Polsko;
 b) Odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení oprávnění nebo povolení:
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Rakousko,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Belgie,
 —
 článek III dohody Filipíny-Česká republika,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Dánsko,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Švédsko,
 —
 čl. 3 odst. 4, 5 a 6 první věta dohody Filipíny-Německo,
 —
 článek 6 dohody Filipíny-Řecko,
 —
 článek IV dohody Filipíny-Maďarsko,
 —
 článek III dohody Filipíny-Lucembursko,
 —
 článek III dohody Filipíny-Polsko;
 c) Bezpečnost:
 —
 článek 6 dohody Filipíny-Rakousko,
 —
 článek 11 dohody Filipíny-Belgie,
 —
 článek X dohody Filipíny-Česká republika,
 —
 článek 11 dohody Filipíny-Dánsko,
 —
 článek 11 dohody Filipíny-Švédsko,
 —
 článek 10 dohody Filipíny-Německo,
 —
 článek 4 dohody Filipíny-Řecko,
 —
 článek XIII dohody Filipíny-Maďarsko,
 —
 článek XI dohody Filipíny-Lucembursko,
 —
 článek XII dohody Filipíny-Polsko;
 d) Zdanění leteckých pohonných hmot:
 —
 článek 7 dohody Filipíny-Rakousko,
 —
 článek 4 dohody Filipíny-Belgie,
 —
 článek IV dohody Filipíny-Česká republika,
 —
 článek 4 dohody Filipíny-Dánsko,
 —
 článek 4 dohody Filipíny-Švédsko,
 —
 článek 4 dohody Filipíny-Německo,
 —
 článek 3 dohody Filipíny-Řecko,
 —
 článek V dohody Filipíny-Maďarsko,
 —
 článek IV dohody Filipíny-Lucembursko,
 —
 článek IV dohody Filipíny-Polsko.
 Příloha 3
 Seznam jiných států, na které se odkazuje v článku 2 této dohody
 a)
 Island (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 b)
 Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 c)
 Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 d)
 Švýcarská konfederace (v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě).


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0401
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 19.7.2006KOM(2006) 401 v konečném znění2006/0140 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se zřizuje mechanismus k vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2004, pokud se jedná o tento mechanismus(předložená Komisí) {SEK(2006) 953}{SEK(2006) 954}{SEK(2006) 955}DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. ÚVODDne 26. října 2004 přijala Rada nařízení (ES) č. 2007/2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (agentura FRONTEX, dálen jen „agentura“)[1].Agentura zahájila svou činnost v průběhu roku 2005 a od té doby provedla s členskými státy řadu operací na vnějších hranicích.Aniž by byl dotčen čl. 64 odst. 2 Smlouvy o ES, článek 8 nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 stanoví, že agenturá má poskytovat členským státům podporu, v případě že o ni tyto státy žádají za okolností vyžadujících zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích. Tato podpora může mít formu pomoci v oblasti koordinace s dalšími členskými státy a umístění odborníků agentury na ochranu a dozor na vnějších hranicích a také umístění jejich technického zařízení.Praktické zkušenosti s koordinací operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států, ať již pod záštitou agentury nebo bývalé společné jednotky odborníků na vnější hranice, ukazují, že je nutné stanovit společná pravidla týkající se úkolů, které příslušníci pohraniční stráže z jednoho členského státu, kteří působí na území jiného členského státu v rámci společné akce, mohou plnit.S ohledem na kritickou situaci, které několik členských států čelí v důsledku vysokého přílivu nelegálních přistěhovalců přijíždějících po moři, se zdá důležité dále posílit solidaritu mezi členskými státy a Společenstvím v této oblasti, a to tím, že se zřídí pohraniční jednotky rychlé reakce, které mohou službám pohraniční stráže v takové situaci přímo a účinně pomáhat, zejména pokus jde o řádné provádění Schengenského hraničního kodexu.Cílem tohoto návrhu je tedy zřízení mechanismu, který by umožnil členským státům, jež při kontrole svých vnějších hranic čelí mimořádným obtížím, dočasně využít odborných znalostí a pracovní síly pohraniční stráže jiných členských států. S cílem zabezpečit co nejefektivnější využití pohraniční stráže jiných členských států, návrh také stanoví úkoly, které by tato pohraniční stráž měla plnit v rámci operativní činnosti v jiném členském státě.Tento