text:
na rok 2020, poslední rok stávajícího období víceletého finančního rámce.
 Komise navrhuje kompenzovat navrhované posílení výdajů v okruhu 4 vůči nepřidělenému rozpětí, které je k dispozici v rámci výdajového stropu okruhů 5 (Administrativa) a 2 (Udržitelný růst: přírodní zdroje).
 Po kompenzaci by v rámci výdajového stropu okruhu 2 (Udržitelný růst: přírodní zdroje) nadále zůstalo k dispozici rozpětí ve výši 48,7 milionu EUR.
 V rámci ostatních výdajových stropů nezůstane žádné rozpětí.
 Celkový strop závazků za celý víceletý finanční rámec by zůstal nezměněn.
 4.DALŠÍ ÚDAJE
 Evropský parlament a Rada se upozorňují na skutečnost, že v souladu s čl. 13 odst. 1 poslední větou nařízení o víceletém finančním rámci nesmí k vyhlášení tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie dojít později než ke zveřejnění návrhu opravného rozpočtu č. 5/2020.
 Návrh
 ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 o uvolnění prostředků z rozpětí pro nepředvídané události na rok 2020 za účelem pokračování humanitární pomoci pro uprchlíky v Turecku
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
 s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení
 5
 , a zejména na bod 14 uvedené dohody,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Článkem 13 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013
 6
 bylo vytvořeno rozpětí pro nepředvídané události ve výši až 0,03 % hrubého národního důchodu Unie.
 (2) V souladu s článkem 6 nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013 vypočítala Komise absolutní výši rozpětí pro nepředvídané události na rok 2020
 7
 .
 (3) Poté, co přezkoumala veškeré ostatní finanční možnosti reakce na nepředvídané události v rámci stropu závazků pro rok 2020 u okruhu 4 (Globální Evropa) víceletého finančního rámce, a vzhledem k tomu, že v roce 2020 nejsou za účelem reakce na takové okolnosti k dispozici žádné jiné zvláštní nástroje, je nezbytné za účelem řešení naléhavé potřeby poskytnutí humanitární pomoci uprchlíkům v Turecku uvolnit prostředky z rozpětí pro nepředvídané události zvýšením prostředků na závazky v souhrnném rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2020 nad rámec stropu okruhu 4 víceletého finančního rámce.
 (4) S ohledem na tuto velmi specifickou situaci je splněna podmínka krajnosti podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013.
 (5) Toto rozhodnutí souvisí s financováním zahrnutým v opravném rozpočtu č. 5 k souhrnnému rozpočtu Evropské unie na rok 2020. Pro zajištění souladu s uvedeným opravným rozpočtem by se toto rozhodnutí mělo použít ode dne přijetí,
 PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Ve prospěch souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2020 se nad rámec stropu závazků v okruhu 4 víceletého finančního rámce (Globální Evropa) uvolňují prostředky z rozpětí pro nepředvídané události ve výši 481 572 239 EUR, a to za účelem krytí prostředků na závazky.
 Článek 2
 Částka 481 572 239 EUR uvedená v článku 1 se kompenzuje vůči rozpětím v rámci stropu závazků pro rozpočtový rok 2020 u těchto okruhů víceletého finančního rámce:
 a)okruh 5 (Administrativa): 16 248 368 EUR;
 b)okruh 2 (Udržitelný růst: přírodní zdroje): 465 323 871


text:
EUR.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne ... [datum přijetí**].
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda/předsedkyně
 [**Datum vloží Parlament před vyhlášením v Úředním věstníku.]
 (1)
 Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884.
 (2)
 COM(2020) 173, 2.4.2020.
 (3)
 COM(2020) 421, 3.6.2020.
 (4)
 Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.
 (5)
 Úř. věst. C 373, 20.12.2013, s. 1.
 (6)
 Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 884).
 (7)
 Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu – Technická úprava v souvislosti se zvláštními nástroji pro rok 2020 (COM(2020) 173, 2.4.2020).

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0350
 Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 43/2009, pokud jde o rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb /* KOM/2009/0350 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 8.7.2009KOM(2009) 350 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 43/2009, pokud jde o rybolovná práva a související podmínky pro některé populace rybDŮVODOVÁ ZPRÁVANařízení Rady (ES) č. 43/2009 stanoví na rok 2009 rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů.Vzhledem k tomu, že některé skupiny plavidel byly nařízením Rady (ES) č. [..]/2009 vyloučeny z oblasti působnosti režimu intenzity podle nařízení (ES) č. 1342/2008, je nezbytné upravit maximální přípustnou intenzitu rybolovu přidělenou členským státům v příloze IIa nařízení (ES) č. 43/2009.Dne 6. dubna 2009 přijala Rada nařízení (ES) č. 302/2009 o víceletém plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, o změně nařízení (ES) č. 43/2009 a o zrušení nařízení (ES) č. 1559/2007. Podle článku 9 uvedeného nařízení Rada určí a rozdělí mezi členské státy maximální počet návnadových člunů a člunů lovících na vlečnou šňůru, které jsou oprávněny aktivně lovit tuňáka obecného v Atlantiku, počet plavidel aktivně lovících tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu a chovu a počet pobřežních návnadových člunů, plavidel lovících na dlouhý vlasec a plavidel lovících na šňůru bez prutu, které aktivně loví tuňáka obecného ve Středozemním moři. Rada navíc rozhodne o rozdělení kvóty Společenství na tuňáka obecného mezi členské státy.Za účelem získání většího množství vědeckých informací o druhu krunýřovka, který má zásadní význam pro mořské ekosystémy v Antarktidě, je vhodné provést do právních předpisů Společenství řadu nejnovějších doporučení Vědeckého výboru pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (CCAMLR), jež tento výbor předložil na svém zasedání v roce 2008. Cílem těchto doporučení je zajistit v oblasti úmluvy CCAMLR v rámci rybolovu krunýřovky 100% přítomnost pozorovatelů.Návrh, jenž předložili zástupci Evropského společenství, Faerských ostrovů, Grónska, Islandu, Norska a Ruské federace na zasedání v Londýně ve dnech 9. až 11. února 2009, který se týká řízení odlovu okouníka v Irmingerově moři a přilehlých vodách v oblasti úmluvy NEAFC v roce 2009 a který následně schválily strany Úmluvy pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC), by měl být proveden do právních předpisů Společenství. Jelikož uvedená dohoda platí po celý rok 2009, měla by se uplatňovat se zpětnou platností od 1. ledna 2009.Závěry zasedání smíšeného výboru EU-Grónsko ze dne 25. listopadu 2008 v Kodani, pokud jde o podíl ES na odlovu okouníka ve vodách Grónska oblastí ICES V a XIV, by měly být provedeny do právních předpisů Společenství. Protože ujednání uzavřené s Grónskem je spojeno s dohodou NEAFC o řízení odlovu okouníka v Irmingerově moři, měly by závěry zasedání smíšeného výboru EU-Grónsko rovněž být provedeny se zpětnou platností od 1. ledna 2009.Návrh, který předložili vedoucí delegace stran Úmluvy pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) (Dánsko za Faerské ostrovy a Grónsko, Evropské společenství, Island, Norsko a Ruská federace) na zasedání


text: v Londýně ve dnech 24. až 27. března 2009, týká se ochrany citlivých mořských ekosystémů před významnými nepříznivými dopady v oblasti upravené předpisy úmluvy NEAFC a který byl následně schválen stranami úmluvy NEAFC, by měl být proveden do právních předpisů Společenství.TAC přijatý pro platýse černého v oblasti řízení vod ES IIa a IV, vodách ES a mezinárodních vodách oblasti VI, pro makrelu obecnou v oblasti řízení VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb a mezinárodních vodách oblasti IIa, XII a XIV a pro kranase v oblasti řízení VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb a mezinárodních vodách oblasti XII a XIV by se měl vztahovat na vody ES i na mezinárodní vody oblasti Vb, aby se zabránilo významným nedostatkům v podávání zpráv. Oblasti řízení pro tento TAC by proto měly být změněny.Účelem tohoto návrhu je zavést nezbytné změny do nařízení (ES) č. 43/2009.Rada se žádá, aby co nejrychleji přijala tento návrh, a umožnila tak rybářům sestavit plán činností pro toto rybolovné období.NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 43/2009, pokud jde o rybolovná práva a související podmínky pro některé populace rybRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky[1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1342/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se stanoví dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací[2], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,s ohledem na nařízení (ES) č. 302/2009 o víceletém plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, o změně nařízení (ES) č. 43/2009 a o zrušení nařízení (ES) č. 1559/2007, a zejména na čl. 9 odst. 3, 4, 5, 7, 8, 9 a 10 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:(1) Nařízení Rady (ES) č. 43/2009[3] stanoví na rok 2009 rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů.(2) Příloha IIa nařízení (ES) č. 43/2009 stanoví pravidla pro řízení intenzity rybolovu v rámci dlouhodobého plánu řízení populací tresky obecné stanoveného nařízením (ES) č. 1342/2008, a zejména v dodatku 1 uvedené přílohy stanoví pro jednotlivé členské státy nejvyšší přípustnou intenzitu rybolovu v kilowattdnech, která se smí vynaložit v příslušných oblastech a v příslušné skupině lovných zařízení. S ohledem na nařízení Rady (ES) č. [..]/2009 o vyloučení některých skupin plavidel z oblasti působnosti režimu intenzity podle kapitoly III nařízení (ES) č. 1342/2008[4] je nezbytné upravit maximální přípustnou intenzitu podle dodatku 1 přílohy IIA nařízení (ES) č. 43/2009 tak, že se Španělsku odečte 590 583 kilowattdní ve skupině intenzity TR1 v oblasti d) a Švédsku se odečte 148 613 kilowattdní ve skupině intenzity TR2 v zeměpisné oblasti a) a 706 272 kilowattdní ve skupině intenzity TR2 v zeměpisné oblasti b). S ohledem na zpětné uplatňování nařízení (ES) č. [..]/2009 od 1.


text: února 2009 by tyto úpravy měly být použitelné od téhož data.(3) V souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 302/2009 o víceletém plánu obnovy populace tuňáka obecného ve východním Atlantiku a Středozemním moři, o změně nařízení (ES) č. 43/2009 a o zrušení nařízení (ES) č. 1559/2007[5] Rada určí a rozdělí mezi členské státy maximální počet návnadových člunů a člunů lovících na vlečnou šňůru, které jsou oprávněny aktivně lovit tuňáka obecného v Atlantiku, počet plavidel aktivně lovících tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu a chovu a počet pobřežních návnadových člunů, plavidel lovících na dlouhý vlasec a plavidel lovících na šňůru bez prutu, které aktivně loví tuňáka obecného ve Středozemním moři. Rada navíc rozhodne o rozdělení kvóty Společenství na tuňáka obecného mezi členské státy.(4) Za účelem získání většího množství vědeckých informací o druhu krunýřovka, který má zásadní význam pro mořské ekosystémy v Antarktidě, je vhodné provést do právních předpisů Společenství řadu nejnovějších doporučení Vědeckého výboru pro zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě zřízeného v rámci Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (CCAMLR), jež tento výbor předložil na svém zasedání v roce 2008. Cílem těchto doporučení je zajistit v oblasti úmluvy CCAMLR v rámci rybolovu krunýřovky plnou přítomnost pozorovatelů.(5) V rámci dohody o rybolovu s Norskem bylo Společenství dáno k dispozici dalších 750 tun tresky obecné ve vodách Norska oblastí ICES I a II.(6) Návrh, jenž předložili zástupci Evropského společenství, Faerských ostrovů, Grónska, Islandu, Norska a Ruské federace na zasedání v Londýně ve dnech 9. až 11. února 2009, který se týká řízení odlovu okouníka v Irmingerově moři a přilehlých vodách v oblasti úmluvy NEAFC v roce 2009 a který následně schválily strany Úmluvy pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC), by měl být proveden do právních předpisů Společenství. Jelikož uvedená dohoda platí po celý rok 2009, rybolovná práva by se měla uplatňovat zpětně od 1. ledna 2009.(7) Závěry zasedání smíšeného výboru EU-Grónsko ze dne 25. listopadu 2008 v Kodani, pokud jde o podíl Společenství na odlovu okouníka ve vodách Grónska oblastí ICES V a XIV, by měly být provedeny do právních předpisů Společenství. Jelikož dohoda uzavřená s Grónskem je spojena s dohodou NEAFC o řízení odlovu okouníka v Irmingerově moři a přilehlých vodách, opatření přijatá pro provádění závěrů zasedání smíšeného výboru EU-Grónsko by se měla rovněž uplatňovat se zpětným účinkem ode dne 1. ledna 2009.(8) Celkový přípustný odlov (TAC) přijatý pro platýse černého v oblasti řízení vod ES IIa a IV, vodách ES a mezinárodních vodách oblasti VI, pro makrelu obecnou v oblasti řízení VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb a mezinárodních vodách oblasti IIa, XII a XIV a pro kranase v oblasti řízení VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb a mezinárodních vodách oblasti XII a XIV, by se měl vztahovat na vody ES a na mezinárodní vody oblasti Vb, aby se zabránilo významným nedostatkům v podávání zpráv. Oblasti řízení pro tyto TAC by proto měly být zodpovídajícím způsobem změněny.(9) Návrh, jenž předložili vedoucí delegace stran Úmluvy pro rybolov


text: v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) (Dánsko za Faerské ostrovy a Grónsko, Evropské společenství, Island, Norsko a Ruská federace) na zasedání v Londýně ve dnech 24. až 27. března 2009, který se týká ochrany citlivých mořských ekosystémů před významnými nepříznivými dopady v oblasti upravené předpisy NEAFC a následně byl schválen stranami úmluvy NEAFC, by měl být proveden do právních předpisů Společenství.(10) Nařízení (ES) č. 43/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Změny nařízení (ES) č. 43/2009Nařízení (ES) č. 43/2009 se mění takto:1) Vkládá se nová kapitola VIIIa, která zní:„Kapitola VIIIaOznačování zmrazených ryb ulovených v oblasti úmluvy NEAFC plavidly Společenství nebo plavidly třetích zemíČlánek 39aOznačování zmrazených rybVšechny ryby ulovené v oblasti úmluvy NEAFC se po zmrazení označí zřetelně čitelným štítkem nebo razítkem. Na štítku či razítku, které se připevní na každou krabici či blok zmrazených ryb, se uvede druh, datum odlovu, podoblast a divize ICES, kde byl úlovek odloven, a název plavidla, které ryby ulovilo.“2) V článku 48 se vkládá odstavec 1a, který zní:„1a. Každé plavidlo, které se podílí na rybolovu krunýřovky uvedeném v článku 49, má po celou dobu rybolovných činností v průběhu rybolovného období na palubě alespoň jednoho vědeckého pozorovatele, jenž byl jmenován v souladu s programem CCAMLR pro mezinárodní vědecké pozorování nebo splňuje požadavky v rámci uvedeného programu.“3) V článku 50 se zrušuje odstavec 4.4) Vkládají se nové články 91a až 91f, které znějí:„ Článek 91aMaximální počet plavidel lovících tuňáka obecného ve východním AtlantikuMaximální počet návnadových člunů Společenství a člunů s vlečnými šňůrami oprávněných aktivně lovit tuňáka obecného o velikosti v rozpětí od 8 kg nebo 75 cm do 30 kg nebo 115 cm ve východním Atlantiku a rozdělení tohoto maximálního počtu mezi členské státy jsou stanoveny takto:Španělsko | 63 |Francie | 44 |Článek 91bOmezení odlovu tuňáka obecného ve východním Atlantiku1. V rámci omezení odlovů stanovených v příloze ID jsou omezení odlovů pro tuňáka obecného o velikosti v rozpětí od 8 kg nebo 75 cm do 30 kg nebo 115 cm použitelná pro oprávněná plavidla Společenství uvedená v článku 91a a rozdělení těchto omezení odlovů mezi členské státy jsou stanovena (v tunách) takto:Španělsko | 599,3 |Francie | 269,3 |ES | 868,6 |2. V rámci omezení odlovů podle odstavce 1 se omezení odlovu tuňáka obecného o hmotnosti nejméně 6,4 kg nebo o délce nejméně 70 cm pro plavidla lovící na návnadu o celkové délce nepřesahující 17 metrů mezi plavidly Společenství uvedenými v článku 91a a rozdělení tohoto omezení odlovu mezi členské státy stanoví takto (v tunách):Francie | 45[6] |ES | 45 |Článek 91cMaximální počet plavidel lovících tuňáka obecného ve Středozemním moři použitelný pro drobný pobřežní rybolov ve SpolečenstvíMaximální počet rybářských plavidel Společenství provozujících drobný pobřežní rybolov oprávněných aktivně lovit tuňáka obecného o velikosti v rozpětí od 8 kg nebo 75 cm do 30 kg nebo 115 cm ve Středozemním moři a rozdělení tohoto maximálního počtu mezi členské státy jsou stanoveny takto:Španělsko | 139 |Francie | 86 |Itálie | 35 |Kypr | 25 |Malta | 89 |ES | 374 |Článek 91dOmezení odlovu tuňáka obecného ve Středozemním moři použitelná pro


text: drobný pobřežní rybolov ve SpolečenstvíV rámci omezení odlovů stanovených v příloze ID je omezení odlovu pro tuňáka obecného o hmotnosti mezi 8 kg a 30 kg přidělené drobnému pobřežnímu rybolovu ve Společenství zaměřenému na čerstvé ryby a prováděnému návnadovými čluny, plavidly lovícími na dlouhý vlasec a plavidly lovícími na šňůru bez prutu ve Středozemním moři, uvedenými v článku 91c, a rozdělení tohoto omezení odlovu mezi členské státy stanoveno (v tunách) takto:Španělsko | 82,3 |Francie | 71,8 |Itálie | 63,5 |Kypr | 2,3 |Malta | 5,3 |ES | 225,2 |Článek 91eMaximální počet plavidel lovících tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu nebo chovuMaximální počet rybářských plavidel Společenství aktivně lovících tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu nebo chovu oprávněných lovit tuňáka obecného o velikosti v rozpětí od 8 kg nebo 75 cm do 30 kg nebo 115 cm a rozdělení tohoto maximálního počtu mezi členské státy jsou stanoveny takto:Itálie | 68 |ES | 68 |Článek 91fOmezení odlovů pro tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu nebo chovuV rámci omezení odlovů podle přílohy ID se omezení odlovu tuňáka obecného o hmotnosti 8 až 30 kg přidělená plavidlům Společenství lovících tuňáka obecného v Jaderském moři za účelem výkrmu nebo chovu podle článku 91e a rozdělení tohoto omezení odlovu mezi členské státy stanoví takto (v tunách):Itálie | 63,5 |ES | 63,5“. |5) Příloha IA se mění takto:a) Údaj týkající se druhu platýs černý ve vodách ES oblastí IIa a IV, vodách ES a mezinárodních vodách oblasti VI se nahrazuje tímto:„Druh: | Platýs černý Reinhardtius hippoglossoides | Oblast: | Vody ES oblastí IIa a IV; vody ES a mezinárodní vody oblastí Vb a VI (GHL/2A-C46) |Dánsko | 4 | Analytický TAC. Použije se článek 3 nařízení (ES) č. 847/96. Použije se článek 4 nařízení (ES) č. 847/96. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96. |Německo | 7 |Estonsko | 4 |Španělsko | 4 |Francie | 69 |Irsko | 4 |Litva | 4 |Polsko | 4 |Spojené království | 270 |ES | 720 | (1) |TAC | Nepoužije se |(1) Z toho je 350 tun přiděleno Norsku a má být uloveno ve vodách ES oblastí ICES IIa a VI. V oblasti ICES VI toto množství může být odloveno pouze na dlouhé lovné šňůry.“ |b) Údaj týkající se druhu makrela obecná v oblastech ICES VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb, mezinárodních vodách oblasti IIa, XII a XIV se nahrazuje tímto:„Druh: | Makrela obecná Scomber scombrus | Oblast: | VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe; vody ES a mezinárodní vody oblasti Vb; mezinárodní vody oblastí IIa, XII a XIV (MAC/2CX14-) |Německo | 19 821 | Analytický TAC. Článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Článek 4 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96. |Španělsko | 20 |Estonsko | 165 |Francie | 13 216 |Irsko | 66 070 |Lotyšsko | 122 |Litva | 122 |Nizozemsko | 28 905 |Polsko | 1 396 |Spojené království | 181 694


text: |ES | 311 531 |Norsko | 12 300 | (1) |Faerské ostrovy | 4 798 | (2) |TAC | 511 287 | (3) |(1) Může být odloveno výhradně v oblastech ICES IIa, VIa (severně od 56o30' s. š.), IVa, VIId, VIIe, VIIf a VIIh. (2) Lze odlovit ve vodách ES oblasti ICES IVa severně od 59° s. š. od 1. ledna do 15. února a od 1. října do 31. prosince. Množství 3 982 tun z kvóty Faerských ostrovů může být v průběhu celého roku odloveno v oblasti ICES VIa severně od 56°30' s. š. (3) TAC sjednán mezi ES, Norskem a Faerskými ostrovy pro severní oblast. |Zvláštní podmínky |V rámci výše uvedených kvót je odlov ve stanovených oblastech omezen na níže uvedená množství a pouze v obdobích od 1. ledna do 15. února a od 1. října do 31. prosince. |Vody ES oblasti IVa (MAC/*04A-C) |Německo | 5 981 |Francie | 3 988 |Irsko | 19 938 |Nizozemsko | 8 723 |Spojené království | 54 829 |ES ES | 93 459“ | " |c) Údaj týkající se druhu kranas v oblastech ICES VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe, vodách ES oblasti Vb, mezinárodních vodách oblasti XII a XIV se nahrazuje tímto:„Druh: | Kranas Trachurus spp. | Oblast: | VI, VII, VIIIa, VIIIb, VIIId a VIIIe; vody ES a mezinárodní vody oblasti Vb; mezinárodní vody oblastí XII a XIV JAX/578/14 |Dánsko | 15 056 | Analytický TAC. Použije se článek 3 nařízení (ES) č. 847/96. Použije se článek 4 nařízení (ES) č. 847/96. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96. |Německo | 12 035 |Španělsko | 16 435 |Francie | 7 952 |Irsko | 39 179 |Nizozemsko | 57 415 |Portugalsko | 1 591 |Spojené království | 16 276 |ES | 165 939 |Faerské ostrovy | 4 061 | (1) |TAC | 170 000 |(1) Lze odlovit pouze v oblastech ICES IV, VIa severně od 56°30' s. š., VIIe, VIIf a VIIh.“ |6) Příloha IB se mění takto:a) Údaj týkající se druhu treska obecná ve vodách Norska oblasti I a II se nahrazuje tímto:„Druh: | Treska obecná Gadus morhua | Oblast: | Vody Norska oblasti I a II (COD/1N2AB.) |Německo | 2 425 | Článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Článek 4 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96. |Řecko | 301 |Španělsko | 2 706 |Irsko | 301 |Francie | 2 226 |Portugalsko | 2 706 |Spojené království | 9 410 |ES | 20 074 |TAC | 525 000“ |b) Položka týkající se druhu okouník ve vodách ES a mezinárodních vodách oblastí ICES V a ve vodách ES oblastí ICES XII a XIV se nahrazuje tímto:„Druh: | Okouník Sebastes spp. | Oblast:tZone: | Vody ES a mezinárodní vody oblasti V; mezinárodní vody oblastí XII a XIV (RED/51214.) |Estonsko | 210 | Článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Článek 4 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení


text: (ES) č. 847/96. |Německo | 4 266 |Španělsko | 749 |Francie | 398 |Irsko | 1 |Lotyšsko | 76 |Nizozemsko | 2 |Polsko | 384 |Portugalsko | 896 |Spojené království | 10 |ES | 6 992 | (1) |TAC | 46 000 |(1) V oblasti vymezené těmito souřadnicemi nesmí být vyčerpáno více než 70 % kvóty a v téže oblasti v období od 1. dubna do 10. května nesmí být vyčerpáno více než 15 % kvóty. (RED/*5X14.) |Bod číslo | Severní šířka | Západní délka |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | “ |c) Položka týkající se druhu okouník ve vodách Grónska oblastí ICES V a XIV se nahrazuje tímto:„ Druh: | Okouník Sebastes spp. | Oblast: | Vody Grónska oblastí V a XIV (RED/514GRN) |Německo | 4 742 | (1) | Článek 3 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Článek 4 nařízení (ES) č. 847/96 se nepoužije. Použije se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96. |Francie | 24 | (1) |Spojené království | 33 | (1) |ES | 8 000 | (1) (2) (3) |TAC | Nepoužije se |(1) Může být uloveno pouze pomocí pelagických vlečných sítí. Lze lovit na východě nebo na západě. Kvóta může být odlovena v oblasti upravené předpisy NEAFC za předpokladu, že jsou splněny grónské oznamovací podmínky (RED/*51214). (2) 3 000 tun, které se mají ulovit pomocí pelagických vlečných sítí, je přiděleno Norsku a 200 tun je přiděleno Faerským ostrovům. (3) V oblasti vymezené těmito souřadnicemi nesmí být vyčerpáno více než 70 % kvóty a v téže oblasti v období od 1. dubna do 10. května nesmí být vyčerpáno více než 15 % kvóty. (RED/*5-14.) |Bod číslo | Severní šířka | Západní délka |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | “ |7) Dodatek 1 přílohy IIA se mění takto:a) V tabulce a) se sloupec týkající se Švédska nahrazuje tímto:SE |16 609 |738 786 |55 853 |0 |0 |13 155 |22 130 |25 339 |b) V tabulce b) se sloupec týkající se Švédska nahrazuje tímto:SE |286 779 |829 753 |263 772 |0 |0 |80 781 |53 078 |110 468 |c) V tabulce d) se sloupec týkající se Švédska nahrazuje tímto:ES |0 |0 |0 |0 |0 |13 836 |0 |1 402 142 |8) Příloha III se mění takto:a) vkládá se nový bod 9a, který zní:„9a. Zvláštní opatření pro lov okouníka v Irmingerově moři a přilehlých vodách9a.1 Opatření stanovená v tomto bodě 9a se použijí na rybolov okouníka ( Sebastes spp.) v mezinárodních vodách oblasti ICES V a vodách ES oblastí ICES XII a XIV vymezených těmito souřadnicemi


text: (dále jen „oblast ochrany druhu okouník“):Bod číslo | Severní šířka | Západní délka |1 | 64°45 | 28°30 |2 | 62°50 | 25°45 |3 | 61°55 | 26°45 |4 | 61°00 | 26°30 |5 | 59°00 | 30°00 |6 | 59°00 | 34°00 |7 | 61°30 | 34°00 |8 | 62°50 | 36°00 |9 | 64°45 | 28°30 | “ |9a.2 Kromě údajů vyžadovaných podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2791/1999 zaznamenají velitelé rybářských plavidel ve svém lodním deníku každé vplutí do oblasti ochrany druhu okouník a každé vyplutí z této oblasti, jakož i celkové úlovky uložené na palubě. V záznamu se tato oblast označí zvláštním kódem „RCA“.9a.3 Velitelé rybářských plavidel provozujících rybolov v oblasti ochrany druhu okouník podávají zprávu o množství úlovků stanovenou v čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2791/1999 denně po ukončení rybolovných operací příslušného kalendářního dne. Uvedou v ní úlovky na palubě, které byly uloveny od podání poslední zprávy.9a.4 Kromě informací vyžadovaných podle čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2791/1999 sdělí velitelé rybářských plavidel úlovky na palubě ulovené od podání poslední zprávy předtím, než plavidlo vplulo do oblasti ochrany druhu okouník a než z ní vyplulo.9a.5 Zprávy uvedené v bodech 9a.3 a 9a.4 se vypracují v souladu s přílohou I nařízení (ES) č. 1085/2000. Ve zprávách o úlovcích z oblasti ochrany druhu okouník se jako příslušná oblast uvede kód „RCA“.9a.6 Aniž je dotčen článek 39a tohoto nařízení, uvede se na štítku nebo razítku označujícím okouníka uloveného v oblasti ochrany druhu okouník zvláštní kód „RCA“.9a.7 Odběratelé nebo nabyvatelé ryb zajistí, aby se každé množství okouníka uloveného v oblasti ochrany druhu okouník, které se poprvé vykládá v přístavu Společenství nebo překládá, při vykládce nebo překládce zvážilo.9a.8 Je zakázáno používat vlečné sítě o velikosti ok menší než 100 mm.9a.9 Převodní koeficient používaný pro okouníka uloveného v oblasti ochrany okouníka, vykuchaného, bez hlavy, včetně japonské úpravy, činí 1,70.“b) Bod 15.1 se nahrazuje tímto:„15.1. Zakazuje se provádět rybolovné činnosti pomocí vlečných sítí pro lov při dně a pomocí pevného zařízení, včetně tenatových sítí na chytání ryb za žábry a dlouhých lovných šňůr pro lov při dně, v oblastech ohraničených loxodromami postupně spojujícími následující souřadnice, měřeno podle souřadnicového systému WGS84:Část Reykjanésského hřbetu:- 55°04,5327' s. š. 36°49,0135' z. d.- 55°05,4804' s. š. 35°58,9784' z. d.- 54°58,9914′ s. š. 34°41,3634′ z. d.- 54°41,1841' s. š. 34°00,0514' z. d.- 54°00,0' s. š. 34°00,0' z. d.- 53°54,6406′ s. š. 34°49,9842′ z. d.- 53°58,9668′ s. š. 36°39,1260′ z. d.- 55°04,5327' s. š. 36°49,0135' z. d.Severní oblast středoatlantského hřbetu:- 59°45′ s. š. 33°30′ z. d.- 57°30′ s. š. 27°30′ z. d.- 56°45′ s. š. 28°30′ z. d.- 59°15′ s. š. 34°30′ z. d.- 59°45′ s. š. 33°30′ z. d.Střední oblast středoatlantského hřbetu (oblast zlomu Charlie-Gibbs a subpolární frontální oblast):- 57°30′ s. š. 38°00′ z. d.- 53°30′ s. š. 36°49′ z. d.- 55°04,5327' s. š. 36°49' z. d.- 54°58,9914′ s. š. 34°41,3634′ z. d.- 54°41,1841′ s. š. 34°00′ z. d.- 53°30′ s. š. 34°00′ z. d.- 53°30′ s. š. 30°00′ z.


text: d.- 51°30′ s. š. 28°00′ z. d.- 49°00′ s. š. 26°30′ z. d.- 49°00′ s. š. 30°30′ z. d.- 51°30′ s. š. 32°00′ z. d.- 51°30′ s. š. 38°00′ z. d.- 53°30′ s. š. 38°00′ z. d.Jižní oblast středoatlantského hřbetu:- 44°30′ s. š. 30°30′ z. d.- 44°30′ s. š. 27°00′ z. d.- 43°15’ s. š. 27°15’ z. d.- 43°15’ s. š. 31°00’ z. d.- 44°30′ s. š. 30°30′ z. d.Altairské podmořské hory:- 45°00′ s. š. 34°35′ z. d.- 45°00′ s. š. 33°45′ z. d.- 44°25′ s. š. 33°45′ z. d.- 44°25′ s. š. 34°35′ z. d.- 45°00′ s. š. 34°35′ z. d.Antialtairské podmořské hory:- 43°45′ s. š. 22°50′ z. d.- 43°45' s. š. 22°05' z. d.- 43°25′ s. š. 22°05′ z. d.- 43°25’ s. š. 22°50' z. d.- 43°45′ s. š. 22°50′ z. d.Hattonova lavice:- 59°26' s. š. 14°30' z. d.- 59o12' s. š. 15°08' z. d.- 59o01' s. š. 17°00' z. d.- 58o50' s. š. 17°38' z. d.- 58o30' s. š. 17°52' z. d.- 58o30' s. š. 18°22' z. d.- 58o03' s. š. 18°22' z. d.- 58o03' s. š. 17°30' z. d.- 57o55' s. š. 17°30' z. d.- 57o45' s. š. 19°15' z. d.- 58o30' s. š. 18°45' z. d.- 58o47' s. š. 18°37' z. d.- 59o05' s. š. 17°32' z. d.- 59o16' s. š. 17°20' z. d.- 59o22' s. š. 16°50' z. d.- 59o21' s. š. 15°40' z. d.Severozápadní Rockall:- 57o00' s. š. 14o53' z. d.- 57o37 s. š. 14o42 z. d.- 57o55' s. š. 14o24' z. d.- 58o15' s. š. 13o50' z. d.- 57o57' s. š. 13o09' z. d.- 57o50' s. š. 13o14' z. d.- 57o57' s. š. 13o45' z. d.- 57o49' s. š. 14o06' z. d.- 57o29' s. š. 14o19' z. d.- 57o22' s. š. 14o19' z. d.- 57o00' s. š. 14o34' z. d.- 56°56′ s. š. 14°36′ z. d.- 56°56′ s. š. 14°51′ z. d.- 57o00' s. š. 14o53' z. d.Jihozápadní Rockall (lavice „Empress of Britain“):- 56°24′ s. š. 15°37′ z. d.- 56°21′ s. š. 14°58′ z. d.- 56°04′ s. š. 15°10′ z. d.- 55°51′ s. š. 15°37′ z. d.- 56°10′ s. š. 15°52′ z. d.- 56°24′ s. š. 15°37′ z. d.Logačevova vyvýšenina:- 55°17' s. š. 16°10' z. d.- 55°33' s. š. 16°16' z. d.- 55°50' s. š. 15°15' z. d.- 55°58' s. š. 15°05' z. d.- 55°54' s. š. 14°55' z. d.- 55°45' s. š. 15°12' z. d.- 55°34' s. š. 15°07' z. d.- 55°17' s. š. 16°10' z. d.;Západní vyvýšenina Rockall:- 57o20' s. š. 16°30' z. d.- 57o05' s. š. 15o58' z. d.- 56o21' s. š. 17°17' z. d.- 56o40' s. š. 17°50' z. d.- 57o20' s. š. 16°30' z. d.“Článek 2 Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Ustanovení čl. 1 odst. 6 se použijí ode dne 1. ledna 2009 a ustanovení čl. 1 odst. 7 se použijí ode dne 1. února 2009.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda [1] Úř. věst. L