návrh se nevztahuje na dvoustrannou spolupráci mezi členskými státy týkající se pomoci v oblasti každodenních kontrol a ostrahy jejich vnějších hranic. V takzvaném Haagském programu[2] představujícím součást závěrů zasedání Evropské rady ve dnech 4. – 5. listopadu 2004, který stanoví priority budoucího vývoje v oblasti prostoru svobody, bezpečnosti a práva, vyzvala Evropská rada k vytvoření „týmů národních odborníků, které mohou poskytnout rychlou technickou a operativní pomoc členským státům, které o ní požádaly, na základě řádných analýz rizik provedených agenturou pro vnější hranice a v jejím rámci, a to na základě návrhu Komise o příslušných pravomocech a financování těchto týmů.“Evropská rada ve svých závěrech ze zasedání ve dnech 15. – 16. prosince 2005[3] vyzvala Komisi, aby do jara roku 2006 „předložila návrh na zřízení jednotek rychlé reakce sestavených z národních odborníků, kteří jsou schopni poskytnout rychlou technickou a operativní pomoc v době vysokého přílivu


text: migrantů, a to v souladu s Haagským programem".Účelem tohoto návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje mechanismus k vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce, a kterým se pozměňuje nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, je odpovědět na zmíněnou výzvu Evropské rady.Návrh zohledňující výsledky studie o delegování výkonných pravomocí[4] slučuje vytvoření týmů národních odborníků a pohraničních jednotek rychlé reakce jednajících v rámci agentury se zavedením společných pravidel ohledně úkolů, které hostující příslušníci pohraniční stráže jiných členských států působících ve společných akcích nebo umístěných jako členové těchto jednotek pod záštitou agentury, mohou plnit.Je třeba poznamenat, že pohraniční jednotky rychlé reakce budou naprosto odlišné než jednotky společné pomoci FRONTEX, které zřizuje sama agentura a než návrh na vytvoření sítě pro spolupráci v oblasti azylu, která mimo jiné usnadní vytvoření sítě odborníků v oblasti azylu, který má Komise v úmyslu předložit v průběhu roku 2006.Předpokládaný návrh Komise na zřízení sítě pro spolupráci v oblasti azylu doplní stávající návrh kromě jiného tím, že usnadní dobrovolnou vytvoření sítě odborníků na azylovou problematiku, tlumočníků, psychologů atd. mezi žádajícím členským státem a jinými členskými státy, pokud tento žádající stát čelí náhlému přílivu velkého množství osob, které mohou potřebovat mezinárodní ochranu, což vyvíjí značný tlak na přijímací zařízení nebo azylové systémy tohoto státu.Jednotky společné pomoci FRONTEX v zásadě představují konkrétní systém sdružování příslušníků vnitrostátní pohraniční stráže členských států za účelem jejich účasti na pravidelných společných operacích organizovaných agenturou. Společné operace agentury řeší konkrétní situace nebo problémy, např. významné mezinárodní události na územích členských států nebo kontrolu určitých obtížných úseků na vnějších hranicích, a slouží dvěma účelům, k posílení úrovně kontroly a ostrahy dotyčných hranic a zároveň k poskytnutí odborné přípravy zúčastněným příslušníkům pohraniční stráže v daném místě. Společné operace a pilotní projekty se plánují jeden rok předem a z toho důvodu nejsou vhodné k řešení krizových situací. Pohraniční jednotky rychlé reakce jsou však vytvořeny pouze proto, aby pomáhaly členským státům řešit určité naléhavé situace, zejména příliv velkého počtu příslušníků třetích zemích usilujících o nezákonný vstup do Evropské unie na určitých místech vnějších hranic. Pohraniční jednotky rychlé pomoci nelze využít k účasti na společných operacích nebo pilotních projektech. Umístění pohraničních jednotek rychlé reakce na území žádajícího státu na rozdíl od společné operace, nevyžaduje žádnou odbornou přípravu ani výcvik, protože členy těchto jednotek jsou specializovaní odborníci, kteří zaplní mezery v oblasti kontroly a ostrahy, kterou vykonává vnitrostátní pohraniční stráž žádajícího státu. Doba umístění pohraničních jednotek rychlé reakce bude navíc v běžných podmínkách delší než průměrná doba trvání společných operací a náklady na společné operace, kterých se účastní příslušníci jednotek společné pomoci FRONTEX na rozdíl od nákladů na umístění pohraničních jednotek rychlé reakce, které nese výhradně Společenství, obvykle spolufinancují členské státy. To zjevně nevylučuje, že by příslušníci pohraniční stráže, jež jsou na seznamu pohraničních jednotek rychlé reakce, zároveň nemohli být součástí obecné sítě odborníků, kteří jsou agentuře k dispozici pro účast v jednotkách společné pomoci FRONTEX.2. CÍLHlavním cílem Společenství v oblasti vnějších hranic je vytvoření integrované správy


text: hranic, což zajistí vysokou a jednotnou úroveň kontroly osob a ostrahy vnějších hranic. Tento cíl považovaný za základní předpoklad pro existenci oblasti svobody, bezpečnosti a práva vyžaduje mimo jiné, jak předpokládá čl. 62 odst. 2 a) Smlouvy o ES, společná pravidla ohledně norem a postupů, které musí členské státy dodržovat při provádění kontrol osob na vnějších hranicích.Právní ustanovení Schengenského acquis o vnějších hranicích byla po přijetí kodexu Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob[5] Evropským parlamentem a Radou přepracována a aktualizována.Obdobně byl po zřízení agentury zaveden mechanismus Společenství pro koordinaci operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států, čímž se operativně posílilo řádné provádění společných ustanovení zakotvených ve výše uvedeném kodexu Společenství.Dalším krokem je rozvoj evropského integrovaného systému správy hranic. Z toho důvodu je cílem tohoto návrhu nařízení odpovídajícím způsobem zvýšit účinnost operativních činností, které probíhají v rámci agentury, a dále podporovat solidaritu mezi členskými státy a Společenstvím v oblasti vnějších hranic, a to následujícím způsobem:a) zřízením mechanismu pro vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a zavedením ustanovení, která agentuře umožní sestavit a umístit pohraniční jednotky rychlé reakce, které tvoří příslušníci vnitrostátní pohraniční stráže členských států. Tyto jednotky mohou být dočasně umístěny v žádajícím státě, který čelí naléhavé situaci, zejména přílivu velkého množství státních příslušníků třetí země usilujících o nezákonný vstup do Evropské unie na určitých místech vnějších hranic ab) zavedením společných ustanovení o úkolech hostujících příslušníků pohraniční stráže jiných členských států za účelem jejich účasti na společných operacích nebo jejich umístění coby členů pohraničních jednotek rychlé reakce v žádajícím členském státě.Návrh nařízení se v podstatě skládá ze dvou částí. První část se týká zavedení mechanismu k vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce, jejich úkolů a financování. Druhá část pozměňuje nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 za účelem zařazení pohraničních jednotek rychlé reakce do rámce agentury.2.1. Pohraniční jednotky rychlé reakceJe třeba podotknout, že každý členský stát může sám rozhodnout, zda se chce aktivně zapojit do pohraničních jednotek rychlé reakce tím, že k vytvoření těchto jednotek poskytne příslušníky pohraniční stráže či nikoli. Pohraniční jednotky rychlé reakce mohou být navíc v členském státě umístěny pouze na jeho žádost. Návrh nařízení však definuje úkoly související s kontrolou osob a ostrahou na vnějších hranicích, které hostující příslušníci pohraniční stráže a členové musejí být schopni plnit. Toto vymezení úkolů je nezbytné pro to, aby úspěch společných operací na vnějších hranicích a umístění pohraničních jednotek rychlé reakce nezávisel na velmi rozdílných vnitrostátních právních předpisech členských států, které upravují rozsah, v jakém se mohou hostující pohraniční stráže podílet na činnostech souvisejících s kontrolou a ostrahou vnějších hranic, jak to ostatně funguje v současné době.Je to důležité také z hlediska efektivity nákladů. Pokud se Společenství zaváže k tomu, že zorganizuje a uhradí umístění specializovaných příslušníků pohraniční stráže z jiných členských států na území žádajícího státu s cílem pomoci mu s plněním úkolu souvisejících s kontrolou a ostrahou jeho vnějších hranic, pak by tito odborníci měli být rozmístěni co nejúčinnějším způsobem, tj. měli by se účastnit činností souvisejících s kontrolou a ostrahou rovnocenně s vnitrostátními útvary pohraniční stráže příslušného členského státu.Pokud jde o