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0663
 Návrh nařízení Rady kterým se ukončuje přezkum, pro „nového vývozce“, nařízení (ES) č. 1338/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky, zpětně vybírá a ukládá antidumpingové clo na dovoz jednoho vývozce z této země a ukončuje celní evidence tohoto dovozu /* KOM/2009/0663 konecném znení */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 30.11.2009KOM(2009)663 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se ukončuje přezkum, pro „nového vývozce“, nařízení (ES) č. 1338/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky, zpětně vybírá a ukládá antidumpingové clo na dovoz jednoho vývozce z této země a ukončuje celní evidence tohoto dovozuDŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Souvislosti návrhu- Odůvodnění a cíle návrhuTento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005 (dále jen „základní nařízení“) při řízení týkajícím se dovozu zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky.- Obecné souvislostiTento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení.- Platné předpisy vztahující se na oblast návrhuNařízení Rady (ES) č. 1338/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky.- Soulad s ostatními politikami a cíli UnieNevztahuje se na tento návrh.2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů- Konzultace zúčastněných stranZúčastněné strany dotčené tímto řízením měly možnost v průběhu šetření v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy.- Sběr a využití výsledků odborných konzultacíNebylo třeba využít externích odborných konzultací.- Posouzení dopadůTento návrh je výsledkem provádění základního nařízení.Základní nařízení neobsahuje ustanovení týkající se obecného posouzení dopadů, obsahuje však úplný seznam podmínek, které musí být posouzeny.3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU- Shrnutí navrhovaných opatřeníDne 3. července 2009 zahájila Komise přezkum, pro „nového vývozce“, nařízení Rady (ES) č. 1338/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky, zrušila clo na dovoz jednoho vývozce z této země a zavedla celní evidenci tohoto dovozu. Dotčenou společností je Henan Prosper Skins & Leather Enterprise Co., Ltd. (dále jen „žadatel“).Během šetření žadatel předložil nepravdivé a zavádějící informace ve smyslu čl. 18 odst. 1 základního nařízení a odmítl spolupracovat. Nakonec žadatel svou žádost o přezkum stáhl. Bylo uznáno za vhodné pokračovat v šetření z moci úřední a učinit závěry týkající se žadatele na základě dostupných údajů ve smyslu článku 18 základního nařízení. Na základě toho byl učiněn závěr, že by antidumpingové clo stanovené ve výši cla použitelného na „všechny společnosti“ uložené nařízením (ES) č. 1338/2006 mělo být žadateli uloženo zpětně.Proto se navrhuje, aby Rada přijala přiložený návrh nařízení, které by mělo být co nejdříve vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie .- Právní základNařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES)


text: č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005, a zejména čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení.- Zásada subsidiarityNávrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.- Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů:Podoba opatření je popsána v základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni.Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět.- Volba nástrojůNavrhované nástroje: nařízení.Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu:Jiné prostředky by nebyly přiměřené, jelikož základní nařízení nestanoví náhradní možnosti.4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKYNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se ukončuje přezkum, pro „nového vývozce“, nařízení (ES) č. 1338/2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky, zpětně vybírá a ukládá antidumpingové clo na dovoz jednoho vývozce z této země a ukončuje celní evidence tohoto dovozuRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:1. PLATNÁ OPATŘENÍ2. Nařízením (ES) č. 1338/2006[2] uložila Rada na základě šetření (dále jen „původní šetření“) konečné antidumpingové clo na dovozy zámiše pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“). Platná opatření mají formu konečného celostátního valorického cla ve výši 58,9 %.3. SOUČASNÉ ŠETŘENÍa) Žádost o přezkum4. V návaznosti na uložení konečných antidumpingových opatření obdržela Komise žádost o přezkum pro „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Žádost byla založena na tvrzení, že vyvážející výrobce Henan Prosper Skins and Leather Enterprise Co. Ltd. (dále jen „žadatel“)– nevyvážel zámiš před obdobím šetření v rámci původního šetření ani v jeho průběhu,– nebyl ve spojení s žádnými vyvážejícími výrobci, na něž se vztahují opatření uložená nařízením (ES) č. 1338/2006,– začal zámiš do Společenství vyvážet po skončení období šetření v rámci původního šetření,– působí v podmínkách tržního hospodářství, jež jsou vymezeny v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, nebo případně požaduje individuální zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení.b) Zahájení přezkumu pro „nového vývozce“5. Komise prozkoumala přímé důkazy předložené žadatelem a považovala je za dostatečné pro zahájení přezkumu v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla dotčenému výrobnímu odvětví Společenství dána příležitost se k věci vyjádřit, zahájila Komise nařízením (ES) č. 573/2009[3] přezkum nařízení (ES) č. 1338/2006 týkající se žadatele.6. V souladu s článkem 2 nařízení Komise (ES) č. 573/2009 bylo antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 1338/2006 na dovoz zámiše vyráběného žadatelem zrušeno. Zároveň byly celní orgány v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení vyzvány, aby přijaly vhodná opatření k zavedení celní evidence dovozu zámiše vyráběného žadatelem.c) Dotčený výrobek7. Předmětem současného přezkumu je zámiš, jak


text: je definován v původním šetření, tj. zámiš a kombinovaný zámiš, bez ohledu na to, zda je vystřižen na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše, (dále jen „zámiš“) pocházející z ČLR, v současné době kódů KN 4114 10 10 a 4114 10 90.d) Zúčastněné strany8. Komise oficiálně informovala výrobní odvětví Společenství, žadatele a zástupce vyvážející země o zahájení přezkumu. Zúčastněné strany dostaly možnost písemně se k věci vyjádřit a účastnit se slyšení.e) Období přezkumného šetření9. Šetření dumpingu se týkalo období od 1. července 2008 do 30. června 2009 (dále jen „období přezkumného šetření“).10. ODSTOUPENÍ OD SPOLUPRÁCE A STAŽENÍ ŽÁDOSTI O PŘEZKUM PRO „NOVÉHO VÝVOZCE“11. Komise poslala žadateli dotazník a ve stanoveném termínu obdržela odpověď. Během ověřování žadatelových odpovědí uvedených v dotazníku v jeho prostorách žadatel předložil nepravdivé a zavádějící informace ve smyslu čl. 18 odst. 1 základního nařízení. Navíc se žadatel rozhodl ukončit spolupráci a ověřování muselo být zastaveno, aniž by bylo dokončeno. Dne 21. září 2009 žadatel oficiálně stáhl svou žádost o přezkum pro „nového vývozce“.12. Žadatel byl informován o tom, že jím předložené údaje nemohly být považovány za spolehlivé a že budou zamítnuty, a byl vyzván, aby v daném termínu poskytl dodatečné vysvětlení v souladu s čl. 18 odst. 4 základního nařízení. Žadatel neposkytl žádné dodatečné vysvětlení.13. Vzhledem k výše uvedeným okolnostem, i přes to, že byla žádost stažena, bylo uznáno za vhodné pokračovat v šetření z moci úřední a učinit závěry týkající se žadatele na základě dostupných údajů ve smyslu článku 18 základního nařízení.14. Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další údaje, celní sazba vztahující se na žadatele je stanovena ve výši celostátního cla.15. UKONČENÍ ŠETŘENÍ A ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLA16. Vzhledem k výše uvedeným zjištěním byl učiněn závěr, že by dovoz zámiše a kombinovaného zámiše do Společenství, bez ohledu na to, zda je vystřižen na tvar, včetně crust zámiše a kombinovaného crust zámiše, pocházejícího z Čínské lidové republiky, v současné době kódů KN 4114 10 10 a 4114 10 90, vyráběného a prodávaného na vývoz do Společenství společností Henan Prosper Skins & Leather Enterprise Co., Ltd (doplňkový kód TARIC A957) měl podléhat antidumpingovému clu ve výši anitdumpingového cla uloženého nařízením Rady (ES) č. 1338/2006 všem společnostem v Čínské lidové republice a že by antidumpingové clo v této výši mělo být opětovně uloženo a vybráno zpětně u dovozu dotčeného výrobku, který byl celně zaevidován podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 573/2009.17. OZNÁMENÍ A DOBA TRVÁNÍ OPATŘENÍ18. Žadateli, výrobnímu odvětví Společenství a zástupcům vyvážející země byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, které vedly k výše uvedeným závěrům, a byla jim dána možnost se k nim vyjádřit. Nebyly vyjádřeny žádné připomínky, které by opravňovaly ke změně výše uvedených závěrů.19. Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy opatření uložená nařízením (ES) č. 1338/2006 pozbudou platnosti na základě čl. 11 odst. 2 základního nařízení,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 11. Přezkum pro „nového vývozce“, který byl zahájen nařízením Komise (ES) č. 573/2009, se ukončuje a antidumpingové clo stanovené ve výši antidumpingového cla použitelného podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES)


text: č. 1338/2006 na všechny společnosti v Čínské lidové republice se ukládá na dovoz podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 573/2009.2. Antidumpingové clo stanovené ve výši antidumpingového cla použitelného podle čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1338/2006 na všechny společnosti v Čínské lidové republice se s účinkem od 3. července 2009 vybírá u dovozu zámiše, který byl zaevidován podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 573/2009.3. Celní orgány se vyzývají, aby ukončily celní evidenci vedenou podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 573/2009.4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda [1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.[2] Úř. věst. L 251, 14.9.2006, s. 1.[3] Úř. věst. L 172, 2.7.2009, s. 3.


text:
 KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
 V Bruselu dne 21.9.2005
 KOM(2004)173 v konečném znění/4
 2004/0055(COD)
 ADDENDUM 2
 Concerne les versions linguistiques des
 nouveaux Etats membres
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY
 kterým se zavádí postup pro evropský platební rozkaz
 (předložený Komisí)
 CS CS
 ---pagebreak--- DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. ÚVOD A SOUVISLOSTI
 1.1. Úvod
 Vstupem v platnost Amsterodamské smlouvy si Evropská unie vytyčila cíl postupně zavádět
 oblast svobody, bezpečnosti a práva mezi jiným přijetím opatření na poli soudní spolupráce
 v občanských věcech. Podle čl. 65 odst. c) Smlouvy o založení Evropského společenství
 budou taková opatření zahrnovat odstranění překážek řádného fungování občanských řízení,
 pokud to bude nutné podporou slučitelnosti pravidel občanského řízení použitelných
 v členských státech.
 Vídeňský akční plán Rady a Komise, který Rada přijala v roce 19981, vyzval k vymezení
 pravidel občanského řízení, která se musí naléhavě přiblížit pro účely usnadnění přístupu ke
 spravedlnosti pro evropské občany a pro prozkoumání vytvoření dalších opatření ke zlepšení
 slučitelnosti občanského řízení.
 V závěrech zasedání Evropské rady v Tampere v roce 19992 byly Rada a Komise vyzvány,
 aby připravily zákonná pravidla o těch náležitostech občanského řízení, která napomáhají
 hladké soudní spolupráci a lepšímu přístupu k zákonům. Na seznam záležitostí, které
 opravňují takové legislativní iniciativy, byly konkrétně zahrnuty peněžní platební rozkazy.
 Společný program Komise a Rady o opatřeních k realizaci zásady vzájemného uznávání
 rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, který Rada přijala dne 30. listopadu 20003,
 vyčlenil jako jednu z priorit Společenství zrušení doložky vykonatelnosti pro nesporné
 nároky. Tento program se jasně zaměřuje na usnadnění uznávání a vynucení rozsudků, rovněž
 uvádí přibližování procesního práva jako doprovodné opatření, které může v některých
 oblastech být nutnou podmínkou žádoucího pokroku při pokusu o postupné odstranění
 každého řízení doložky vykonatelnosti. Právě na tomto pozadí dokument zdůrazňuje, že
 v některých oblastech, zejména s ohledem na vymáhání nesporných nároků, může zrušení
 doložky vykonatelnosti přijmout formu zavedení skutečného evropského exekučního titulu,
 který se získá na základě konkrétního, jednotného nebo harmonizovaného postupu
 stanoveného ve Společenství4. Je však třeba zdůraznit, že zrušení doložky vykonatelnosti a
 harmonizace procesního práva jsou dvě rozdílné věci, i když jdou ruku v ruce ve výše
 uvedené části programu. První z nich předpokládá doručení rozhodnutí a týká se přístupu
 k vynucení v jiném členském státu, zatímco druhá se týká přístupu ke spravedlnosti za účelem
 obdržení rozhodnutí bez ohledu na to, zda musí být vynuceno v zahraničí. Tyto záležitosti
 jsou ve své podstatě samostatné a lze je nezávisle řešit jako takové, jak dokládají závěry
 z Tampere, které se zabývají oběma z nich, aniž by mezi nimi vytvářely vazbu.
 1
 Úř. věst. C 19, 23.1.1999, s. 1, odst. 41 písm. d).
 2
 Závěry předsednictví, bod 38.
 3
 Úř. věst. C 12, 15.1.2001, s. 1.
 4
 Oddíl II A 2 b programu. Ačkoli v tomto oddílu není žádná zmínka o postupu pro platební rozkaz (ani
 žádného jiného konkrétního postupu), pozdější odkaz na návrh Evropského exekučního titulu pro
 nesporné nároky v prvním stádiu realizace v oddíle III A dokazuje, že se v tomto ohledu předpokládala
 harmonizace, zejména pro vymáhání nesporných nároků.
 CS 2 CS
 ---pagebreak--- Komise se rozhodla