text: pohraniční jednotky rychlé reakce, návrh předpokládá sestavení seznamu příslušníků vnitrostátní pohraniční stráže, které jsou členské státy ochotny poskytnout agentuře za účelem jejich umístění na území žádajícího členského státu v podmínkách vyžadujících zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích tohoto členského státu. Příslušníci pohraniční stráže, kteří slouží v pohraničních jednotkách rychlé reakce, nezískají postavení zaměstnanců agentury, ale zůstanou příslušníky příslušné vnitrostátní pohraniční stráže a budou tak představovat stálou síť odborníků, které může agentura povolat v případě, že obdrží žádost o umístění pohraničních jednotek rychlé reakce. Členské státy, které oznámily, že jsou ochotny agentuře poskytnout příslušníky pohraniční stráže ke zřízení pohraničních jednotek rychlé reakce, tak učiní za účelem jejich krátkodobého umístění v jiném členském státě a k pravidelné odborné přípravě a výcviku v souladu s ročním plánem. Náklady související s účastí příslušníků pohraničních jednotek rychlé reakce, s výjimkou pravidelného platu, hradí agentura[6].Agentura s cílem zajistit, aby členové pohraničních jednotek rychlé reakce dosahovali stejné úrovně odbornosti ohledně záležitostí souvisejících s kontrolou hranic a byli schopni účinně spolupracovat v krizových situacích, nabízí členům pohraničních jednotek rychlé reakce základní a další odbornou přípravu. V případě, že agentura členy jednotky požádá, aby se těchto činností a také umístění na území členského státu účastnili, musí tak učinit. Členové jednotky obdrží od agentury po dobu odborné přípravy, výcviku a umístění denní příspěvky. Agentura může v rámci pohraničních jednotek rychlé rekce[7] nabývat technické zařízení pro kontrolu a ostrahu vnějších hranic.Jak z návrhu vyplývá, může členský stát, který čelí situaci vyžadující zvýšenou technickou a operativní pomoc na vnějších hranicích, požádat agenturu, aby na jeho území dočasně rozmístila jednu či více pohraničních jednotek rychlé reakce. Před tím, než agentura o žádosti rozhodne, posoudí situaci na vnějších hranicích žádajícího státu na základě příslušných informací, který ji tento nebo jiný členský stát poskytl. V případně nutnosti může agentura za tímto účelem vykonat speciální hodnotící misi. Využije také své obecné a cílené analýzy rizik. Z navrhovaného znění článku 8a nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 vyplývá, že agentura nemá povinnost umístit bezpodmínečně pohraniční jednotky rychlé reakce za všech okolností. Rozhodnutí bude záviset na závažnosti situace. V některých případech může místo toho výkonný ředitel agentury rozhodnout, že za účelem vyřešení problémů, které se na vnějších hranicích vyskytly, poskytne agentura žádajícímu členskému státu pomoc v oblasti koordinace s ostatními členskými státy . Výkonný ředitel může rovněž rozhodnout, že žádajícímu členskému státu poskytne vlastní odborníky k poradenským účelům. Umístění pohraničních jednotek rychlé reakce tak bude vyhrazeno pro vážnější situace, kdy se jiné prostředky pomoci budou zdát jako nedostatečné.Výkonný ředitel rozhodne o žádosti do pěti pracovních dnů ode dne jejího podání a o tomto rozhodnutí, které bude obsahovat hlavní odůvodnění, uvědomí písemně žádající členský stát a správní radu agentury.V případě, že se výkonný ředitel rozhodně žádosti vyhovět, bude vypracován operační plán, v němž bude podrobně uvedena doba trvání umístění pohraničních jednotek rychlé reakce, přesné zeměpisné polohy, kde budou použity, úkoly těchto jednotek, jejich složení a počet, úkoly, které na ně byly delegovány, dále jejich postavení v rámci řídících struktur a jména a hodnosti velitelů jednotek z řad vnitrostátní


text: pohraniční stráže žádajícího členského státu. Je třeba poznamenat, že aktuální složení pohraničních jednotek rychlé reakce se bude lišit případ od případu v závislosti na situaci a potřebách na místě. Všechny změny a aktualizace operačního plánu navržené žádajícím členským státem nebo styčnou osobou agentury musí schválit výkonný ředitel a žádající členský stát.Pohraniční jednotky rychlé reakce, které mají být umístěny, budou přizpůsobeny konkrétní situaci v žádajícím členském státě. Jednotky budou umístěny do pěti pracovních dnů ode dne schválení operačního plánu.Styčná osoba jmenovaná výkonným ředitelem z řad zaměstnanců agentury doprovází pohraniční jednotky rychlé reakce při jejich umístění na území žádajícího státu. Styčná osoba zastupuje agenturu vůči členům jednotek a také vůči členskému státu, v němž jsou umístěny. Tato osoba má postavení pozorovatele a podává agentuře zprávy o všech aspektech umístění.Styčná osoba:- jedná jako spojovací článek mezi agenturou a hostitelským členským státem;- jedná jako spojovací článek mezi agenturou a členy pohraničních jednotek rychlé reakce a zároveň poskytuje jménem agentury pomoc ve všech záležitostech týkajících se podmínek pro umístění členů v jednotkách;- monitoruje provádění operačního plánu;- posuzuje důsledek umístění jednotek.Hostitelský členský stát informuje styčnou osobu o všech rozhodnutích, která jeho orgány v souvislosti s pohraničními jednotkami rychlé reakce přijmou.Po dobu umístění pohraničních jednotek rychlé reakce hradí agentura veškeré jejich cestovní náklady a náklady na ubytování, stejně jako náklady styčné osoby. Pohraničním jednotkám rychlé reakce velí žádající členský stát. Členové jednotek po dobu svého umístění nepřijímají žádné rozkazy od členských států jejich původu.2.2. Úkoly hostující pohraniční stráže a členů pohraničních jednotek rychlé reakce týkající se kontroly osob a ostrahy na vnějších hranicíchPrávní postavení hostující pohraniční stráže určitého členského státu působící v jiném členském státě se v současné době v každém státě zásadním způsobem liší. V některých členských státech existuje možnost delegovat na tyto příslušníky pohraniční stráže celou řadu úkolů, zatímco v jiných členských státech lze na hostující příslušníky pohraniční stráže převést pouze minimum úkolů.Vzhledem k tomu, že kontrola osob na vnějších hranicích se řídí právními předpisy Společenství a že agentura Společenství koordinuje operativní spolupráci mezi členskými státy na vnějších hranicích, nelze již stávající právní postavení hostujících příslušníků pohraniční stráže, které se řídí vnitrostátními právními předpisy, považovat za dostatečné, aby dosáhlo žádoucích výsledků.Pokud například hostující příslušníci pohraniční stráže, kteří se účastní společné operace koordinované agenturou v členském státě A, nemohou kontrolovat osoby na hraničních přechodech, ale musí zůstat v pozici pozorovatelů, zatímco v sousedním členském státě B ti stejní příslušníci pohraniční stráže, kteří se účastní stejného druhu společné operace, takové kontroly provádět mohou, potom výsledek těchto dvou společných operací bude úplně odlišný, ať už z hlediska efektivity nákladů anebo podpory spolupráce mezi příslušníky vnitrostátní pohraniční stráže členských státu na evropské úrovni. To se samozřejmě týká umístění pohraničních jednotek rychlé reakce v členských státech.Obdobně je nutné vytvořit seznam úkolů, které lze delegovat na hostující příslušníky pohraniční stráže jiného členského státu. Návrh nařízení však výslovně omezuje rozsah harmonizace úkolů týkajících se kontroly a ostrahy vnějších hranic, které hostující příslušníci pohraniční stráže a členové pohraničních jednotek rychlé reakce mohou plnit, při společné operaci koordinované agenturou a při umístění pohraničních jednotek


text: rychlé reakce v rámci agentury na území žádajícího členského státu.Úkoly, které hostující příslušníci pohraniční stráže a členové pohraničních jednotek rychlé reakce mají plnit v rámci účasti na společných operacích koordinovaných agenturou a umístění na území žádajícícho státu, jsou tyto:Pokud jde o kontrolu osob na vnějších hranicích:1. kontrolovat cestovní doklady všech osob překračujících hranici s cílem ověřit platnost a pravost těchto dokladů a zjistit totožnost těchto osob;2. používat technická zařízení ke kontrole cestovních dokladů podle písm. a);3. navázat se všemi osobami překračujícími hranice rozhovor s cílem zjistit účel a okolnosti cesty a také zda tyto osoby disponují dostatečnými prostředky na živobytí a požadovanými doklady;4. kontrolovat, zda tyto osoby nemají záznam o odepření vstupu v rámci Schengenského informačního systému (SIS);5. opatřit cestovní doklad razítkem podle článku 10 kodexu Společenství, a to při vstupu i odchodu ze země;6. zjistit způsob dopravy osob překračujících hranice a předměty v jejich vlastnictví, v souladu s vnitrostátními předpisy hostitelského členského státu.Pokud jde o ostrahu vnějších hranic:7. využívat technické prostředky k monitorování oblasti vnějších hranic;8. podílet se na pěších a motorizovaných hlídkách v blízkosti vnějších hranic hostitelského členského státu;9. zabránit osobám v nezákonném překročení vnějších