text:
usilovat o oba cíle– vzájemné uznávání rozhodnutí o nesporných
 nárocích na straně jedné a vytvoření konkrétního postupu získání rozhodnutí o nesporných
 nárocích na straně druhé – ve dvou různých legislativních nástrojích. Tato strategie sestávající
 ze dvou úrovní nepředstavuje nebezpečí přesahu nebo rozporů mezi oběma projekty, protože
 jsou jasně ohraničeny přísným omezením na předcházející stádia (vytvoření postupu pro
 platební rozkaz) a po (uznání a vynucení) doručení vynutitelného rozhodnutí. Tento přístup
 naopak nabízí celou řadu významných výhod oproti legislativní iniciativě, která oba ohledy
 spojuje. Dovoluje například širší rozsah uplatnění zrušení doložek vykonatelnosti tím, že ho
 rozšiřuje na všechny rozsudky vynesené za situace ověřitelné nepřítomnosti jakékoli pře
 týkající se podstaty a rozsahu dluhu a nikoli jen na rozhodnutí v jednom konkrétním řízení.
 V dubnu 2002 předložila Komise návrh nařízení Rady, kterým se zavádí evropský exekuční
 titul pro nesporné nároky5, který stanovuje odstranění přechodných opatření pro všechny
 vynutitelné zákonné nároky za podmínky, že dojde k vyhovění celé řadě minimálních
 procesních norem týkajících se doručování dokumentů. Současný návrh představuje druhou
 část výše popsané strategie.
 1.2. Zelená kniha o postupu pro evropský platební rozkaz a opatření ke
 zjednodušení a urychlení soudních sporů o nárocích malého rozsahu
 Přijetí tohoto návrhu předcházely rozsáhlé konzultace členských států i všech
 zainteresovaných stran občanské společnosti. Zelená kniha o postupu pro evropský platební
 rozkaz a opatření ke zjednodušení a urychlení soudních sporů o nárocích malého rozsahu
 předložená Komisí dne 20. prosince 20026 poskytla přehled v současnosti existujících modelů
 postupů platebního rozkazu podle zákonných úprav členských států. Na základě srovnávací
 studie o tom, jak členské státy řeší relevantní procesní záležitosti, formulovala velké množství
 otázek týkajících se žádoucího rozsahu a vlastností evropského nástroje. Nejzákladnější
 otázky obsažené v Zelené knize lze shrnout takto:
 – Měl by být evropský nástroj postupu pro platební rozkaz uplatnitelný pouze na
 přeshraniční případy nebo také na čistě vnitřní soudní spory?
 – Pro jaké typy nároků by měl být evropský platební rozkaz k dispozici? Měl by být
 rozsah uplatnění omezen na peněžní nároky a pokud ano, měly by být vyloučeny
 nějaké další dílčí kategorie peněžních nároků?
 – Existuje potřeba konkrétních pravidel mezinárodní soudní pravomoci nebo dokonce
 přisuzování soudní pravomoci v členských státech?
 – Měl by postup pro evropský platební rozkaz vyžadovat předložení důkazů ve formě
 dokumentů, o které se opírá daný nárok, a zahrnovat zkrácené posouzení podstaty
 nároku soudem, nebo by měl být jednoduchý popis nároku a nepřítomnost námitek
 dostačující pro vydání vynutitelného rozhodnutí?
 – Měla by mít žalovaná strana možnost nárok napadnout a způsobit přenos věci do
 běžného řízení jednou či dvakrát?
 5
 KOM (2002) 159 v konečném znění, Úř. věst C 203 E, 27.8.2002, s. 86.
 6
 KOM (2002) 746 v konečném znění.
 CS 3 CS
 ---pagebreak--- Komise obdržela přibližně 60 odpovědí od členských států a od jiných zainteresovaných stran
 zastupujících podniky, spotřebitele a právní profese. Tyto odezvy na Zelenou knihu, které
 byly dále projednány na veřejném slyšení uspořádaném Komisí dne 26. června 2003,
 odhalily, že vytvoření postupu pro evropský platební rozkaz je považováno téměř jednohlasně
 za krok vpřed ve vytváření oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
 Evropský parlament ve


text:
svém usnesení o Zelené knize7 vřele přijal iniciativu Komise.
 Připomněl politický cíl stanovený na zasedání Evropské rady v Tampere zavést společná
 evropská pravidla pro rychlé a účinné vymáhání nesporných dluhů a zdůraznil obrovskou
 důležitost tohoto projektu pro všechny hospodářské provozovatele, kteří mají zájem na
 řádném fungování vnitřního trhu. Stanovisko parlamentu se do značného rozsahu shoduje
 s charakteristikami tohoto návrhu, například pokud jde o volbu nařízení jako vhodného
 nástroje a skutečnosti, že postup evropského platebního rozkazu by měl představovat
 alternativu stávajících postupů podle vnitrostátního práva členských států.
 Evropských hospodářský a sociální výbor ve svém stanovisku o Zelené knize8 důrazně
 přivítal iniciativu Komise zahájit konzultace o této záležitosti. Považoval zavedení rychlého,
 účinného a spravedlivého postupu pro platební rozkaz za klíčovou složku základního práva
 přístupu ke spravedlnosti a podpořil a vyzval Komisi k předložení legislativního návrhu na
 zavedení standardního evropského postupu.
 V následujících částech tohoto zdůvodnění budou uvedeny odkazy na reakce na podrobné
 otázky v Zelené knize a způsob, jak byly zohledněny při přípravě tohoto návrhu, zejména
 v připomínkách ke konkrétním článkům.
 2. CÍLE A ROZSAH
 2.1. Celkový cíl
 2.1.1. Význam účinného mechanismu pro vymáhání nesporných nároků
 Potvrzenou zkušeností získanou v praxi je, že hlavním účelem významného procenta
 soudních řízení v členských státech není získání pravomocného, nestranného rozhodnutí
 o sporných otázkách skutečnosti nebo zákona. Spíše stále více přestává být výjimkou a stává
 se pravidlem, že při ověřitelné nepřítomnosti jakéhokoli sporu se musí věřitel obrátit na
 soudní moc, aby získal vynutitelné právo, které mu umožní vymoci pohledávku, které dlužník
 není ochoten nebo prostě schopen dostát, a to prostřednictvím nucené exekuce. V roce 2000
 zahájila Komise studii konkrétních postupů u nároků malého rozsahu v členských státech.
 Dotazník rozeslaný v této souvislosti členským státům rovněž obsahoval některé otázky
 ohledně nesporných nároků. Odpovědi členských států ukazují, že tam, kde jsou k dispozici
 vyčerpávající statistické údaje, se procento nesporných nároků pohybuje mezi zhruba 50 %
 a více než 80 % ze všech případů řešených obvyklými soudy nižších instancí v občanských
 věcech9.
 7
 Dosud nezveřejněno.
 8
 CESE 742/2003, přijato dne 18. června 2003.
 9
 Evelyne Serverin (Directeur de recherche au CNRS IDHE-ENS CACHAN), Des Procedures de
 traitement judiciares des demandes de faible importance ou non contestées dans les droits des Etats-
 Membres de l’Union Européenne, Cachan 2001, s. 30.
 CS 4 CS
 ---pagebreak--- Rychlé vymáhání nesplacených dluhů, jejichž odůvodnění není zpochybněno, má obrovskou
 důležitost pro hospodářské provozovatele v Evropské unii a pro řádné fungování vnitřního
 trhu. Právní rámec, který nezaručuje přístup věřitele k rychlému vyrovnání nesporných
 nároků, může způsobit pro dlužníky nedobytných dluhů určitý stupeň beztrestnosti
 a poskytnout tak stimul pro úmyslné zadržování plateb k vlastnímu prospěchu10. Pozdní
 platby jsou hlavním důvodem platební neschopnosti, která ohrožuje přežití podniků, zejména
 malých a středních podniků, a vede k velkým ztrátám pracovních míst. Potřeba zapojit se do
 zdlouhavého, nešikovného a nákladného soudního řízení i kvůli vymáhání nesporných dluhů
 nutně posílí tyto škodlivé hospodářské vlivy.
 Tato situace představuje pro soudní systémy členských států výzvu o několika rozměrech.
 Velkou důležitost získalo rozlišení skutečně sporných případů v co nejranějším stádiu řízení
 od těch, kde žádný


text:
opravdový právní spor není. Takové rozlišení je nutnou, i když nikoli
 dostatečnou podmínkou pro účinné využití omezených zdrojů přidělených soudům. Umožní
 jim, aby se zaměřily na sporné soudní spory a aby je rozhodly v přiměřené lhůtě. Tohoto
 žádoucího výsledku lze však dosáhnout pouze, pokud je k dispozici rychlý a účinný postup
 pro nesporné nároky a pokud vede k úlevě soudnictví, která je nezbytná pro prevenci
 značného nahromadění případů. Když tedy vezmeme v úvahu jen počet nesporných případů
 zmíněný výše, je existence procesní zákonné úpravy zajišťující jejich účinné rozhodování
 určujícím faktorem pro výkon soudnictví jako celku.
 2.1.2. Definice postupu pro platební rozkaz
 Všechny členské státy se pokoušejí řešit otázku hromadného vymáhání nesporných nároků
 prostřednictvím soudů ze svých vnitrostátních pohledů v rámci svých procesních systémů
 a tradic. Není tedy překvapením, že se navržená řešení velmi liší jak ve své technické
 podstatě, tak v úspěšnosti. V některých členských státech jsou hlavními nástroji pro řešení
 nesporných nároků rozsudky v nepřítomnosti, zvláštní zkrácená řízení v rámci struktury
 obvyklého postupu v občanských věcech nebo dokonce provizorní opatření, které jsou zpola
 definitivní, protože v praxi zřídka vedou k hlavnímu řízení.
 Ve většině členských států se však konkrétní postup pro platební rozkaz prokázal jako zvlášť
 cenný nástroj pro zajištění rychlého a nákladově efektivního vymáhání nároků, které nejsou
 právně sporné. K dnešnímu dni má jedenáct členských států (Rakousko, Belgie, Finsko,
 Francie, Německo, Řecko, Itálie, Lucembursko, Portugalsko, Španělsko, Švédsko) takový
 postup jako nedílnou součást občanské legislativy, z nichž francouzský injonction de payer
 a německý Mahnverfahren jsou nejvyhlášenějšími příklady. V nedávných letech došlo vlastně
 k zavedení platebních rozkazů ve dvou členských státech (Španělsko, Portugalsko), které
 dosud v minulosti nenabídly svým věřitelům vynutitelné právo tohoto charakteru. Tento vývoj
 svědčí o narůstajícím přijímání tohoto typu postupu v Evropské unii.
 Postupy pro platební rozkaz existující v členských státech se značně liší ve vztahu k takovým
 rozhodujícím ohledům, jako je rozsah uplatnění, přiznání pravomoci vydat rozkaz nebo
 formální a hmotné požadavky pro získání příznivého rozhodnutí. Bez ohledu na tyto rozpory
 mezi stávajícími modely právní úpravy všechny sdílejí následující charakteristické rysy, které
 mohou sloužit jako náležitosti definice postupu pro platební rozkaz.
 10
 Na základě výsledků studie provedené na žádost Komise v roce 1994 („Průzkum opožděných
 evropských plateb“ – Intrum Justitia) Komise ve svém sdělení Radě a Evropskému parlamentu „K vyšší
 účinnosti při získávání a vynucování rozsudků v Evropské unii“ odhadla podíl záměrných zpoždění
 plateb v Evropské unii na 35 %. Úř. věst. C 33, 31.1.1998, s. 3, odst. 38.
 CS 5 CS
 ---pagebreak--- Při podání žádosti žalující stranou soud nebo jiný kompetentní orgán rozhoduje o daném
 nároku ex parte, tedy bez předchozí možnosti účasti žalované strany. Toto rozhodnutí je
 doručeno žalované straně s pokynem vyhovět rozkazu nebo nárok napadnout v určité časové
 lhůtě. Jestliže žalovaná strana neučiní ani jedno, platební rozkaz se stává vynutitelným. Pouze
 pokud žalovaná strana podá žalobní odpověď, je případ předán do běžného řízení. Oproti
 obvyklým procesním pravidlům tedy břemeno zahájení řízení odpůrců spočívá na adresátovi
 platebního rozkazu. Tento přesun zodpovědnosti, který se ve francouzštině nazývá „inversion
 du contentieu“, spolu s ochranou práv


text:
na obhajobu obsažených v možnosti zabránit vzniku
 vynutitelného práva vytváří základní charakteristiku postupu pro platební rozkaz.
 2.2. Rozsah
 2.2.1. Potřeba konání na úrovni Společenství
 Zdá se, že je zcela zřejmé, že trvání a náklady běžného občanského řízení, které jsou
 nepřiměřené pro nároky, kde neexistuje žádný právní spor, jsou ještě více nepřiměřené
 u přeshraničních případů. Neznalost právních systémů jiných členských států a následná
 potřeba porady s právníkem, zdlouhavé doručování soudních dokumentů stranám v jiném
 členském státu, než ve kterém je vedeno řízení, a náklady na překlad jsou pouze
 nejviditelnější faktory, které komplikují život věřitelů u přeshraničních nároků. Tyto
 problémy v sobě zahrnuje každý přeshraniční soudní spor bez ohledu na to, zda jde o sporný
 nebo nesporný nárok. Přesto však rozdíl mezi rychlým postupem vynucení, který je
 k dispozici pro výhradně vnitrostátní soudní procesy, a mezi průtahy a náklady vzniklými
 v případech, kdy mají strany sídlo v různých členských státech, dosahuje nepřijatelného
 rozsahu, jestliže daný nárok navíc ani není napadnut žalovanou stranou. Tato situace
 zvýhodňuje dlužníky nedobytných dluhů v přeshraničních vztazích a může odrazovat
 hospodářské provozovatele od rozšiřování svých aktivit za hranice původního členského státu
 a omezovat tak obchodní operace mezi členskými státy. Dokonce i existence účinného
 vnitrostátního postupu pro vymáhání nezpochybněných dluhů v každém členském státu –
 dlouhá cesta od současné situace, protože i v těch členských státech, které znají postup pro
 platební rozkaz, je často nepřijatelný nebo neproveditelný v případech, kdy má žalovaná
 strana sídlo v zahraničí – by nebyla nutně rozhodujícím zlepšením, protože zásadní rozdíly
 mezi takovými postupy a jejich neznalost představují samy o sobě významné překážky
 vyřešení přeshraničních případů. Jednotný platební rozkaz bude velkým zlepšením při
 poskytování snazšího přístupu k účinné spravedlnosti.
 2.2.2. Rozsah návrhu
 Z výše uvedených důvodů je potřeba jednotného evropského postupu vymáhání nesporných
 nároků nejvýraznější s ohledem na přeshraniční soudní spory. Komise by však považovala
 omezení rozsahu uplatnění tohoto postupu pouze na přeshraniční případy nejen za nevhodné,
 ale dokonce za brzdící.
 Článek 65 Smlouvy o založení Evropského společenství přiznává Společenství zákonodárné
 pravomoci s ohledem na soudní spolupráci v občanských věcech s přeshraničními dopady do
 rozsahu nezbytného pro řádné fungování vnitřního trhu. Zatímco je existence přeshraničních
 dopadů nutným požadavkem pravomoci Společenství, neznamená to, že pravidla, která lze
 přijmout na tomto základě, by mohla být uplatňována pouze u přeshraničních soudních sporů,
 tj. u případů s konkrétním přeshraničním charakterem. To by byl příliš úzký výklad
 ustanovení, který jeho formulace nevyžaduje. Vědomé používání otevřenější terminologie
 věcí s přeshraničními dopady v konkrétním kontextu článku 65 umožňuje určitou pružnost
 CS 6 CS
 ---pagebreak--- přijmout zákonnou úpravu, která řídí více než přeshraniční soudní spory, zejména kde
 společný nástroj pro přeshraniční i domácí případy hraje pomocnou roli pro fungování
 vnitřního trhu. Druhý požadavek je splněn ve světle základního ekonomického významu
 existence účinného postupu pro vymáhání nesporných dluhů a dopadů obrovských rozdílů
 mezi vnitrostátními systémy na vnitřní trh, jak je detailněji popsáno výše (2.1.1) a v tomto
 oddílu. Za těchto okolností je předpokládaná zákonná úprava dostatečně charakterizovaná
 přeshraničním prvkem a článek 65 dovoluje, aby tato zákonná úprava nebyla omezena na
 přeshraniční soudní spory in


text:
concreto, ale aby byla také otevřená pro použití u výhradně
 vnitřních situací; v tomto kontextu by také mělo být vzato v úvahu, že tento nástroj se bude
 uplatňovat volitelně. Volitelná podstata postupu pro evropský platební rozkaz a jeho dopady
 pro členské státy jsou uvedeny podrobněji níže (2.2.3).
 Kromě toho je rozdíl mezi „přeshraničním“ a „vnitřním“ scénářem daleko obtížnější, než by
 se mohlo na první pohled zdát, a nevyhnutelně by obsahoval prvek libovůle. Například pokud
 by měly dvě osoby s trvalým pobytem ve Francii dopravní nehodu v Německu a vedly by
 soudní spor o náhradu škody před francouzským soudem, jednalo by se o čistě vnitřní situaci,
 protože obě strany a soud jsou ve stejném členském státu, nebo se překračuje domácí sféra
 kvůli vazbě na jiný členský stát, jehož soudy by měly pravomoc případ řešit, pokud by
 žalující strana dala přednost vést spor tam? Možnost první alternativy by znamenala určení
 přeshraničního charakteru případu na základě subjektivní volby žalující strany v závislosti na
 jejím rozhodnutí, na který soud se obrátit, a stejná situace by musela být uvažována buď jako
 situace s mezinárodními rozměry, nebo jako čistě vnitřní bez ohledu na existenci ohledů,
 které ji spojují se dvěma členskými státy. Je pochopitelné, že každý případ, který obsahuje
 faktory napojení na více než jeden členský stát, by měl být považován za případ
 s přeshraničními dopady. Ale nejdříve by definice toho, co je dostatečným faktorem napojení,
 byla bezesporu složitým úkolem. Mělo by snad uplatnění hmotného práva jiného členského
 státu než státu soudu být dostatečné pro vytvoření takové vazby? Navíc evropský platební
 rozkaz se svým výslovným cílem urychlit a zjednodušit vymáhání nesporných nároků se
 nezdá být nejvhodnějším postupem pro zkoumání tak složitých záležitostí, jako jsou
 související otázky týkající se přípustnosti uplatnění.
 Tyto nejasnosti spolu s možností každého rozsudku získat přeshraniční charakter, pokud by
 měl být vynucen v jiném členském státu, zpochybňují podstatu rozdílu mezi „vnitřními“
 a „přeshraničními“ věcmi.
 Dále v konkrétním kontextu postupu vymáhání nesporných nároků by omezení na
 přeshraniční situace vedla k nežádoucím politickým a ekonomickým výsledkům. Za prvé
 přístup hospodářských provozovatelů k mechanismům významně odlišných úrovní výkonu
 přestavuje narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu bez ohledu na to, zda mají hráči
 sídlo v různých členských státech nebo ve stejném členském státu. Dvě společnosti, které si
 konkurují v jednom členském státu a kdy pouze jedna z nich má sídlo ve stejném členském
 státu, nemají stejné podmínky, pokud pouze ta, která má sídlo v zahraničí, může využít
 účinný postup pro evropský platební rozkaz. Podobně i podnik, který má většinu zákazníků
 v zahraničí, může mít významnou výhodu díky dostupnosti takového postupu oproti
 konkurentovi se sídlem ve stejném členském státu, který většinu podnikání provádí doma.
 Kromě toho zejména pro ty členské státy, které v současnosti neposkytují účinný nástroj pro
 vymáhání nesporných dluhů, bude politicky obtížné vysvětlit věřitelům i dlužníkům, proč
 mají přístup nebo proč podléhají účinnějšímu mechanismu v přeshraniční situaci než doma.
 Velká většina připomínek k Zelené knize předložených hospodářskými provozovateli nebo
 organizacemi, které je zastupovaly, a také stanovisko Evropského hospodářského a sociálního
 CS 7 CS
 ---pagebreak--- výboru potvrzují


text:
požadavek na postup pro evropský platební rozkaz, který by byl všestranně
 použitelný bez rozlišování na vnitřní a přeshraniční případy.
 2.2.3. Subsidiarita a proporcionalita
 Není třeba zmiňovat, že vlastní cíl tohoto návrhu, vytvoření jednotného evropského postupu
 pro rychlé získání vynutitelného rozhodnutí o nároku, jehož odůvodnění není napadeno, nelze
 dostatečně splnit samotnými členskými státy, protože ty nemohou zaručit rovnost pravidel
 uplatnitelných ve Společenství. Cíle lze tedy dosáhnout pouze na úrovni Společenství.
 Současný návrh plně odpovídá zásadě proporcionality v tom, že je přísně omezen na to, co je
 nutné k dosažení cíle. V tomto kontextu je zvláště důležité zdůraznit vlivy kombinace
 zvoleného právního nástroje (nařízení) s volitelným charakterem postupu pro evropský
 platební rozkaz ve vztahu ke srovnatelným mechanismům podle vnitrostátního procesního
 práva členských států. Při zajištění jednotnosti a přímé uplatnitelnosti tohoto postupu by zde
 navrhované nařízení pouze zavazovalo členské státy, aby zpřístupnily evropský mechanismus
 vymáhaní jako nástroj navíc. Nebyly by tedy nuceny vzdát se svých předchozích zákonných
 úprav o platebních rozkazech nebo jakéhokoli jiného postupu vymožení nesporných dluhů,
 ani by nemusely tuto zákonnou úpravu pozměnit pro přizpůsobení právu Společenství. Návrh
 nařízení, které nezasahuje do práva členských států pokračovat s uplatňováním svých
 vnitřních pravidel spolu s evropským platebním rozkazem, tedy daleko méně zasahuje do
 jejich procesních systémů než směrnice, která by vyžadovala přizpůsobení vnitrostátní
 zákonné úpravy normám stanoveným v tomto nástroji. Tato legislativní technika zajišťuje
 vlastně minimální úroveň účinnosti vymáhání nesporných nároků, ale dovoluje členským
 státům, které si vytvořily lépe fungující domácí systém, aby si ho zachovaly. Nakonec to bude
 na věřitelích, aby posoudili, který postup považují buď za účinnější nebo vhodnější z hlediska
 přístupnosti, kdy to druhé kritérium je zejména relevantní pro věřitele působící v několika
 členských státech, jimž se ušetří potřeba seznámit se s procesním právem každého z těchto
 států tím, že bude k dispozici jednotný evropský platební rozkaz. Nakonec bychom si měli
 uvědomit, že postup platebního rozkazu je z definice zvláště vhodný pro uznávání zásady
 subsidiarity a proporcionality, protože tento typ postupu není složitým způsobem navázán na
 jiná pravidla řídící občanský proces, ale spíše jde o samostatnou kapitolu. Až teprve konec
 postupu platebního rozkazu způsobený odporem žalované strany spouští jeho přenos do
 normálního občanského řízení. Zavedení evropského platebního rozkazu tedy nezahrnuje
 potřebu dalšího přiblížení vnitrostátní procesní legislativy a tak udržuje zasahování do
 vnitrostátního práva na absolutně minimální úrovni.
 3. PŘIPOMÍNKY KE KONKRÉTNÍM ČLÁNKŮM
 Článek 1 –Rozsah
 Obecný rozsah uplatnění omezený na občanské a obchodní věci, jak je stanoveno v odstavci 1
 odpovídá rozsahu nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti
 a uznávání a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
 Odstavec 2 z rozsahu vylučuje určité typy občanských a obchodních nároků. Majetková práva
 vzniklá v důsledku manželských a podobných (např. registrované partnerství) vztahů byla
 vyloučena, protože v těchto rodinných právních případech jsou soudy často vázány povinností
 zjistit skutečnosti samy, a tedy se nemohou spokojit s nepřítomností námitek žalované strany
 CS 8 CS
 ---pagebreak--- proti obviněním žalující strany. Stejně jako v nařízení č. 44/2001 nepatří do rozsahu
 záležitosti týkající se platební neschopnosti a sociálního zabezpečení. Kromě těchto


text:
položek
 Komise neshledala důvody pro odstranění jiných nároků z rozsahu uplatnění. Pouhá soudní
 pravomoc specializovaných soudů nebo tribunálů (např. pracovních soudů pro nároky
 plynoucí ze zaměstnání) místo obyčejných civilních soudů nepředstavuje přesvědčivý důvod
 pro nepřipuštění postupu pro platební rozkaz. Jakékoli jiné omezení uplatnitelnosti postupu
 týkajícího se podstaty nebo právního základu nároku se nezdá být opodstatněno
 přesvědčivými důvody, jakékoli takové omezení by naopak nezbytně způsobilo složité
 problémy vymezení způsobilých a nepřípustných požadavků. Nakonec v souladu s velkou
 většinou připomínek k Zelené knize tento návrh nezavádí strop částky, která je předmětem
 nároku v postupu pro platební rozkaz, protože sporná nebo nesporná podstata nároku se nezdá
 být vázána na hodnotu daného nároku žádným způsobem, který by vyžadoval omezení
 přístupnosti postupu na vymožení částek pod určitou hranicí. Pokud by se pravděpodobnost
 sporného řízení zvyšovala se vzrůstající hodnotou požadavku, jak někteří tvrdí, strop částek
 by to neodůvodnilo, protože je na věřiteli, aby posoudil, zda pravděpodobnost nepřítomnosti
 napadení žaloby je dostatečně vysoká, aby stála za použití postupu pro platební rozkaz; pokud
 tomu tak není, případ rovnou zahájí v běžném řízení.
 Rozpor mezi seznamem vyloučení z rozsahu uplatnění tohoto návrhu a souběžným
 ustanovením nařízení č. 44/2001 je vysvětlen skutečností, že řídí různé věci, které vyžadují
 významně odlišný přístup a odlišný pohled. Tento návrh se zaměřuje na procesní pravidla
 a požadavky pro získání vynutitelného rozhodnutí a neřeší žádnou z otázek nastolených
 v nařízení č. 44/2001. Nezabývá se mezinárodní soudní pravomocí u postupu pro platební
 rozkaz, protože nařízení 44/2001 představuje tak dobrou rovnováhu mezi zájmy strany
 žalující a strany žalované, že nelze zjistit žádné odůvodnění odklonu od těchto pravidel
 a vytvoření zvláštního režimu soudní pravomoci pro evropský platební rozkaz. Otázky
 uznávání a vynucení v jiném členském státu, než ve kterém soudy vydaly platební rozkaz,
 jsou ponechány výhradně na nařízení č. 44/2001 a po jeho vstupu v platnost na budoucím
 nařízení vytvářejícím evropský exekuční titul pro nesporné nároky. Z toho je tedy zřejmé, že
 úvahy, které jsou základem odstranění některých typů nároků nebo postupů, z nichž některé
 ani nemohou zahrnovat peněžní dluhy z rozsahu uplatnění nařízení č. 44/2001, jsou
 v kontextu tohoto návrhu irelevantní nebo dokonce nesmyslné.
 Článek 2 – Postup pro evropský platební rozkaz
 Odstavec 1 omezuje uplatnitelnost postupu pro evropský platební rozkaz na vymožení
 likvidovaných a splatných peněžních nároků. Není tedy k dispozici pro peněžní nároky,
 jejichž konkrétní částku nelze určit (jako například v případě postoupení nebo restituce
 majetku či vystěhování). Teoreticky by mohla být zásada, ze které vychází vymezení
 nesporných nároků, rozšířena na jiné typy nároků než nároky peněžní platby a systémy
 některých členských států skutečně pokrývají určité nepeněžní požadavky. Přesto je zřejmé
 a potvrzené odezvou na Zelenou knihu, že tyto jiné nároky, které by tvořily velmi malé
 procento případů řešených tímto postupem, stejně daleko méně podléhají standardnímu
 řešení. Jako příklad můžeme uvést, že pouhá formulace nároku tak, aby splnila požadavky na
 přesnost vynutitelného práva, bude často představovat alespoň pro neprávníka
 nepřekonatelnou překážku a povede k odmítnutí významného podílu žádostí pouze z tohoto
 důvodu nebo povede k neúměrnému množství práce pro soudy.
 Odstavec 2 vymezuje volitelnou podstatu


text:
postupu pro evropský platební rozkaz. Je plně na
 zvážení věřitele, zda dává přednost uplatnit nárok patřící do rozsahu tohoto návrhu použitím
 CS 9 CS
 ---pagebreak--- evropského platebního rozkazu nebo využitím zkráceného či běžného postupu podle práva,
 kterým se řídí soud členského státu.
 Článek 3 – Uplatnění evropského platebního rozkazu
 Toto ustanovení uvádí výčet náležitostí, které musí obsahovat žádost o evropský platební
 rozkaz ve vztahu k identifikaci stran řízení a popisu nároku a jeho odůvodnění. Většina
 položek uvedených v tomto článku obsahuje vysvětlení.
 Je třeba zdůraznit, že tento návrh nevznáší nutný požadavek předložení důkazů ve formě
 dokumentů pro udělení evropského platebního rozkazu. Ve světle rozboru odpovědí na
 Zelenou knihu o tomto rozhodujícím rozdílu mezi dvěma stávajícími modely postupů
 platebního rozkazu (označovaný v Zelené knize jako škola „s důkazem“ a škola „bez
 důkazu“) došla Komise k závěru, že takový požadavek by znamenal významné riziko
 jednotného uplatnění nařízení pokud jde o to, jaký typ dokumentů se považuje za uspokojivý
 důkaz nároku. Navíc, a co je ještě důležitější, je nutné vzít v úvahu, že výhradním účelem
 písemného důkazu, který je přiložen k žádosti, je doručení jako základ zkráceného posouzení
 podstaty nároku předepsaného podle zákona členských států, které používají model
 „s důkazem“. Tento návrh nepředpokládá systematické a vyčerpávající nebo zkrácené
 posouzení zdůvodnění požadavku.
 Komise se spíše pokusila nalézt řešení, které spojuje výhody platebního rozkazu „bez
 důkazu“ ve vztahu k jednoduchosti a účinnosti postupu s přiměřenou ochranou práv žalované
 strany. Jedním z prvků druhého cíle je požadavek pro žadatele podle odst. 2 písm. e), aby
 nikoli přímo předložil, ale popsal některé důkazy, o které by se mohl opírat při obvyklém
 řízení, pokud by byl nárok napaden. Tento požadavek, který umožňuje žadateli odvolávat se
 na všechny přípustné důkazní prostředky na rozdíl pouze od dokumentů, ale který ho však
 nezavazuje, aby dodal vyčerpávající seznam, hlavně představuje formální podmínku udělení
 evropského platebního rozkazu, která se snadno kontroluje.
 Strana uplatňující nárok musí poskytnout soudu popis příčiny žaloby v souladu s odst. 2
 písm. d). Toto prohlášení může a mělo by být stručné a výstižné, přesto ale musí vysvětlit
 právní vztah mezi stranami při poskytnutí odůvodnění konkrétního nároku a jeho částky
 a vazby mezi nárokem a důkazy.
 Odstavec 3 připouští jako alternativu vlastnoručního podpisu elektronický podpis, pokud
 v souladu s čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne
 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy je elektronický podpis
 jednoznačně spojen s podepisující osobou a umožňuje zjistit totožnost podepisující osoby,
 jestliže je vytvořen s použitím prostředků, které může mít plně pod svou kontrolou, a jestliže
 je spojen s daty, ke kterým se vztahuje tak, aby bylo možno zjistit jakoukoliv následnou
 změnu těchto dat. Toto ustanovení reprodukované v jiných částech návrhu odráží obecný
 záměr umožnit používání automatického zpracování dat a elektronické komunikace za
 podmínky vhodné ochrany práv jednotlivých stran.
 CS 10 CS
 ---pagebreak--- Článek 4 – Požadavky na vydání evropského platebního rozkazu
 Tento článek má obsahovat ve svém odstavci 1 úplný a vyčerpávající seznam požadavků na
 vydání evropského platebního rozkazu, jejichž splnění musí soud posoudit při obdržení


text:
žádosti. Toto zkoumání musí zahrnovat, ale nemůže jít nad rámec
 – rozsahu uplatnění postupu, jak je vymezen v článcích 1 a 2; a
 – formálních požadavků žádosti, jak jsou stanoveny v článku 3.
 Kromě těchto položek, které musí být zkoumány ex officio, je v zodpovědnosti žalované
 strany, aby posoudila na základě informací poskytnutých v žádosti, které jí umožní jasně
 vymezit nárok vznesený proti ní a uvážit jeho podstatu, zda chce nárok napadnout nebo ho
 přijmout. V druhém případě neexistuje žádný platný důvod pro nepřiznání příznivého
 rozhodnutí žalující straně.
 Odstavec 2 umožňuje soudu určitou pružnost, aniž by to znamenalo závazek, vrátit žádost
 žalující straně, aby mu umožnil napravit nedostatky požadavku tam, kde nevyhověla všem
 formálním požadavkům stanoveným v článku 3 a kde se zdá, že je chyba snadno opravitelná,
 např. kde jen nevyplnila povinné pole formuláře žádosti. V žádném případě není záměrem
 tohoto ustanovení bránit rychlé a účinné provedení tohoto postupu. V případě zamítnutí si
 žalující strana v každém případě zachovává právo uplatnit nárok v obvyklém řízení v souladu
 s článkem 5.
 Článek 5 – Zamítnutí žádosti
 Hlavním účelem odstavce 1 je objasnit v zájmu zachování jednoduchosti a jednotnosti
 postupu a pro zamezení možného rozdělení postupu na dvě samostatné složky, že pokud jde
 o vyhovění požadavkům článku 4, soud může pouze buď udělit platební rozkaz v plném
 rozsahu, nebo ho úplně zamítnout. Tam, kde tedy žádost splňuje tyto podmínky pouze
 částečně, musí být zamítnuta jako celek. Aby se zamezilo zamítnutí v případě, kdy se to nezdá
 být vhodné, soud může využít možnosti nabízené v čl. odst.2.
 V souladu s připomínkami k Zelené knize a stávajícími postupy vnitrostátních platebních
 rozkazů odstavec 3 stanoví, že zamítnutí žádosti nezískává dopad res iudicata. Tento postup
 pouze představuje volitelný nástroj pro věřitele, který předpokládá, že daný nárok zůstane
 nesporný. Jestliže se tento předpoklad ukáže jako chybný a žalovaná strana nárok napadne, je
 přenos ke spornému řízení automatický. Musí být však zároveň také možné dále usilovat
 o přiznání nároku v obyčejném občanském řízení, pokud je žádost zamítnuta podle odstavce 1
 z důvodů, které obecně nejsou vůbec spojeny s odůvodněním nároku, ale s formálními nebo
 procesními okolnostmi, jako je rozsah uplatnění tohoto postupu. Logickým důsledkem této
 příležitosti pokračovat v řízení pro přiznání nároku tedy je, že není potřeba pro možnost
 odvolání proti zamítnutí žádosti, které by způsobilo zbytečnou nešikovnost tohoto postupu.
 Článek 6 – Evropské platební oznámení
 Tento návrh představuje postup platebního rozkazu ve dvou krocích v tom, že dokument
 vydaný soudem v případě příznivého rozhodnutí o žádosti není ještě samotným platebním
 rozkazem, jehož vynutitelnost závisí pouze na uplynutí časové lhůty pro podání žalobní
 odpovědi, ale platebním oznámením, které informuje žalovanou stranu o nároku i o jeho
 CS 11 CS
 ---pagebreak--- procesních právech a povinnostech včetně případného vydání vynutitelného platebního
 rozkazu, kdyby žalovaná strana nárok nenapadla. Je však třeba pamatovat, že v členských
 státech uplatňujících model v jednom kroku je druhý zásah soudu obecně nevyhnutelný kvůli
 ověření, že nebyly vzneseny žádné námitky proti nároku, a pro připojení doložky
 vynutitelnosti (formule exécutoire). Tam, kde jako v tomto návrhu neznamená


text:
druhý krok
 žádné zkoumání nároku, ale automatické vydání platebního rozkazu, jestliže nebyla podána
 žádná žalobní odpověď, jsou rozdíly z hlediska účinnosti postupu zanedbatelné. Hlavní
 výhodou je existence samostatného rozhodnutí, u kterého je možnost odvolání, které obvykle
 není možné v členských státech, které zvolily postup v jednom kroku, ale které Komise
 považuje za nutné v kontextu evropského platebního rozkazu, jak je dále vysvětleno
 v připomínkách k článku 11.
 Ve svém obsahu je evropské platební oznámení totožné s formulářem žádosti, ale je v souladu
 s odstavci 3 a 4 na nápadném místě doplněno informacemi o významu tohoto dokumentu, a to
 formulacemi, které jsou snadno pochopitelné pro příjemce neznalé právních záležitostí. Měla
 by být učiněna nezbytná praktická opatření pro automatické kopírování informací obsažených
 v žádosti do platebního oznámení a nakonec do platebního rozkazu. Dodatečné informace pro
 žalovanou stranu by měly být nedílnou součástí vlastního oznámení a neměly by být pouze
 připojeny, aby se zamezilo jakékoli možné chybě, která by mohla způsobit procesní obtíže.
 Návrh neobsahuje žádná konkrétní pravidla pro doručování platebního oznámení žalované
 straně, které podléhá vnitrostátnímu právu a, kde je to uplatnitelné, nařízení Rady (ES)
 č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve
 věcech občanských a obchodních v členských státech. Odstavec 2 však stanovuje podmínku,
 že ty metody doručování, které neposkytnou důkaz příjmu osobně dlužníkem, nejsou
 přípustné pro účely tohoto návrhu, pokud není známa adresa dlužníka.
 Lhůta tří týdnů pro napadení nároku zohledňuje to, co je nutné pro určení, zda si osoba přeje
 obhajovat se v případu podle práva členských států. Když vezmeme v úvahu jednoduchost
 podání žalobní odpovědi podle článku 7, měla by být tato časová lhůta dostatečná
 v přeshraničních i čistě vnitřních situacích.
 Záměrem odstavce 5 je zajistit, že žádný věřitel nebude odrazen od využití postupu pro
 platební rozkaz, který je jinak v zásadě považován za vhodný, kvůli obavě, že nárok bude
 promlčen, pokud nepřeruší plynutí promlčecí doby zahájením obvyklého občanského sporu.
 V tomto konkrétním ohledu má platební oznámení statut předvolání v běžném občanském
 řízení.
 Článek 7 – Žalobní odpověď
 V souladu s filozofií postupu pro evropský platební rozkaz, který se zaměřuje na identifikaci
 nesporných nároků a vydání vynutitelných rozhodnutí o nich, přičemž nedochází ke zkoumání
 odůvodnění nároku, tento článek udržuje požadavky přípustné žalobní odpovědi na
 nevyhnutelné minimální úrovni. Žalovaná strana musí pouze jednoznačně v písemné formě
 soudu sdělit ve stanovené lhůtě nebo za určitých okolností elektronickou formou jakoukoli
 formulací, že si přeje nárok v plném rozsahu nebo částečně napadnout. Není třeba uvádět
 další vysvětlení; předložení skutkových a právních argumentů i důkazy lze ponechat na
 následné běžné řízení. Žalovaná strana může použít standardní formulář pro odpověď, který je
 jí zaslán spolu s platebním oznámením, ale není to její povinnost.
 CS 12 CS
 ---pagebreak--- Článek 8 – Dopady žalobní odpovědi
 Toto ustanovení stanovuje, že přípustná žalobní odpověď automaticky ukončí postup pro
 platební rozkaz a znamená přenos věci do běžného občanského řízení, aniž by pro to existoval
 nějaký zvláštní požadavek. Je založena na předpokladu, že věřitelé, kteří žádají o platební
 rozkaz, zpravidla tento postup volí, protože


text:
očekávají, že nárok nebude napaden, ale jsou
 ochotni pokračovat ve vymáhání nároku prostřednictvím běžného řízení, pokud to bude
 nezbytné. Odstavec 1 však předpokládá možnost, že žalující strana uvede v žádosti, že si
 přeje, aby byl spor ukončen, pokud by žalovaná strana předložila žalobní odpověď. Takový
 požadavek by mohl být učiněn vždy, když z hlediska žalující strany je hodnota daného nároku
 příliš nízká, aby ospravedlnila úsilí a náklady běžného sporného řízení.
 Účelem odstavce 2 je objasnit, že technické ohledy, jak je přesně proveden přenos do
 obvyklého řízení, se řídí právem soudu členského státu.
 Článek 9 – Evropský platební rozkaz
 Jestliže žalovaná strana nárok připustila nebo ho nenapadla v plném rozsahu či částečně do
 vypršení lhůty, soud sám vydá platební rozkaz, tj. bez nutnosti samostatného požadavku
 žalující strany.
 Toto ustanovení odpovídá struktuře článku 6 o platebním oznámení, pokud jde o pravidla
 doručování a informování žalované strany, i když tentokrát s ohledem na odpor místo žalobní
 odpovědi.
 Článek 10 – Vynutitelnost evropského platebního rozkazu
 Tento článek stanovuje, že jakmile je evropský platební rozkaz vydán, je vynutitelný bez
 poskytnutí zajištění bez ohledu na to, že žalovaná strana má ještě možnost podat odpor
 a možná nechat rozkaz zrušit. Skutečnost, že se žalovaná strana rozhodla nenapadnout
 požadavek při plném vědomí důsledků takového jednání, poskytuje dostatečný důvod pro
 hodnocení prima facie, že nárok zůstane nenapadnut a bude tedy neomezeně vynutitelný.
 Odstavec 2 zohledňuje, že účelem tohoto návrhu není zasahovat do zákonných úprav pro
 vynucení členských států, ani zavádět samostatné, nově vytvořené soubory pravidel konkrétně
 pro postup pro platební rozkaz. Podrobnosti formálních požadavků vynutitelnosti i podmínky
 pro zastavení nebo omezení vynucení jsou ponechány na vnitrostátním právu. To například
 zahrnuje podání odporu ve vztahu na vynutitelnost.
 Článek 11 – Odpor proti evropskému platebnímu rozkazu
 Požadavky na podání odporu proti platebnímu rozkazu jsou shodné s požadavky na žalobní
 odpověď. Proto se lze odvolat na připomínky k článku 7.
 Komise je přesvědčena, že v konkrétním kontextu tohoto návrhu musí být žalované straně
 poskytnuta druhá příležitost napadnout nárok a způsobit jeho přenos k obvyklému řízení,
 i když přesto, že byla soudem v platebním oznámení informována o svých právech
 a povinnostech, nevyjádřila svůj úmysl případ obhájit. Zdá se, že nevratné konečné
 rozhodnutí by představovalo příliš tvrdý postih, zejména ve srovnání s rozsudky
 CS 13 CS
 ---pagebreak--- v nepřítomnosti, které jsou vynášeny v podobné situaci, tj. poté, co byla žalovaná strana
 předvolána k jednání a informována o důsledku nedostavení se k soudu, aby obhájila případ,
 a u kterých je obecně stále ještě možné odvolání nebo jiný opravný prostředek. Tato úvaha je
 ještě podpořena skutečností, že na rozdíl od systémů většiny členských států, které znají
 postup pro platební rozkaz v jednom kroku a nepřipouštějí další odvolání, evropský platební
 rozkaz nepředpokládá žádné obecné zkrácené posouzení podloženého nároku. Toto
 zjednodušení postupu v zájmu jeho účinnosti a tedy v zájmu žalující strany zaručuje
 rovnováhu ve formě práva na opravný prostředek.
 Odstavec 4 obsahuje další pojistku pro žalovanou stranu, kterou Komise považuje za
 podstatnou ve světle nepřítomnosti jakýchkoli konkrétních pravidel o doručování písemností
 v tomto návrhu. Při vyjednáváních o


text:
nařízení vytvářejícím evropský platební rozkaz pro
 nesporné nároky bylo považováno za nutné poskytnout žalované straně možnost vznést
 námitku proti rozsudku bez ohledu na obecnou časovou lhůtu pro odvolání v případech, kde
 – byla použita metoda doručení bez potvrzení osobního přijetí a danou písemnost strana
 neobdržela takovým způsobem, aby mohla zajistit svoji obhajobu; nebo
 – strana se nemohla v případu obhajovat v důsledku vyšší moci nebo v důsledku
 mimořádných okolností.
 Příslušné pravidlo výše zmíněného nařízení bylo přeneseno a přizpůsobeno kontextu tohoto
 návrhu.
 Článek 12 – Dopady podání odporu
 Pokud jde o přenos do běžného řízení, tento článek opakuje ustanovení dopadů žalobní
 odpovědi v článku 8. Nemá dopad na přenos do běžného řízení, jestliže se žalovaná strana
 rozhodne dříve či později v průběhu procesu nárok napadnout. Rozdíl ve statutu platebního
 oznámení a platebního rozkazu spočívá ve vynutitelnosti platebního rozkazu. Otázky
 vynutitelnosti jsou řízeny článkem 10.
 Odstavec 3 objasňuje, že s žalobní odpovědí, která soudu dojde opožděně poté, co soud již
 vydal platební rozkaz, ale před vypršením lhůty pro odpor, se bude nakládat jako s odporem,
 protože jasně ukazuje úmysl případ obhajovat.
 Článek 13 – Právní zastoupení
 Ve světle cíle tohoto návrhu, kterým je poskytnout věřitelům jednoduchý a levný
 mechanismus pro vymáhání nesporných nároků, by bylo protimluvem využívat postup závislý
 na zastoupení právníkem. Za prvé jsou požadavky žádosti o platební rozkaz a o to více
 požadavky na napadení nároku dostatečně jasné tak, že nepotřebují odbornost právníka. Za
 druhé právní zastoupení nevyhnutelně způsobí nárůst nákladů postupu. I když samozřejmě
 odborná právní pomoc je možná pro ty, kteří to považují za užitečné, neměla by být
 povinností. Jak je uvedeno v odstavci 2 pro účely upřesnění, toto ustanovení pokrývá pouze
 samotný postup pro platební rozkaz, ale nikoli běžný občanský postup, ke kterému dojde,
 pokud je podána žalobní odpověď nebo odpor.
 CS 14 CS
 ---pagebreak--- Článek 14 – Náklady
 Věřitelé by mohli být odrazeni od využívání tohoto postupu, pokud by v případě odporu
 žalované strany museli čelit riziku soudních poplatků vyšších než těch, které by vznikly při
 okamžité volbě běžného občanského řízení. Podobně se nezdá být odůvodněné ukládat vyšší
 soudní poplatky žalované straně pouze proto, že se žalující strana rozhodla, třebaže
 bezúspěšně, získat nejdříve rozhodnutí prostřednictvím zjednodušeného postupu.
 Tento článek zakládá zásadu neutrality předchozího postupu pro platební rozkaz z hlediska
 celkové částky soudních poplatků pro běžné občanské řízení, ale ponechává na členských
 státech, jak má být zajištěno vyhovění této zásadě. Je možné si představit řešení, kdy by
 poplatky za postup pro platební rozkaz, pokud nějaké vzniknou, byly zahrnuty do poplatků za
 následný běžný postup.
 Článek 15 – Vztah s vnitrostátním procesním právem
 V několika článcích tohoto návrhu se vyskytují odkazy na vnitrostátní právo pro konkrétní
 ohledy tohoto postupu. Abychom se vyhnuli veškerým možným nedorozuměním, toto
 ustanovení jasně stanoví, že všechny procesní otázky, které nejsou řešeny v návrhu
 a u kterých uplatnitelnost vnitrostátního práva není výslovně stanovena, jsou řízeny domácím
 právem členského státu, ve kterém se koná řízení platebního rozkazu.
 Článek 16 – Informace o soudech, které mají pravomoc
 Toto ustanovení se zaměřuje na přístup k informacím o