hranic hostitelského členského státu v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu.Komise považuje za nezbytné, aby hostující příslušníci pohraniční stráže, kteří se účastní společných operací koordinovaných agenturou, a členové pohraničních jednotek rychlé reakce umístění v žádajícím státě, tyto úkoly plnili. Úkoly se odvíjí od společných ustanovení o kontrolách osob a ostraze vnějších hranic, jak stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob.Hostující členové pohraniční stráže a členové pohraničních jednotek rychlé reakce jsou navíc oprávněni používat vlastní uniformu, ale s odznakem, který zřetelně signalizuje, že se účastní společné operace/ umístění pohraničních jednotek rychlé reakce. Vystaví jim také doklad totožnosti prokazující skutečnost, že jsou oprávněni plnit výše uvedené úkoly.Problematika trestněprávní a civilněprávní odpovědnosti hostujících příslušníků pohraniční stráže a členů pohraničních jednotek rychlé reakce po dobu trvání jejich služby v jiném členském státě, než v tom, jehož jsou státními příslušníky, je rovněž upravena, a to podle vzoru rámcového rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o společných vyšetřovacích týmech[8].Úkoly, které mají plnit hostující příslušníci pohraniční stráže a členové pohraničních jednotek rychlé reakce, nesouvisejí se společnými návratovými operacemi, protože úloha agentury v tomto ohledu je omezena na poskytování nezbytné podpory členským státům při organizování společných návratových operací. Tento návrh navíc řeší způsob integrace hostujících příslušníků pohraniční stráže a členů pohraničních jednotek rychlé reakce do systému vnitrostátní pohraniční stráže hostujícího členského státu po dobu trvání společné operace nebo po dobu umístění těchto jednotek na území tohoto členského státu. Ve většině případů se povaha společných návratových operací a pravomocí potřebných k jejich provedení výrazně liší od výše uvedených společných operací na vnějších hranicích a vyžadovala by jiný právní rámec.3. PROVÁDĚNÍPohraniční jednotky rychlé reakce sestaví agentura v úzké spolupráci se členskými státy. Agentura nese odpovědnost za řízení jednotek, ať už z hlediska administrativního (vedení seznamu příslušníků pohraniční stráže, kteří jsou k dispozici, a organizování jejich specializované odborné přípravy) anebo pokud jde o přijímání všech rozhodnutí o umístění jednotek


text: v žádajících členských státech.Ustanovení definující úkoly související s kontrolou osob a ostrahou vnějších hranic, které plní hostující příslušníci pohraniční stráže a členové pohraničních jednotek rychlé reakce, se provedou v rámci operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států na základě koordinace ze strany agentury.4. FINANCOVÁNÍNáklady na vytvoření a provoz pohraničních jednotek rychlé reakce včetně odborné přípravy, výcviku a umístění jsou hrazeny z rozpočtu agentury.5. VOLBA PRÁVNÍHO ZÁKLADUPrávním základem tohoto nařízení, jehož bezprostředním cílem je dále posílit účinnost operativní spolupráce členských států v oblasti kontrol osob na vnějších hranicích a podpořit solidaritu mezi členskými státy a Společenstvím v této oblasti, jsou čl. 62 odst. 2 písm. a) a článek 66 Smlouvy o založení Evropského společenství.6. SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITAHlava IV – vízová, azylová a přistěhovalecká politika a jiné politiky týkající se volného pohybu osob svěřuje pravomoci v této oblasti Společenství. Odpovědnost však musí být sdílena podle článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství. ,tj. pokud činnost prováděná na úrovni Společenství poskytuje zjevné výhody oproti provádění na úrovni členského státu, z důvodu rozsahu nebo účinku navrhované činnosti. Tento návrh nařízení uvedená kritéria splňuje.SubsidiaritaJednotlivé členské státy nemohou zajistit, aby právní předpisy o delegaci úkolů na hostující příslušníky pohraniční stráže jiných členských států za účelem jejich účasti na společných operacích na vnějších hranicích koordinovaných agenturou a k rozmístění na území žádajícího státu byly soudržné a harmonizované. K zajištění dostatečné míry harmonizace je proto nezbytný právní akt Společenství.Stejně tak vytvoření a řízení pohraničních jednotek rychlé reakce nelze realizovat na úrovni členských států, ale vyžaduje akci a koordinaci ze strany Společenství.ProporcionalitaNařízení stanoví společná pravidla o delegaci úkolů na hostující příslušníky pohraniční stráže jiných členských států za účelem jejich účasti na společných operacích na vnějších hranicích koordinovaných agenturou a k umístění pohraničních jednotek rychlé reakce na území žádajícího členského státu. Nařízení také stanoví zřízení pohraničních jednotek rychlé reakce. Tyto záležitosti se musí řídit jasnými a jednotnými pravidly uvedenými v nařízení, které je vhodným nástrojem ke změně nařízení o založení agentur Společenství. Toto nařízení nejde nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů. 2006/0140 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se zřizuje mechanismus k vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2007/2004, pokud se jedná o tento mechanismusEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. a) a článek 66 této Smlouvy,s ohledem na návrh Komise[9],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[10],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[11],vzhledem k těmto důvodům:(1) Dne 26. října 2004 přijala Rada nařízení (ES) č. 2007/2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (agentura FRONTEX, dále jen „agentura“).(2) Členský stát, který čelí okolnostem vyžadujícím zvýšenou technickou a operativní pomoc na svých vnějších hranicích může, aniž by byl dotčen čl. 64 odst. 2 Smlouvy o ES a podle článku 8 nařízení (ES) č. 2007/2004 požádat agenturu o pomoc v podobě koordinace v případě, že se účastní více států, a/nebo umístění odborníků agentury s cílem podpořit


text: své příslušné orgány.(3) S ohledem na kritické situace, kterým jsou členské státy občas vystaveny na svých vnějších hranicích, zejména v případě přílivu velkého počtu příslušníků třetích zemí usilujících o nezákonný vstup do Evropské unie přes určitá místa vnější hranice, se stávající možnosti poskytnout účinnou praktickou pomoc při kontrole osob a ostraze vnějších hranic na evropské úrovni nepovažují za dostatečné.(4) Členský stát by měl kromě toho mít možnost v rámci agentury požádat, aby na jeho území byly rozmístěny pohraniční jednotky rychlé reakce, které tvoří speciálně vyškolení odborníci z jiných členských států, a dočasně tak poskytli pomoc jeho vnitrostátní pohraniční stráži.(5) Z toho důvodu by měl být zřízen mechanismus pro vytvoření pohraničních jednotek rychlé reakce.(6) Za účelem účinné spolupráce s vnitrostátní pohraniční stráží by odborníci měli být schopni plnit úkoly související s kontrolou osob a ostrahou vnějších hranic po dobu svého umístění v členském státě žádajícím pomoc.(7) Obdobně je třeba zvýšit účinnost společných operací koordinovaných agenturou tím, že se hostujícím příslušníkům pohraniční stráže jiných členských států umožní dočasně po dobu jejich rozmístění v žádajícím členském státě plnit úkoly související s kontrolou osob a ostrahou vnějších hranic.(8) Je proto nezbytné do nařízení (ES) č. 2007/2004 vložit nová ustanovení o úkolech hostujících příslušníků pohraniční stráže jiných členských států a speciálně vyškolených odborníků jiných členských států umístěných ve členském státě na jeho žádost v rámci agentury.(9) Nařízení (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.(10) Vzhledem k tomu, že cílů tohoto nařízení, konkrétně zavedení společné legislativy týkající se úkolů, které mají plnit hostující příslušníci pohraniční stráže jiných členských států a zřízení jednotek složených z expertů z jiných členských států, které se umísťují na žádost určitého členského státu na jeho území, nelze dosáhnout na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření podle zásady subsidiarity, jak stanoví článek 5 Smlouvy o ES. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekročí toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.(11) Toto nařízení zohledňuje základní práva a dodržuje zásady uvedené v čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a zásady vyjádřené v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a také v Listině základních práv Evropské unie.(12) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES[12] o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.(13) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES[13] a 2004/860/ES[14].(14) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska,