text:
2 dále umožní účinnější dopravu a vytvoří pobídku pro častější návraty řidiče domů. Obě možnosti politiky však povedou k mírně zvýšeným nákladům na prosazování pro vnitrostátní orgány (mezi 1,3 % a 8 %) během přechodného období, kdy budou zaváděny revidované předpisy. Obě rovněž mírně zvýší náklady na dodržování u některých podnikatelů, protože od nich budou vyžadovat, aby platili ubytování pro běžný týdenní odpočinek vybraný mimo vozidlo (přibližně 50–160 EUR za jízdu).
 Návrh je v souladu s upřednostňovanou variantou uvedenou v posouzení dopadu.
 •Účelnost a zjednodušování právních předpisů
 Návrh sleduje cíl programu REFIT zvýšit účinnost právních předpisů a snížit regulační zátěž pro podniky. K tomu slouží zejména zjednodušení a úprava předpisů podle potřeb odvětví a zvýšení používání digitálních záznamových zařízení (tachografů) pro zajištění účinnějších kontrol. Ačkoli se očekává, že se mírně zvýší náklady vnitrostátních orgánů na prosazování, je toto zvýšení odůvodněno zlepšením pracovních podmínek řidičů a podmínek pro podnikání. Tím dojde k úsporám nákladů v případě nedodržování předpisů. Návrh rovněž přispěje k účinnějšímu prosazování, například zlepšením funkcí budoucího „inteligentního“ tachografu. Mikropodniky povinnosti dodržovat tyto předpisy návrh nezprošťuje, protože to by vedlo k riziku nerovných podmínek hospodářské soutěže a nerovných pracovních podmínek.
 Základní práva
 Návrh přispívá k cílům Listiny základních práv, zejména článku 31, který stanoví právo na slušné a spravedlivé pracovní podmínky.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nebude mít žádný dopad na rozpočet Unie.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Vývoj v počtu, typech a četnosti porušování předpisů v sociální oblasti bude sledován s využitím kombinace vnitrostátních zpráv o provádění a analýzy údajů od kontrolních organizací EU. Problémy provádění a prosazování budou pravidelně sledovány a hodnoceny Výborem pro silniční dopravu.
 Další vývoj trhu a jeho možné dopady na pracovní podmínky a podmínky hospodářské soutěže budou hodnoceny na základě příslušných údajů získaných z jiných iniciativ, zejména revize nařízení o přístupu na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (nařízení (ES) č. 1072/2009) a nařízení o přístupu k profesi podnikatele v silniční dopravě (nařízení (ES) č. 1071/2009).
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Návrh obsahuje tyto hlavní prvky:
 Nařízení (ES) č. 561/2006
 Článek 3
 Ustanovení čl. 3 písm. h) se mění s cílem objasnit, v souladu s rozhodnutím Soudního dvora ve věci C-317/12 Lundberg, že soukromé osoby používající vozidla, na která se vztahuje nařízení (ES) č. 561/2006, k přepravě osobních věcí pro své vlastní účely, nejsou povinny zaznamenávat svoji dobu řízení a doby odpočinku, a nejsou proto povinny mít nebo používat tachograf ani kartu řidiče.
 Článek 4
 Ustanovení čl. 4 písm. r) se doplňuje s cílem vymezit pojem „neobchodní“ přeprava, který se běžně používá v tomto nařízení, protože neexistence jednotné definice vytváří nejistoty a rozdíly ve výkladu.
 Článek 6
 Ustanovení čl. 6 odst. 5 se mění s cílem objasnit povinnost a harmonizovat postup zaznamenávání jiné práce řidiče než řízení a doby pracovní pohotovosti. Úplné záznamy všech činností řidiče, nejen řízení, které se automaticky zaznamenává tachografem, jsou důležité pro účinné sledování pracovního rytmu řidiče, který může vést k únavě a vytvářet rizika pro bezpečnost silničního provozu.
 Článek 7
 K článku 7 se doplňuje třetí odstavec


text:
s cílem objasnit, že řidiči jezdící v týmu si mohou vybrat povinnou přestávku ve vozidle, které řídí jiný řidič. To je již stávající praxe po nezávazném pokynu Komise.
 Článek 8
 Článek 8 se mění s cílem objasnit a upravit požadavky na týdenní odpočinek podle potřeb odvětví a skutečné praxe při sjednávání přepravních plánů, zejména pokud jde o dopravu na dlouhé vzdálenosti. Cílem je zlepšit podmínky pro odpočinek řidičů a usnadnit prosazování, zejména kontrolu náhrady, která náleží řidiči za zkrácený týdenní odpočinek.
 Ustanovení čl. 8 odst. 6 se mění s cílem objasnit, že řidiči si mohou během období čtyř po sobě následujících týdnů zařídit týdenní doby odpočinku pružnějším způsobem, a současně zajistit, že do tří týdnů si vyberou náhradu za zkrácený týdenní odpočinek společně s běžným týdenním odpočinkem. Touto změnou se nemění platné požadavky na maximální denní a týdenní doby řízení.
 Ustanovení čl. 8 odst. 7 se mění tak, aby stanovilo, že náhrada za zkrácený týdenní odpočinek musí být připojena k běžnému týdennímu odpočinku v délce nejméně 45 hodin. Tím se usnadní kontrola odpočinku vybraného jako náhrada a umožní se řidičům požívat výhod akumulovaného týdenního odpočinku.
 Ustanovení čl. 8 odst. 8a se doplňuje s cílem objasnit, že řidič si nesmí vybírat týdenní odpočinek v délce 45 hodin nebo více ve vozidle a že zaměstnavatel je povinen zajistit řidiči odpovídající ubytování s vhodným vybavením pro spaní a hygienu, pokud si řidiči nemohou vybírat týdenní odpočinek na soukromém místě dle svého výběru.
 Ustanovení čl. 8 odst. 8b se doplňuje, aby se dále upřesnila povinnost dopravců organizovat práci řidičů takovým způsobem, aby se nejméně jednou za tři po sobě následující týdny mohli k týdennímu odpočinku vrátit domů.
 Článek 9
 Článek 9 se mění tak, aby se uzpůsobil stávající praxi vybírání dob odpočinku na trajektu nebo na železnici. Současné předpisy neumožňují zaznamenávat doby odpočinku v délce 24 hodin nebo více vybírané z části na trajektu nebo na železnici jako zkrácený týdenní odpočinek. Tím se vytváří zbytečná zátěž pro řidiče a podnikatele. Proto tato změna upřesňuje, že řidič doprovázející vozidlo, které je přepravováno trajektem nebo po železnici, si může na trajektu nebo na železnici také vybírat zkrácený týdenní odpočinek.
 Článek 12
 Ustanovení čl. 12 odst. 2 se doplňuje s cílem pomoci řidiči vyrovnat se s nepředvídanými okolnostmi, které zpozdí dopravu nebo zabrání řidiči v tom, aby se dostal domů, kde si vybere týdenní odpočinek. Upřesňuje, že řidiči mohou odložit začátek svého týdenního odpočinku, aby se dostali domů, pokud dodrží denní nebo týdenní limity dob řízení a požadovanou minimální délku doby týdenního odpočinku.
 Článek 14
 Článek 14 se mění s cílem upřesnit, že dočasné výjimky z obecných předpisů udělené členskými státy v naléhavých případech musí být patřičně odůvodněné výjimečnými okolnostmi a naléhavostí spojenou s jejich řešením.
 Článek 15
 Článek 15 doplňuje povinnost členských států informovat Komisi o vnitrostátních předpisech pro doby řízení, přestávky v řízení a doby odpočinku vztahující se na řidiče autobusů osvobozené od nařízení.
 Článek 19
 Článek 19 se mění s cílem upřesnit, že vnitrostátní sankce uvalené za porušování nařízení jsou přiměřené závažnosti porušení povinností,

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
jak se uvádí v příslušných právních předpisech Unie. Rovněž doplňuje, že všechny změny systému vnitrostátních sankcí se oznámí Komisi.
 Článek 22
 Článek 22 se mění s cílem dále prohloubit správní spolupráci a výměnu údajů a informací mezi členskými státy. Cílem je zajistit důslednější a účinnější provádění ustanovení tohoto nařízení a přeshraniční prosazování.
 Ustanovení čl. 22 odst. 1 se mění s cílem upřesnit, že vzájemná pomoc mezi členskými státy je poskytována neprodleně, v jasně stanovených lhůtách podle směrnice 2006/22/ES.
 Ustanovení čl. 22 odst. 2 písm. c) se doplňuje s cílem objasnit, že výměna informací se rovněž týká údajů o hodnocení rizika podniků a dalších informací nezbytných k zajištění účinného a účelného prosazování.
 Ustanovení čl. 22 odst. 3a upřesňuje, že za organizování řádné výměny informací odpovídají jmenované orgány pro styk uvnitř Společenství.
 Ustanovení čl. 22 odst. 3b se doplňuje s cílem objasnit, že vzájemná pomoc je bezplatná.
 Článek 25
 Ustanovení čl. 25 odst. 2 se mění s cílem upřesnit, že v případech, kdy je to nezbytné, Komise přijme prováděcí akty objasňující ustanovení tohoto nařízení. Tyto akty zajistí jednotné uplatňování a prosazování tohoto nařízení.
 Nařízení (EU) č. 165/2014
 Článek 8
 Článek 8 se mění s cílem dále zlepšovat funkce „inteligentních“ tachografů, aby se umožnilo přesnější určování polohy vozidel používaných pro přeshraniční dopravu. Tím se usnadní prosazování předpisů v sociální oblasti.
 Článek 34
 Článek 34 doplňuje povinnost řidičů zaznamenat v tachografu polohu svého vozidla na nejbližším vhodném místě zastávky po překročení hranice. Tím se usnadní sledování dodržování předpisů v sociální oblasti. Tato povinnost se nevztahuje na řidiče používající „inteligentní“ tachografy, které překročení hranic zaznamenávají automaticky.
 2017/0122 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,
 kterým se mění nařízení (ES) č. 561/2006, pokud jde o minimální požadavky na maximální denní a týdenní dobu řízení, minimální přestávky v řízení a týdenní doby odpočinku, a nařízení (EU) 165/2014, pokud jde o určování polohy pomocí tachografů
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 91 odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru
 7
 ,
 s ohledem na stanovisko Výboru regionů
 8
 ,
 v souladu s řádným legislativním postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dobré pracovní podmínky pro řidiče a spravedlivé podmínky pro podnikání pro silniční dopravce mají zásadní význam při vytváření bezpečného, účinného a společensky odpovědného odvětví silniční dopravy. Aby se tento proces usnadnil, je nezbytné, aby byly předpisy Unie v sociální oblasti v silniční dopravě jasné, vhodné pro daný účel, snadno použitelné a vymahatelné a účinně a důsledně prováděné v celé Unii.
 (2)Po zhodnocení účinnosti a účelnosti provádění stávajícího souboru předpisů Unie v sociální oblasti v silniční dopravě, a zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006
 9
 , byly ve stávajícím právním rámci zjištěny určité nedostatky. Nejasné a nevhodné předpisy pro týdenní odpočinek, odpočívadla, přestávky při provozu s více řidiči a absence předpisů o návratu řidičů do jejich domovů vedou k rozdílným výkladům a způsobům prosazování v členských


text:
státech. Některé členské státy nedávno přijaly jednostranná opatření dále zvyšující právní nejistotu a nerovné zacházení s řidiči a podnikateli v silniční dopravě.
 (3)Hodnocení nařízení (ES) č. 561/2006 provedené ex post potvrdilo, že nedůsledné a neúčinné prosazování předpisů Unie v sociální oblasti je zejména důsledkem nejasných předpisů, neúčinného využívání kontrolních nástrojů a nedostatečné správní spolupráce mezi členskými státy.
 (4)Jasné, vhodné a jednotně prosazované předpisy jsou rovněž zásadní po dosažení politických cílů týkajících se zlepšování pracovních podmínek pro řidiče, a zejména zajištění nenarušené hospodářské soutěže mezi podnikateli a zvýšení bezpečnosti silničního provozu pro všechny uživatele silnic.
 (5)Vyšlo najevo, že stávající požadavek na přestávky je nevhodný a nepraktický pro řidiče v týmu. Proto je vhodné upravit požadavek na záznam přestávek podle specifičnosti dopravy prováděné řidiči jedoucími v týmu.
 (6)Řidiči v mezinárodní přepravě na dlouhé vzdálenosti tráví dlouhou dobu mimo domov. Současné požadavky na běžný týdenní odpočinek tato období zbytečně prodlužují. Je proto žádoucí upravit ustanovení o běžném týdenním odpočinku tak, aby bylo pro řidiče snazší provádět přepravu v souladu s těmito předpisy a dostat se domů na běžný týdenní odpočinek a aby obdrželi úplnou náhradu za všechna zkrácení týdenní doby odpočinku. Je rovněž nezbytné zajistit, aby podnikatelé organizovali práci řidičů tak, aby tato doba mimo domov nebyla nadměrně dlouhá.
 (7)Existují rozdíly mezi členskými státy ve výkladu a provádění požadavků na týdenní odpočinek, pokud jde o místo, kde má být týdenní odpočinek vybírán. Je proto vhodné objasnit tento požadavek, aby se zajistilo, že řidiči budou mít k dispozici odpovídající ubytování pro svůj běžný týdenní odpočinek, pokud si ho vybírají mimo domov.
 (8)Řidiči často narazí na nepředvídané okolnosti, které jim znemožní dostat se do požadovaného místa, kde si mají vybírat týdenní odpočinek, aniž by porušili předpisy Unie. Je žádoucí, aby se řidiči mohli snáze vyrovnat s těmito okolnostmi a měli možnost dostat se do místa týdenního odpočinku, aniž by porušili požadavky na maximální doby řízení.
 (9)Aby se omezily rozdílné způsoby prosazování a zabránilo se jim a dále se zvyšovala účinnost a účelnost přeshraničního prosazování, je zásadní zavést jasná pravidla pro pravidelnou správní spolupráci mezi členskými státy.
 (10)K zajištění jednotných podmínek provádění nařízení (ES) č. 561/2006 by měla být Komisi svěřena prováděcí pravomoc k objasňování ustanovení tohoto nařízení a stanovení společných přístupů k jejich uplatňování a prosazování. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011
 10
 .
 (11)Ke zlepšení nákladové efektivnosti prosazování předpisů v sociální oblasti je třeba plně využít možnosti současných a budoucích systémů tachografů. Proto by se měly zlepšit funkce tachografu, aby umožňoval přesnější určování polohy, zejména během mezinárodní přepravy.
 (12)Proto by měla být odpovídajícím způsobem změněna nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 a (EU) č. 165/2014
 11
 ,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Nařízení (ES) č. 561/2006 se mění takto:
 (1)v čl. 3 se písmeno h) nahrazuje tímto:
 „h)
 vozidly nebo jejich kombinacemi používanými pro neobchodní přepravu zboží;“
 (2)v článku 4 se doplňuje písmeno r), které zní:
 „r)
 „neobchodní přepravou“ silniční přeprava kromě přepravy na cizí účet a za úplatu nebo na vlastní účet, za kterou


text:
se nedostává žádná odměna a ze které neplynou žádné zisky."
 (3)v čl. 6 odst. 5 se první věta nahrazuje tímto:
 „Řidič zaznamená jako „jinou práci“ dobu strávenou podle čl. 4 písm. e) a rovněž dobu řízení vozidla používaného k obchodním účelům, na něž se nevztahuje toto nařízení, a dále zaznamená dobu „pracovní pohotovosti“, definovanou v čl. 3 písm. b) směrnice 2002/15/ES, v souladu s čl. 34 odst. 5 písm. b) bodem iii) nařízení (EU) č. 165/2014. Tento zápis provede buď ručně na záznamový list, výtisk nebo zadá ručně na záznamovém zařízení.“
 (4)v článku 7 se doplňuje třetí pododstavec, který zní:
 „Řidič, který se zapojuje do provozu s více řidiči, se může rozhodnout, že si vybere přestávku v délce 45 minut ve vozidle řízeném jiným řidičem, pokud řidič, který si vybírá přestávku, právě nepomáhá řidiči, který řídí vozidlo.“
 (5)článek 8 se mění takto:
 (a)v odstavci 6 se první pododstavec nahrazuje tímto:
 „6.
 V kterýchkoli čtyřech po sobě následujících týdnech musí mít řidič nejméně:
 a)
 čtyři běžné týdenní doby odpočinku nebo
 b)
 dvě běžné týdenní doby odpočinku v délce nejméně 45 hodin a dvě zkrácené týdenní doby odpočinku v délce nejméně 24 hodin.
 Pro účely písm. b) musí však být zkrácení týdenní doby odpočinku vyrovnáno odpovídající dobou odpočinku vybranou v celku před koncem třetího týdne následujícího po dotyčném týdnu.“
 (b)odstavec 7 se nahrazuje tímto:
 „7. Každá doba odpočinku vybraná náhradou za zkrácení týdenní doby odpočinku musí bezprostředně předcházet před jinou dobou odpočinku trvající nejméně 45 hodin nebo po ní následovat.“
 (c)vkládají se nové odstavce 8a a 8b, které znějí:
 „8a.
 Běžné týdenní doby odpočinku a jakýkoli týdenní odpočinek delší než 45 hodin vybraný náhradou za předchozí zkrácený týdenní odpočinek se nevybírají ve vozidle. Vybírají se ve vhodném ubytování, s odpovídajícím vybavením pro spaní a hygienu;
 a) buď zajištěném, nebo zaplaceném zaměstnavatelem, nebo
 b) doma nebo na jiném soukromém místě vybraném řidičem.
 8b.
 Dopravní podnik organizuje práci řidičů takovým způsobem, aby řidiči mohli v průběhu každých tří po sobě následujících týdnů trávit doma nejméně jednu běžnou týdenní dobu odpočinku nebo týdenní odpočinek delší než 45 hodin vybíraný náhradou za zkrácený týdenní odpočinek.“
 (6)v článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „9.
 Odchylně od článku 8 může být běžná denní doba odpočinku nebo zkrácená týdenní doba odpočinku, pokud řidič doprovází vozidlo přepravované na trajektu nebo po železnici, přerušena nanejvýš dvakrát jinými činnostmi, které nepřesahují celkem jednu hodinu. Během běžné denní doby odpočinku nebo zkrácené týdenní doby odpočinku musí mít řidič k dispozici lůžko nebo lehátko.“
 (7)v článku 12 se doplňuje druhý odstavec, který zní:
 „Pokud tím není ohrožena bezpečnost silničního provozu, řidič se může odchýlit od čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 6 druhého pododstavce, aby mohl dojet ke vhodnému ubytování, jak uvádí čl. 8 odst. 8a, a vybral si tam denní nebo týdenní odpočinek. Takové odchýlení nepovede k překročení denní nebo týdenní doby řízení ani ke zkrácení denní nebo týdenní doby odpočinku. Řidič uvede důvod odchylky ručně na záznamovém listu záznamového zařízení, na výtisku ze záznamového zařízení nebo ve svém pracovním


text:
plánu nejpozději po dojetí na vhodné místo ubytování.“
 (8)v článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
 „2.
 V naléhavých případech mohou členské státy udělit za výjimečných okolností dočasnou výjimku na dobu nepřesahující 30 dnů a tuto výjimku řádně zdůvodní a neprodleně oznámí Komisi.“
 (9)článek 15 se nahrazuje tímto:
 „Článek 15
 Členské státy zajistí, aby se na řidiče vozidel uvedených v čl. 3 písm. a) vztahovaly vnitrostátní předpisy, které zajišťují přiměřenou ochranu, pokud jde o povolené doby řízení a povinné přestávky v řízení a doby odpočinku. Členské státy informují Komisi o příslušných vnitrostátních předpisech, které se na tyto řidiče vztahují.“
 (10)v článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1.
 Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a nařízení (EU) č. 165/2014 a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené závažnosti stanovené v souladu s přílohou III směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2006/22/ES
 12
 , odrazující a nediskriminační. Při porušení tohoto nařízení nebo nařízení (EU) č. 165/2014 může být uložena pouze jedna sankce nebo zahájeno jedno řízení. Členské státy oznámí tato opatření a sankce Komisi ve lhůtě stanovené v článku 29 druhém pododstavci. Neprodleně jí oznámí jakékoli jejich následné změny. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.“
 (11)článek 22 se mění takto:
 (a)
 odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1.
 Členské státyúzce spolupracují a poskytují si vzájemnou pomoc bez zbytečného prodlení s cílem usnadnit důsledné uplatňování tohoto nařízení a jeho účinné prosazování, v souladu s požadavky stanovenými v článku 8 směrnice 2006/22/ES.“
 (b)v odstavci 2 se doplňuje nové písmeno c), které zní:
 „c)
 jiných specifických informacích, včetně hodnocení rizika podniku, které mohou mít důsledky pro dodržování ustanovení tohoto nařízení.“
 (c)vkládají se nové odstavce 3a a 3b, které znějí:
 „3a.
 Pro účely výměny informací v rámci tohoto nařízení využijí členské státy orgány pro styk uvnitř Společenství určené v souladu s článkem 7 směrnice 2006/22/ES.“
 „3b.
 Vzájemná správní spolupráce a pomoc se poskytuje bezplatně.“
 (12)v článku 25 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
 „2.
 V případech uvedených v odstavci 1 přijme Komise prováděcí akty, které stanoví společné přístupy v souladu s poradním postupem uvedeným v čl. 24 odst. 2.“
 Článek 2
 Nařízení (EU) č. 165/2014 se mění takto:
 (1)v čl. 8 odst. 1 se druhá odrážka nahrazuje tímto:
 „–
 každé tři hodiny celkové doby řízení a pokaždé, když vozidlo překročí státní hranici;“
 (2)v čl. 34 odst. 7 se první pododstavec nahrazuje tímto:
 „7.
 Řidič po příjezdu na vhodné místo zastávky zadá do digitálního tachografu symboly zemí, ve kterých začala a skončila jeho denní pracovní doba, a také kde a kdy řidič překročil ve vozidle státní hranici. Členský stát může požadovat na řidičích vozidel, která na jeho území provozují vnitrostátní dopravu, aby k symbolu země připojili přesnější zeměpisné údaje, jestliže je členský stát sdělil Komisi před 1. dubnem 1998.“
 Článek 3
 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda


text:
(1)
 Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1.
 (2)
 Hodnocení ex post se týkalo nařízení (ES) č. 561/2006, směrnice 2006/22/ES o prosazování ustanovení uvedeného nařízení a směrnice 2002/15/ES o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě.
 (3)
 Iniciativa č. 11 v příloze 2 pracovního programu Komise na rok 2017.
 (4)
 https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/facts-fundings/evaluations/doc/2016-ex-post-eval-road-transport-social-legislation-final-report.pdf
 (5)
 Souhrn zjištění:
 http://ec.europa.eu/transport/modes/road/consultations/2016-social-legislation-road_en
 (6)
 Konečná zpráva
 https://ec.europa.eu/transport/sites/transport/files/facts-fundings/evaluations/doc/2016-ex-post-eval-road-transport-social-legislation-final-report.pdf
 (7)
 Úř. věst. , , s. .
 (8)
 Úř. věst. , , s. .
 (9)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1).
 (10)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).
 (11)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (Úř. věst. L 60, 28.2.2014, s. 1).
 (12)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 35).


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 25.7.2017
 COM(2017) 384 final
 2017/0162(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu k přijetí společných pokynů pro provádění dohody
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Dohoda mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu
 1
 vstoupila v platnost dne 1. ledna 2014. Dohoda stanovila na základě vzájemnosti právně závazná práva a povinnosti za účelem zjednodušení postupů při vydávání víz arménským občanům. Článkem 12 uvedené dohody byl zřízen smíšený výbor, jehož úkolem je mimo jiné sledovat provádění dohody. Smíšený výbor konstatoval, že jsou zapotřebí společné pokyny, aby bylo zajištěno plně harmonizované provádění dohody ze strany konzulátů členských států schengenského prostoru a aby byl vyjasněn vztah mezi dohodou a jinými ustanoveními smluvních stran vztahujícími se nadále na vízové záležitosti, které dohoda neupravuje.
 Tyto pokyny nejsou součástí dohody a nejsou právně závazné. Velmi se však doporučuje, aby se jimi pracovníci diplomatických misí a konzulárních úřadů důsledně řídili.
 •Soulad s platnými předpisy v dané oblasti politiky
 Dohoda má přednost před nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex)
 2
 v záležitostech, jež upravují oba tyto akty.
 Na všechny záležitosti, které dohoda neupravuje, například určení členského státu schengenského prostoru příslušného pro vyřízení žádosti o vízum, důvody pro zamítnutí víza, právo odvolat se proti zamítavému rozhodnutí nebo obecná pravidla pro osobní pohovor se žadatelem, se použije vízový kodex.
 Na záležitosti, které dohoda neupravuje, například uznávání cestovních dokladů, prokazování dostatečných prostředků na obživu, zamítnutí vstupu na území členských států a vyhoštění ze země, se také nadále použijí schengenská pravidla a případně vnitrostátní právní předpisy.
 Podle čl. 2 odst. 1 dohody se zjednodušený vízový režim, který stanoví dohoda, vztahuje na občany Arménie pouze tehdy, pokud nebyli osvobozeni od vízové povinnosti na základě nařízení č. 539/2001
 3
 . Pokud by Arménská republika měla být převedena do přílohy II nařízení č. 539/2001 obsahující seznam zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti, dohoda by pozbyla platnosti. Jelikož by však tato výjimka byla udělena pouze držitelům biometrických pasů (osvobození, které má být specifikováno v poznámce pod čarou v příloze II), dohoda by se nadále vztahovala na občany Arménie, kteří jsou držiteli nebiometrických pasů.
 2.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Pokyny, které mají být přijaty smíšeným výborem po přijetí postoje EU na základě tohoto návrhu, mají podrobně vysvětlit ustanovení dohody za účelem jejího řádného a důsledného provádění.
 Pokyny zohledňují vízový kodex a další legislativní akty v oblasti vízové politiky EU. Cílem je zajistit, aby zaměstnanci konzulátů členských států při provádění dohody jednali v souladu s acquis EU v oblasti vízové politiky.
 3.VÝSLEDKY KONZULTACÍ A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Komise projednala tento návrh pokynů s odpovědnými orgány Arménské republiky na zasedáních smíšeného výboru ve dnech 10. září 2014, 29. dubna 2015 a 15. června 2016 a rovněž prostřednictvím výměny e-mailů mezi smluvními stranami v období mezi zasedáními smíšeného výboru. Několik nevyřešených otázek vyžadovalo


text:
hlubší analýzu, než bylo možné dosáhnout vzájemně uspokojivého kompromisu, zejména ve věci profesních organizací novinářů a dopravců (viz bod 2.2.1 písm. e) a k) pokynů).
 Návrh pokynů připojený k tomuto návrhu rozhodnutí Rady byl konzultován s členskými státy v rámci místní schengenské spolupráce v Jerevanu a pracovní skupiny pro víza (poslední konzultace: 26. listopadu 2016). Smíšený výbor schválil konečnou verzi pokynů na svém třetím zasedání, které se konalo dne 15. června 2016.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Tento návrh nemá žádný dopad na rozpočet EU.
 2017/0162 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu
 k přijetí společných pokynů pro provádění dohody
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Článkem 12 Dohody mezi Evropskou unií a Arménií o zjednodušení vízového režimu
 4
 (dále jen „dohoda“) se stanoví zřízení smíšeného výboru. Uvedený článek stanoví zejména, že smíšený výbor má sledovat provádění dohody.
 (2)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009
 5
 stanovilo postupy a podmínky udělování víz pro průjezd přes území členských států nebo předpokládané pobyty na tomto území nepřesahující 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.
 (3)Společné pokyny jsou nezbytné, aby se zajistilo plně harmonizované provádění dohody konzuláty členských států a aby se vyjasnil vztah mezi dohodou a ustanoveními smluvních stran, která se nadále použijí na vízové záležitosti, jež dohoda neupravuje.
 (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve smíšeném výboru k přijetí společných pokynů pro provádění dohody.
 (5) Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
 6
 . Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
 (6)Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis
 7
 . Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
 (7)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být jménem Unie zaujat ve smíšeném výboru zřízeném článkem 12 Dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu k přijetí společných pokynů pro provádění dohody, vychází z návrhu rozhodnutí smíšeného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Dohoda mezi Evropskou unií


text:
a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu, Úř. věst. L 289, 31.10.2013, s. 2.
 (2)
 Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1.
 (3)
 Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, s. 1.
 (4)
 Úř. věst. L 289, 31.10.2013, s. 2.
 (5)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1.
 (6)
 Rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, Úř. věst. L 131, 1.6.2000, s. 43.
 (7)
 Rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, Úř. věst. L 64, 7.3.2002, s. 20.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 25.7.2017
 COM(2017) 384 final
 PŘÍLOHA
 návrhu ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve smíšeném výboru zřízeném na základě Dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimuk přijetí společných pokynů pro provádění dohody
 NÁVRH
 ROZHODNUTÍ č. ../201.. SMÍŠENÉHO VÝBORU
 ZŘÍZENÉHO DOHODOU
 MEZI EVROPSKOU UNIÍ A ARMÉNSKOU REPUBLIKOU
 O ZJEDNODUŠENÍ VÍZOVÉHO REŽIMU
 ze dne .......
 o přijetí společných pokynů pro provádění dohody
 VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu
 1
 (dále jen „dohoda“), a zejména na článek 12 uvedené dohody,
 vzhledem k tomu, že dohoda vstoupila v platnost dne 1. ledna 2014,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Společné pokyny pro provádění Dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V ... dne ...
 Za Evropskou unii
 Za Arménskou republiku
 NÁVRH
 POKYNY
 PRO PROVÁDĚNÍ
 DOHODY MEZI EVROPSKOU UNIÍ A ARMÉNSKOU REPUBLIKOU
 O ZJEDNODUŠENÍ VÍZOVÉHO REŽIMU
 Účelem dohody mezi Evropskou unií a Arménskou republikou o zjednodušení vízového režimu, která vstoupila v platnost dne 1. ledna 2014, je usnadnit na základě vzájemnosti postupy pro udělování víz občanům Arménie k zamýšlenému pobytu v délce nejvýše 90 dnů během období 180 dnů.
 Dohoda stanoví právně závazná práva a povinnosti pro účely zjednodušení postupů při vydávání víz arménským občanům.
 Cílem těchto pokynů přijatých smíšeným výborem zřízeným článkem 12 dohody je zajistit harmonizované provádění ustanovení dohody ze strany diplomatických misí a konzulárních úřadů členských států. Tyto pokyny nejsou součástí dohody, a nejsou tedy právně závazné. Velmi se však doporučuje, aby se jimi pracovníci diplomatických misí a konzulárních úřadů při provádění ustanovení dohody důsledně řídili.
 Pokyny by měly být pod vedením smíšeného výboru aktualizovány na základě zkušeností s prováděním dohody.
 S cílem zajistit nepřetržité a harmonizované provádění dohody a v souladu s jednacím řádem smíšeného výboru pro zjednodušení vízového režimu se strany dohodly, že mezi formálními zasedáními smíšeného výboru budou udržovat neformální kontakty pro


text:
řešení naléhavých otázek. Podrobné zprávy o těchto otázkách a neformálních kontaktech budou předloženy na příštím zasedání smíšeného výboru pro zjednodušení vízového režimu.
 I.
 OBECNÉ OTÁZKY
 1.1
 Účel a oblast působnosti
 V čl. 1 odst. 1 dohody se stanoví: „Účelem této dohody je zjednodušení vízového režimu pro občany Arménie pro předpokládaný pobyt, jehož délka v období 180 dní nepřekračuje 90 dní.“
 Dohoda se vztahuje na všechny občany Arménie, kteří žádají o krátkodobá víza, bez ohledu na zemi, v níž mají bydliště.
 Dohoda se nevztahuje na osoby bez státní příslušnosti, které jsou držiteli povolení k pobytu vydaného Arménií. Na tuto kategorii osob se vztahují běžná pravidla acquis EU v oblasti vízové politiky.
 Od 10. ledna 2013 jsou všichni občané EU a občané zemí přidružených k Schengenu zproštěni vízové povinnosti při cestách do Arménie, jejichž délka nepřekročí 90 dnů.
 V čl. 1 odst. 2 dohody se stanoví: „Pokud by Arménie pro občany Unie nebo určité kategorie občanů Unie znovu zavedla vízovou povinnost, vztahovala by se na dotyčné občany Unie na základě vzájemnosti automaticky stejná zjednodušení, jaká se podle této dohody vztahují na občany Arménie.“
 1.2
 Oblast působnosti dohody
 V článku 2 dohody se stanoví:
 „1.
 Zjednodušený vízový režim, který stanoví tato dohoda, se vztahuje na občany Arménie pouze tehdy, pokud nebyli osvobozeni od vízové povinnosti na základě právních předpisů Unie nebo členských států, této dohody či jiných mezinárodních dohod.
 2.
 Na záležitosti, které tato dohoda neupravuje, jako je zamítnutí udělení víz, uznávání cestovních dokladů, prokazování dostatečných prostředků k živobytí, zamítnutí vstupu a opatření týkající se vyhoštění, se vztahují vnitrostátní právní předpisy Arménie nebo členských států nebo právní předpisy Unie.“
 Aniž je dotčen článek 10 dohody (který stanoví osvobození od vízové povinnosti pro držitele arménských diplomatických pasů), dohoda neovlivňuje stávající pravidla týkající se vízové povinnosti či osvobození od vízové povinnosti. Například článek 4 nařízení Rady č. 539/2001
 2
 umožňuje členským státům osvobodit od vízové povinnosti civilní letecké a námořní posádky a další kategorie osob.
 V této souvislosti je třeba doplnit, že v souladu s článkem 21 Úmluvy k provedení Schengenské dohody
 3
 musí všechny strany úmluvy uznávat dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydaná navzájem jako platná pro krátkodobé pobyty na jejich území. Všechny strany úmluvy uznávají povolení k pobytu, víza typu D a krátkodobá víza zemí přidružených k Schengenu pro vstup a krátkodobý pobyt a naopak.
 Na všechny záležitosti, které dohoda neupravuje, například určení strany Úmluvy k provedení Schengenské dohody příslušné pro vyřízení žádosti o víza, odůvodnění zamítnutí víza, právo na odvolání proti zamítavému rozhodnutí nebo obecné pravidlo osobního pohovoru se žadatelem a poskytnutí informací v souvislosti s žádostí o vízum, se použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 (vízový kodex)
 4
 . Kromě toho se na záležitosti, které tato dohoda neupravuje, nadále použijí také schengenská pravidla
 5
 (např. pokud jde o zamítnutí vstupu na území členských států či prokazování dostatečných prostředků k živobytí), případně vnitrostátní právní předpisy (uznávání cestovních dokladů, opatření týkající se vyhoštění).
 Dokonce i v případě, že by byly splněny podmínky stanovené v dohodě, například pokud by žadatel


text:
o vízum předložil doklad dosvědčující účel cesty pro kategorie osob uvedené v článku 4, může mu být udělení víza přesto odmítnuto, jestliže nejsou splněny podmínky stanovené v článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399
 6
 (Schengenský hraniční kodex), tj. pokud dotyčná osoba není držitelem platného cestovního dokladu, má záznam v Schengenském informačním systému (SIS) nebo je považována za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost atd.
 Nadále se použijí další možnosti pružného postupu při udělování víz, které umožňuje vízový kodex. Například vízum pro více vstupů s dlouhou dobou platnosti – až do pěti let – lze udělit kategoriím osob, které nejsou uvedeny v článku 5 dohody, pokud jsou splněny podmínky stanovené ve vízovém kodexu (článek 24). Stejně tak se nadále použijí ustanovení obsažená ve vízovém kodexu umožňující upustit od vízového poplatku nebo jej snížit (čl. 16 odst. 5 a 6 vízového kodexu).
 1.3
 Druhy víz, které spadají do oblasti působnosti dohody
 V čl. 3 písm. d) dohody je „vízum“ vymezeno jako „povolení vydané členským státem za účelem průjezdu přes území členských států nebo zamýšleného pobytu na tomto území, jehož délka nepřesáhne 90 dnů v období 180 dnů“.
 Zjednodušení podle dohody platí jak pro jednotná víza platná pro celé území členských států, tak pro víza s omezenou územní platností
 7
 .
 1.4
 Výpočet délky pobytu stanovené ve vízu
 Schengenský hraniční kodex
 8
 definuje krátkodobý pobyt takto: „90 dní během jakéhokoli období 180 dnů, kterým se rozumí období 180 dnů bezprostředně předcházející každému dni pobytu“.
 Jako den vstupu se započítává první den pobytu na území členských států a jako den výstupu poslední den pobytu na území členských států. Slovo „jakéhokoli“ znamená, že se uplatní „pohyblivé“ referenční období 180 dnů a počítá se zpětně každý den pobytu v období posledních 180 dnů, aby se ověřilo, že je i nadále splňován požadavek 90 dnů v období 180 dnů. To znamená, že nepřítomnost na území členského státu po dobu 90 po sobě jdoucích dnů opravňuje k novému pobytu v délce až 90 dnů.
 Tato definice vstoupila v platnost dne 18. října 2013. Pro výpočet doby povoleného pobytu podle nových pravidel lze použít „kalkulačku krátkodobých pobytů“ na těchto internetových stránkách:
 http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/what-we-do/policies/borders-and-visas/border-crossing/index_en.htm
 .
 Příklad výpočtu délky pobytu na základě nové definice
 Osoba, která je držitelem víza pro více vstupů s platností jednoho roku (18. dubna 2014 – 18. dubna 2015) uskuteční první vstup dne 19. dubna 2014 s délkou pobytu 3 dny. Následně tato osoba uskuteční další vstup dne 18. června 2014 s délkou pobytu 86 dnů. Jaká je situace k příslušným datům? Kdy bude moci tato osoba uskutečnit další vstup?
 Dne 11. září 2014: během posledních 180 dnů (16. března 2014 – 11. září 2014) osoba pobývala 3 dny (19.–21. dubna 2014) plus 86 dnů (18. června 2014 – 11. září 2014) = 89 dnů = povolená délka pobytu nebyla překročena. Osoba může ještě uskutečnit pobyt v délce jednoho dne.
 Ke dni 16. října 2014: osoba může vstoupit k pobytu na 3 další dny. Dne 16. října 2014 se nepočítá pobyt ze dne 19. dubna


text:
2014 (je už mimo období 180 dnů); dne 17. října 2014 se nepočítá pobyt ze dne 20. dubna 2014 (je už mimo období 180 dnů) atd.
 Ke dni 15. prosince 2014: osoba může vstoupit k pobytu na dalších 86 dnů (dne 15. prosince 2014 se nepočítá pobyt ze dne 18. června 2014, neboť je už mimo období 180 dnů; dne 16. prosince 2014 se nepočítá pobyt ze dne 19. června 2014 atd.).
 1.5
 Situace týkající se členských států, které ještě plně neuplatňují schengenské acquis, členských států, které se neúčastní společné vízové politiky EU, a přidružených zemí
 Členské státy, které k EU přistoupily v roce 2004 (Česká republika, Estonsko, Kypr, Maďarsko, Lotyšsko, Litva, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko), 2007 (Bulharsko a Rumunsko) a 2013 (Chorvatsko) jsou vázány dohodou od jejího vstupu v platnost.
 Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko dosud schengenské acquis plně neprovádějí. Tyto státy budou nadále vydávat vnitrostátní víza s platností omezenou na jejich vlastní území. Jakmile tyto členské státy plně provedou schengenské acquis, budou uplatňovat tuto dohodu.
 Až do dne úplného provedení schengenského acquis těmito členskými státy platí pro všechny záležitosti, které tato dohoda neupravuje, jejich vnitrostátní právní předpisy. Od uvedeného data se na záležitosti, které tato dohoda neupravuje, použijí schengenská pravidla nebo vnitrostátní právní předpisy.
 Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko mohou uznávat povolení k pobytu, víza typu D a krátkodobá víza vydaná všemi stranami Úmluvy k provedení Schengenské dohody a přidruženými zeměmi pro krátkodobé pobyty na jejich území
 9
 .
 Podle článku 21 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích musí všechny strany uvedené úmluvy uznávat dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydaná navzájem jako platná pro krátkodobé pobyty na jejich území. Uznávají povolení k pobytu, víza typu D a krátkodobá víza přidružených zemí pro vstup a krátkodobý pobyt a naopak.
 Dohoda se nevztahuje na Dánsko, Irsko a Spojené království, ale zahrnuje společná prohlášení, že je žádoucí, aby tyto členské státy uzavřely s Arménií dvoustranné dohody o zjednodušení vydávání víz.
 Přestože jsou Island, Lichtenštejnsko, Norsko a Švýcarsko zeměmi přidruženými k Schengenu, nejsou touto dohodou vázány. Dohoda nicméně obsahuje společné prohlášení, že je žádoucí, aby tyto země přidružené k Schengenu s Arménií bezodkladně uzavřely dvoustranné dohody o zjednodušení vydávání víz.
 1.6
 Dohoda / dvoustranné dohody
 V článku 13 dohody se stanoví:
 „Tato dohoda má od svého vstupu v platnost přednost před ustanoveními jakékoli dvoustranné nebo mnohostranné dohody či ujednání uzavřených mezi jednotlivými členskými státy a Arménií, pokud ustanovení těchto dohod či ujednání upravují záležitosti, na které se vztahuje tato dohoda.“
 Ke dni vstupu dohody v platnost skončila použitelnost ustanovení platných dvoustranných dohod mezi členskými státy a Arménií týkajících se záležitostí, které jsou upraveny dohodou. V souladu s právem EU musí členské státy přijmout nezbytná opatření k odstranění nesrovnalostí mezi svými dvoustrannými dohodami a dohodou.
 Pokud členský stát uzavřel dvoustrannou dohodu nebo ujednání s Arménií ohledně záležitostí, které dohoda neupravuje, bude tato dvoustranná dohoda nebo ujednání platit i poté, co dohoda vstoupí v platnost.
 II.
 POKYNY TÝKAJÍCÍ SE SPECIFICKÝCH USTANOVENÍ


text:
2.1
 Nová pravidla platná pro všechny žadatele o víza
 Důležité: Upozorňujeme, že níže uvedená zjednodušení týkající se vízového poplatku, lhůty pro vyřízení žádostí o vízum, odjezdu v případě ztracených či odcizených dokladů a prodloužení víz za mimořádných okolností platí pro všechny arménské žadatele o víza a držitele víz, včetně např. turistů.
 2.1.1
 Poplatek za vyřízení žádosti o vízum
 V čl. 6 odst. 1 dohody se stanoví:
 „1.Poplatek za vyřízení žádosti o vízum činí 35 EUR.“
 V souladu s čl. 6 odst. 1 činí poplatek za vyřízení žádosti o vízum 35 EUR. Tento poplatek se vztahuje na všechny arménské žadatele o víza (včetně turistů) a týká se krátkodobých víz, bez ohledu na počet vstupů.
 V čl. 6 odst. 2 dohody se stanoví (pozn.: veškerá prováděcí ustanovení se vztahují ke stejným kategoriím):
 „2.
 Aniž je dotčen odstavec 3 tohoto článku, jsou od poplatků za vyřízení žádostí o víza osvobozeny tyto kategorie osob:
 a)
 důchodci;“
 Aby mohla být tato kategorie osob od poplatku osvobozena, musí žadatelé o vízum předložit doklad prokazující jejich postavení důchodce, např. potvrzení o pobírání důchodu. Výjimka není odůvodněná v případech, kdy je účelem cesty výdělečná činnost.
 „b)
 děti mladší 12 let;“
 Aby mohla být tato kategorie osob od poplatku osvobozena, musí žadatelé o vízum předložit doklad prokazující jejich věk.
 „c)
 členové národních a regionálních vlád a členové ústavních a nejvyšších soudů, pokud nejsou touto dohodou od vízové povinnosti osvobozeni;“
 Členy regionálních vlád se rozumějí členové orgánů územní správy, např. nejvyšší představitelé provincií (marzpet) a jejich zástupci, jakož i starosta Jerevanu a jeho zástupce. Aby mohla být tato kategorie osob od poplatku osvobozena, musí žadatelé o vízum předložit doklad vydaný arménskými orgány prokazující jejich funkci.
 „d)
 osoby se zdravotním postižením a osoby, jež jim poskytují nezbytný doprovod;“
 Aby mohli být osvobozeni od poplatku, musí oba žadatelé o vízum prokázat, že spadají do této kategorie. V případě zdravotního postižení musí žadatelé o vízum předložit výpis z lékařského potvrzení o zdravotním postižení. Tam, kde je zdravotní postižení zřejmé (slepci, osoby bez končetiny), je přijatelné vizuální uznání na konzulárním úřadě.
 V odůvodněných případech může žádost o vízum podat zástupce nebo opatrovník zdravotně postižené osoby.
 „e)
 blízcí příbuzní – manžel/manželka, děti (včetně osvojených), rodiče (včetně opatrovníků), prarodiče a vnuci/vnučky – občanů Arménie oprávněně pobývajících na území členských států nebo občanů Unie pobývajících na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky;
 f)
 členové oficiálních delegací, včetně stálých členů těchto delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Arménii účastní setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných mezivládními organizacemi na území některého členského státu;
 g)
 žáci, studenti, postgraduální studenti a doprovázející učitelé, kteří cestují za účelem studia nebo odborného vzdělávání, včetně výměnných programů a jiných školských činností;
 h)
 novináři a technický personál, který je doprovází v rámci profesní činnosti;“
 Aby mohla být tato kategorie osob od poplatku osvobozena, musí žadatelé o vízum předložit důkaz, že jsou členy profesních organizací novinářů nebo sdělovacích prostředků – souvislost s článkem 4 dohody a bodem 2.2.1 písm. e) pokynů.
 „i)
 účastníci mezinárodních sportovních akcí a jejich odborný doprovod;“


text:
Fanoušci se nepovažují za doprovázející osoby.
 „j)
 zástupci organizací občanské společnosti a osoby přicházející na pozvání neziskových organizací arménské komunity registrovaných v členských státech, pokud cestují za účelem odborného vzdělávání nebo účasti na seminářích či konferencích, včetně v rámci výměnných programů nebo panarménských a komunitních podpůrných programů;“
 Aby mohla být tato kategorie osob od poplatku osvobozena, musí žadatelé o vízum předložit důkaz, že jsou členy organizací občanské společnosti nebo neziskových organizací – souvislost s článkem 4 dohody.
 „k)
 účastníci vědeckých, akademických, kulturních a uměleckých akcí, včetně univerzitních a jiných výměnných programů;
 l)
 osoby, které předložily doklady dosvědčující, že jejich cesta je nutná z humanitárních důvodů, včetně potřeby naléhavého lékařského ošetření, a osoby, jež jim poskytují doprovod, nebo osoby cestující na pohřeb blízkého příbuzného nebo na návštěvu vážně nemocného blízkého příbuzného.“
 Výše uvedené kategorie osob jsou od poplatku osvobozeny v plné výši. Kromě toho se v souladu s čl. 16 odst. 4 vízového kodexu od poplatku upustí u těchto kategorií osob:
 -vědečtí pracovníci cestující v rámci Evropské unie za účelem vědeckého výzkumu, jak je definován v doporučení Evropského parlamentu a Rady 2005/761/ES ze dne 28. září 2005;
 -zástupci neziskových organizací do věku 25 let, kteří se účastní seminářů, konferencí, sportovních, kulturních nebo vzdělávacích událostí organizovaných neziskovými organizacemi.
 Jak je uvedeno v čl. 16 odst. 6 vízového kodexu, „v jednotlivých případech lze od vybírání vízového poplatku upustit nebo jej snížit, pokud to pomůže podpoře kulturních či sportovních zájmů, zájmů v oblasti zahraniční politiky, rozvojové politiky, jiných důležitých veřejných zájmů nebo z humanitárních důvodů“.
 V čl. 16 odst. 7 vízového kodexu se uvádí, že vízový poplatek se hradí v eurech, v národní měně třetí země nebo v měně běžně užívané ve třetí zemi, kde se žádost podává. Poplatek je nevratný, kromě případů, kdy je žádost nepřípustná nebo kdy je konzulát nepříslušný.
 Aby se předešlo nesrovnalostem, které by mohly vést k spekulativnímu podávání žádostí o víza, členské státy by měly v Arménii zajistit podobné vízové poplatky pro všechny arménské žadatele o víza, jsou-li hrazeny v cizích měnách.
 Arménští žadatelé obdrží potvrzení o zaplacení vízového poplatku v souladu s čl. 16 odst. 8 vízového kodexu.
 V čl. 6 odst. 3 dohody se stanoví:
 „3.
 Jestliže členský stát při udělování víz spolupracuje s externím poskytovatelem služeb, může externí poskytovatel služeb účtovat poplatek za služby. Tento poplatek je přiměřený nákladům, které externímu poskytovateli služeb vznikly při plnění jeho úkolů, a nepřekročí 30 EUR. Členské státy všem žadatelům i nadále umožní podávat žádosti přímo na svých konzulárních úřadech.“
 Pokud jde o způsoby spolupráce s externími poskytovateli služeb, článek 43 vízového kodexu uvádí podrobné informace o jejich úkolech.
 2.1.2
 Lhůty pro vyřízení žádostí o vízum
 V článku 7 dohody se stanoví:
 „1.
 Diplomatické mise a konzulární úřady členských států rozhodnou o žádosti o udělení víza do 10 kalendářních dnů ode dne obdržení žádosti a dokladů potřebných k udělení víza.
 2.
 Lhůtu pro rozhodnutí o žádosti o vízum lze v jednotlivých případech prodloužit až na 30 kalendářních dnů, zvláště pokud je třeba dalšího prozkoumání žádosti.
 3.
 V naléhavých případech lze


text:
lhůtu pro rozhodnutí o žádosti o vízum zkrátit na dva pracovní dny i méně.“
 O žádosti o vízum se v zásadě rozhodne do 10 kalendářních dnů ode dne podání přípustné žádosti.
 Tato lhůta může být v jednotlivých případech prodloužena nejvýše na dobu 30 kalendářních dnů, a to zejména pokud je zapotřebí dalšího posouzení nebo v případě zastoupení, při němž jsou konzultovány orgány zastupovaného členského státu.
 Všechny tyto lhůty začínají běžet, až když je spis se žádostí úplný, tj. od data přijetí žádosti o vízum a podkladů.
 V případě diplomatických misí a konzulárních úřadů, které mají systém pro sjednávání schůzek, se do doby vyřizování zpravidla nezapočítává doba před sjednaným termínem schůzky. Tuto otázku, jakož i další praktické postupy pro podávání žádostí o víza, upravuje vízový kodex (článek 9).
 Jak je stanoveno v čl. 7 odst. 4 dohody, je-li pro podání žádosti vyžadováno sjednání schůzky, tato schůzka „se zpravidla uskuteční do dvou týdnů ode dne, kdy o ni bylo požádáno“.
 V odůvodněných naléhavých případech (nebylo-li možné podat žádost o vízum dříve z důvodů, jež žadatel nemohl předvídat) „může konzulární úřad žadatelům umožnit podat žádost bez schůzky nebo uskutečnit schůzku neprodleně“.
 Při sjednávání termínu schůzky by měla být zohledněna případná naléhavost, na kterou upozornil žadatel o vízum. Rozhodnutí o zkrácené lhůtě pro rozhodnutí o žádosti o vízum přijímá konzulární úředník.
 2.1.3 Prodloužení víza za mimořádných okolností
 V článku 9 dohody se stanoví:
 „Občanům Arménie, kteří z důvodů vyšší moci nebo z humanitárních důvodů nemohou opustit území členských států do doby uvedené v jejich vízech, se platnost víz bezplatně prodlouží v souladu s právními předpisy uplatňovanými přijímacím členským státem na dobu potřebnou k jejich návratu do státu, kde mají trvalý pobyt.“
 Pokud jde o prodloužení platnosti víza v případech oprávněných osobních důvodů, jestliže držitel víza nemá možnost opustit území členského státu ve lhůtě uvedené na vízovém štítku, použijí se ustanovení článku 33 vízového kodexu, jsou-li slučitelná s dohodou. Podle dohody se proto vízum v případě vyšší moci nebo humanitárních důvodů prodlužuje bezplatně.
 2.2 Nová pravidla platná pro určité kategorie žadatelů o víza
 2.2.1
 Doklady potvrzující účel cesty
 Kategorie osob uvedené v čl. 4 odst. 1 musí účel cesty prokazovat jen určenými doklady. Jak je uvedeno v čl. 4 odst. 3, nebude se vyžadovat další zdůvodnění, pozvání či jiné potvrzení účelu cesty. Neznamená to však upuštění od požadavku osobní přítomnosti při podávání žádosti o vízum nebo předložení podpůrných dokladů týkajících se např. prostředků na obživu.
 Pokud v určitých individuálních případech přetrvávají pochybnosti o pravosti dokladu prokazujícího účel cesty, může být podle čl. 21 odst. 8 vízového kodexu žadatel o vízum předvolán k dalšímu důkladnému pohovoru na velvyslanectví či konzulátu, kde může být vyslechnut ohledně skutečného účelu návštěvy nebo svého záměru vrátit se. V těchto individuálních případech může žadatel o vízum předložit další dokumenty nebo o ně může výjimečně požádat konzulární úředník. Smíšený výbor bude tuto záležitost pečlivě sledovat.
 Pro kategorie osob, které nejsou uvedeny v článku 4 (například turisty), zůstávají v platnosti obecná pravidla týkající se dokladů prokazujících účel cesty. Totéž platí pro dokumenty týkající


text:
se souhlasu rodičů s cestou dětí mladších 18 let.
 Schengenská pravidla nebo vnitrostátní právní předpisy se použijí na záležitosti, jež tato dohoda neupravuje, jako jsou uznávání cestovních dokladů, záruky týkající se návratu a dostatečné prostředky na obživu.
 V zásadě se spolu s žádostí o vízum předkládá originál dokladu vyžadovaného podle čl. 4 odst. 1. Konzulát však může začít vyřizovat žádost o vízum s použitím faksimile nebo kopií dokladu. Konzulát ovšem může požadovat originální doklad v případě první žádosti o vízum a vyžádá si ho v individuálních případech, kdy má pochybnosti.
 „Článek 4 – Doklady potvrzující účel cesty
 1.U níže uvedených kategorií občanů Arménie dostačují níže uvedené dokumenty pro doložení účelu cesty na území druhé smluvní strany:
 a)
 u blízkých příbuzných – manželů/manželek, dětí (včetně osvojených), rodičů (včetně opatrovníků), prarodičů a vnuků/vnuček navštěvujících občany Arménie oprávněně pobývající ve členských státech nebo občany Unie pobývající na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky:
 –
 písemná žádost od hostitelské osoby;“
 Toto písmeno upravuje situaci arménských blízkých příbuzných, kteří cestují do členských států za účelem návštěvy občanů Arménie oprávněně pobývajících v členských státech nebo občanů Evropské unie pobývajících na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky.
 Pravost podpisu zvoucí osoby musí být potvrzena příslušným orgánem v souladu s vnitrostátními právními předpisy země pobytu. Pozvání by mělo být potvrzeno příslušnými orgány. V případě členů diplomatických misí, technických a administrativních pracovníků a jiných zaměstnanců vyslaných vládou Arménské republiky do členských států bude pravost popisu potvrzena dopisem nebo verbální nótou vydanou vedoucím diplomatické mise nebo konzulárního úřadu.
 „b)
 u členů oficiálních delegací, včetně stálých členů těchto delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Arménii účastní setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných mezivládními organizacemi na území některého členského státu:
 –
 dopis od příslušného arménského orgánu potvrzující, že žadatel je členem, případně stálým členem, jeho delegace, který cestuje na území druhé smluvní strany za účelem účasti na výše uvedených akcích, s přiloženou kopií oficiálního pozvání;“
 Jméno žadatele musí být uvedeno v dopise příslušného orgánu, v němž se potvrzuje, že daná osoba je členem delegace, která cestuje na území druhé strany za účelem účasti na oficiálním zasedání. Jméno žadatele nemusí být uvedeno v oficiálním pozvání k účasti na zasedání, i když pokud je oficiální pozvání adresováno konkrétní osobě, její jméno tam zřejmě bude.
 Toto ustanovení platí pro členy oficiálních delegací bez ohledu na typ jejich pasu.
 „c)
 u žáků, studentů, postgraduálních studentů a doprovázejících učitelů, kteří cestují za účelem studia nebo vzdělávacích kursů, včetně těch, které jsou organizovány v rámci výměnných programů a jiných školských činností:
 –
 písemná žádost nebo osvědčení o přijetí vydané hostitelskou univerzitou, vysokou školou nebo školou, anebo studentský průkaz či osvědčení o předmětech, které mají být navštěvovány;“
 Studentský průkaz se přijímá jako zdůvodnění účelu cesty pouze tehdy, byl-li vydán hostitelskou univerzitou, vysokou školou nebo školou, kde se má studium či vzdělávací kurs uskutečnit.
 „d)
 u osob cestujících ze zdravotních důvodů a u osob, jež jim poskytují nezbytný doprovod:
 –
 úřední dokument zdravotnického zařízení potvrzující nezbytnost lékařského ošetření v tomto zařízení, nezbytnost doprovodu


text:
a doklad o dostatečných finančních prostředcích na úhradu lékařského ošetření;“
 Předloží se dokument zdravotnického zařízení potvrzující zmíněné tři prvky (nezbytnost lékařského ošetření v tomto zařízení, nezbytnost doprovodu a doklad o dostatečných finančních prostředcích na úhradu lékařského ošetření, např. doklad o předběžné platbě).
 „e)
 u novinářů a technického personálu, který je doprovází v rámci profesní činnosti:
 –
 osvědčení či jiný doklad vydaný profesní organizací nebo zaměstnavatelem žadatele, který prokazuje, že dotyčná osoba je kvalifikovaným novinářem, a v němž je uvedeno, že účelem cesty je výkon novinářské práce, nebo který prokazuje, že osoba patří k technickému personálu, který novináře doprovází v rámci profesní činnosti;“
 Do této kategorie nepatří novináři na volné noze a jejich asistenti.
 Předloženo musí být osvědčení či jiný doklad prokazující, že žadatel je profesionálním novinářem nebo osobou, která jej doprovází v rámci profesní činnosti, a originál dokladu vydaného jeho zaměstnavatelem, v němž je uvedeno, že účelem cesty je výkon novinářské práce nebo odborná podpora při této práci.
 V Arménii existuje řada profesních organizací, které zastupují zájmy novinářů nebo osob, které je doprovází v rámci profesní činnosti, a mohou vydávat osvědčení prokazující, že dotyčná osoba je profesionálním novinářem nebo osobou, která je doprovází v rámci profesní činnosti v určité oblasti. Pro účely posouzení profesního statusu těchto organizací mohou konzulární úřady navštívit stránky
 www.e-register.am
 . Konzuláty mohou rovněž přijímat osvědčení vydané zaměstnavatelem žadatele.
 „f)
 u účastníků mezinárodních sportovních akcí a jejich odborného doprovodu:
 –
 písemná žádost hostitelské organizace, příslušných orgánů, národních sportovních federací či národních olympijských výborů členských států;“
 Seznam doprovázejících osob v případě mezinárodních sportovních akcí bude omezen na osoby, které doprovázejí sportovce v rámci profesní činnosti: trenéry, maséry, manažera, zdravotnický personál a předsedu sportovního klubu. Fanoušci se tudíž za doprovázející osoby nepovažují.
 „g)
 u podnikatelů a zástupců obchodních organizací:
 –
 písemná žádost hostitelské právnické osoby nebo společnosti, organizace nebo kanceláře či pobočky takové právnické osoby nebo společnosti, státních či místních orgánů členských států nebo organizačních výborů nebo obchodních a průmyslových výstav, konferencí a sympózií pořádaných na území některého z členských států, potvrzená příslušnými orgány v souladu s vnitrostátními právními předpisy;“
 Pro účely ověření existence obchodních organizací mohou konzulární úřady navštívit stránky www.e-register.am.
 „h)
 u členů svobodných povolání účastnících se mezinárodních výstav, konferencí, sympozií, seminářů nebo jiných podobných akcí:
 –
 písemná žádost hostitelské organizace potvrzující, že se daná osoba účastní této akce;
 i)
 u zástupců organizací občanské společnosti a u osob přicházejících na pozvání některé z neziskových organizací arménské komunity registrovaných v členských státech, pokud cestující za účelem odborného vzdělávání nebo účasti na seminářích či konferencích, včetně v rámci výměnných programů nebo panarménských a komunitních podpůrných programů:
 –
 písemná žádost vydaná hostitelskou organizací, potvrzení, že dotyčná osoba zastupuje organizaci občanské společnosti nebo že spolupracuje na některé panarménské nebo komunitní podpůrné činnosti, a zakládající listinu této organizace z příslušného rejstříku vydanou státním orgánem v souladu s vnitrostátními právními předpisy;“
 Musí být předložen doklad od organizace občanské společnosti potvrzující, že žadatel tuto organizaci zastupuje.
 Příslušným arménským státním orgánem vydávajícím zakládající listinu organizace občanské společnosti je Ministerstvo spravedlnosti.
 Rejstříkem, v němž jsou zakládající


text:
listiny organizací občanské společnosti registrovány, je Státní rejstřík právnických osob. Ministerstvo spravedlnosti spravuje elektronickou databázi nevládních organizací, která je přístupná prostřednictvím internetových stránek /https://www.e-register.am/ Ministerstva spravedlnosti.
 Na jednotlivé členy organizací občanské společnosti se dohoda nevztahuje.
 „j)
 u účastníků vědeckých, akademických, kulturních a uměleckých akcí, včetně univerzitních a jiných výměnných programů:
 –
 písemná žádost hostitelské organizace o účast na těchto akcích;
 „k)
 u řidičů vozidel registrovaných v Arménii a provozujících mezinárodní přepravu zboží a osob na území členských států:
 –
 písemná žádost národního sdružení (svazu) dopravců Arménie zajišťujícího mezinárodní silniční dopravu s uvedením účelu, itineráře, trvání a četnosti cest.“
 Arménským národním sdružením dopravců, které je příslušné k poskytování písemných žádostí profesionálním řidičům, je Sdružení mezinárodních silničních dopravců Arménie (AIRCA).
 „l)
 u účastníků oficiálních výměnných programů organizovaných partnerskými městy a jinými obecními subjekty:
 –
 písemná žádost nejvyššího správního úředníka/starosty těchto měst nebo obcí;“
 Nejvyšším správním úředníkem/starostou města nebo obce, který je oprávněn vydávat písemné žádosti, je nejvyšší správní úředník/starosta hostitelského města nebo obce, kde se mají partnerské činnosti uskutečnit. Tato kategorie zahrnuje pouze oficiální partnerské činnosti.
 „m)
 u osob navštěvujících vojenské a občanské hřbitovy:
 –
 úřední doklad potvrzující existenci a udržování hrobu, jakož i příbuzenský či jiný vztah mezi žadatelem a pohřbeným.“
 V dohodě není upřesněno, zda by výše zmíněný úřední doklad měly vydat orgány země, kde se nachází hřbitov, nebo orgány země, kde má bydliště osoba, jež si přeje hřbitov navštívit. Je třeba připustit, že takový úřední doklad mohou vydat příslušné orgány obou zemí.
 Musí být předložen výše zmíněný úřední doklad potvrzující existenci a udržování hrobu, jakož i příbuzenský či jiný vztah mezi žadatelem a pohřbeným.
 Důležité: Dohoda nevytváří žádná nová pravidla odpovědnosti fyzických nebo právnických osob vydávajících písemné žádosti. V případě vydání nepravdivé žádosti se použijí právní předpisy EU nebo vnitrostátní právní předpisy.
 2.2.2
 Vydávání víz pro více vstupů
 V případech, kdy žadatel o vízum musí cestovat často na území členských států, mohou se udělovat krátkodobá víza pro několik návštěv za předpokladu, že jejich celková délka nepřekročí 90 dnů během období 180 dnů.
 V článku 5 dohody se stanoví:
 „1.
 Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností pěti let těmto kategoriím osob:
 a)
 manželům/manželkám a dětem (včetně osvojených), které nedosáhly věku 21 let nebo nejsou zaopatřené, a rodičům (včetně opatrovníků) navštěvujícím občany Arménie oprávněně pobývající ve členských státech nebo občany Unie pobývající na území členského státu, jehož jsou státními příslušníky;
 b)
 členům národních a regionálních vlád a ústavních a nejvyšších soudů, pokud nejsou touto dohodou od vízové povinnosti osvobozeni, při výkonu jejich funkcí;
 c)
 stálým členům oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Arménii pravidelně účastní setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných mezivládními organizacemi na území členských států.
 Odchylně od první věty, jsou-li potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně zjevně omezeny na kratší období, platnost víza pro více vstupů se omezí na uvedené období, a to zejména pokud:
 –
 v případě osob uvedených v písmenu a) doba platnosti povolení k pobytu pro občany Arménie oprávněně pobývající v


text:
Unii,
 –
 v případě osob uvedených v písmenu b) funkční období,
 –
 v případě osob uvedených v písmenu c) doba, po kterou jsou tyto osoby v postavení stálého člena oficiální delegace,
 je kratší pěti let.“
 S přihlédnutím k profesnímu postavení těchto kategorií osob nebo k jejich rodinným vztahům s občanem Arménie, který oprávněně pobývá na území členských států, nebo s občanem EU pobývajícím v členském státě, jehož je státním příslušníkem, je oprávněné udělit vízum pro více vstupů s platností pěti let, nebo s platností omezenou na dobu jejich funkčního období nebo oprávněného pobytu, pokud je tato doba kratší než pět let.
 U osob, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 1 písm. a) dohody, musí být předložen důkaz o oprávněném pobytu hostitelské osoby.
 Osoby, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 1 písm. b) dohody, by měly předložit potvrzení o svém profesním postavení a délce svého funkčního období.
 Toto ustanovení se nevztahuje na osoby spadající pod čl. 5 odst. 1 písm. b), pokud jsou podle dohody od vízové povinnosti osvobozeny, tj. pokud jsou držiteli diplomatického pasu.
 Osoby, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 1 písm. c), musí předložit důkaz o svém postavení stálého člena delegace a potřebě pravidelně se účastnit setkání, konzultací, jednání či výměnných programů.
 V případech, kdy je potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně výslovně omezena na kratší období, platnost víza pro více vstupů se omezí na toto období.
 „2.
 Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností jednoho roku těmto kategoriím osob za podmínky, že v průběhu předchozího roku získali nejméně jedno vízum a využili ho v souladu s právními předpisy upravujícími vstup a pobyt na území navštíveného státu:
 a) členům oficiálních delegací, kteří se na oficiální pozvání adresované Arménii pravidelně účastní setkání, konzultací, jednání či výměnných programů, jakož i akcí organizovaných mezivládními organizacemi na území členských států;
 b) zástupcům organizací občanské společnosti a osobám přicházejícím na pozvání neziskových organizací arménské komunity registrovaných v členských státech, pokud cestující za účelem odborného vzdělávání nebo účasti na seminářích či konferencích, včetně v rámci výměnných programů nebo panarménských a komunitních podpůrných programů;
 c) příslušníkům svobodných povolání účastnícím se mezinárodních výstav, konferencí, sympozií, seminářů nebo obdobných akcí, kteří pravidelně cestují do členských států;
 d) účastníkům vědeckých, kulturních a uměleckých akcí, včetně univerzitních a jiných výměnných programů, kteří pravidelně cestují do členských států;
 e) studentům a postgraduálním studentům, kteří pravidelně cestují za účelem studia nebo odborného vzdělávání, včetně výměnných programů;
 f) účastníkům oficiálních výměnných programů organizovaných partnerskými městy a jinými obecními subjekty;
 g) osobám pravidelně cestujícím ze zdravotních důvodů a osobám, jež jim poskytují nezbytný doprovod;
 h) novinářům a technickému personálu, který je doprovází v rámci profesní činnosti;
 i) podnikatelům a zástupcům obchodních organizací, kteří pravidelně cestují do členských států;
 j) účastníkům mezinárodních sportovních akcí a jejich odbornému doprovodu;
 k) řidičům vozidel registrovaných v Arménii provozujícím mezinárodní přepravu zboží a osob na území členských států.
 Odchylně od první věty, jsou-li potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně výslovně omezeny na kratší období, platnost víza


text:
pro více vstupů se omezí na uvedené období.“
 Víza pro více vstupů s platností jednoho roku se v zásadě udělují výše uvedeným kategoriím osob, pokud během předchozího roku (12 měsíců) žadatel o vízum získal alespoň jedno vízum a využil ho v souladu s právními předpisy navštíveného státu (navštívených států) o vstupu a pobytu (například osoba nepřekročila povolenou délku pobytu) a pokud existují důvody pro žádost o vízum pro více vstupů.
 V případech, kdy není odůvodněné udělit vízum s platností jednoho roku (například když je výměnný program kratší než jeden rok nebo když osoba nepotřebuje cestovat po celý jeden rok), platnost víza bude kratší než jeden rok, jsou-li splněny ostatní požadavky pro udělení víza.
 „3.
 Diplomatické mise a konzulární úřady členských států udělí víza pro více vstupů s platností alespoň dva roky a nejvýše pět let kategoriím osob uvedeným v odstavci 2 tohoto článku za podmínky, že v průběhu předchozích dvou let využily jednoroční víza pro více vstupů v souladu s právními předpisy upravujícími vstup a pobyt na území navštíveného státu, pokud potřeba či úmysl cestovat často nebo pravidelně nejsou výslovně omezeny na kratší období, přičemž v takovém případě se platnost víza pro více vstupů omezí na uvedené období.
 4. Celková doba pobytu osob uvedených v odstavcích 1 až 3 tohoto článku na území členských států nepřekročí 90 dnů během období 180 dnů.“
 Víza pro více vstupů s platností od dvou do pěti let se udělí kategoriím osob uvedeným v čl. 5 odst. 2 dohody za podmínky, že v průběhu předchozích dvou let (24 měsíců) využily jednoroční víza pro více vstupů v souladu s právními předpisy pro vstup a pobyt na území navštíveného státu (navštívených států) a důvody pro žádost o vízum pro více vstupů jsou stále platné. Je třeba poznamenat, že vízum s platností od dvou do pěti let se udělí pouze tehdy, pokud žadateli o vízum byla během předchozích dvou let vydána dvě víza s platností jednoho roku – nikoli však méně – a pokud tato víza využil v souladu s právními předpisy pro vstup a pobyt na území navštíveného státu (navštívených států). Po posouzení každé žádosti o vízum rozhodnou diplomatické mise či konzulární úřady o době platnosti těchto víz, tj. od dvou do pěti let.
 Neexistuje povinnost udělit vízum pro více vstupů, pokud žadatel nevyužil dříve udělené vízum.
 2.2.3
 Držitelé diplomatických pasů
 V článku 10 dohody se stanoví:
 „1.
 Občané Arménie, kteří jsou držiteli platných diplomatických pasů, smějí vstupovat na území členských států, projíždět jím a opouštět jej bez víz.
 2.
 Osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku smějí na území členských států pobývat bez víz nejdéle 90 dnů během období 180 dnů.“
 Dohodou nejsou upraveny postupy pro vysílání diplomatů do členských států. Pro tyto případy se použije obvyklý akreditační postup.
 III.
 SPOLUPRÁCE V OBLASTI CESTOVNÍCH DOKLADŮ
 Ve společném prohlášení připojeném k dohodě se smluvní strany dohodly, že smíšený výbor zřízený článkem 12 dohody posoudí dopad úrovně zabezpečení příslušných cestovních dokladů na fungování dohody. Proto se smluvní strany dohodly, že se budou pravidelně vzájemně informovat o opatřeních, která


text:
byla přijata s cílem vyhnout se vydávání různých cestovních dokladů a rozvíjet technické aspekty zabezpečení těchto dokladů, a o opatřeních souvisejících s procesem personalizace při jejich vydávání.
 IV.
 STATISTIKY
 Aby mohl smíšený výbor zřízený dohodou účinně sledovat provádění dohody, měly by diplomatické mise a konzulární úřady členských států předkládat Komisi každých 6 měsíců statistiky. Tyto statistiky by měly být, pokud je to možné, předkládány za každý měsíc a měly by se týkat:
 - počtu jednotlivých typů víz udělených různým kategoriím osob, na které se dohoda vztahuje,
 -počtu víz zamítnutých různým kategoriím osob, na které se dohoda vztahuje,
 -počtu udělených víz pro více vstupů,
 -délky platnosti udělených víz pro více vstupů,
 -počtu víz udělených bezplatně různým kategoriím osob, na které se dohoda vztahuje.
 (1)
 Úř. věst. L 289, 30.10.2013, s. 2.
 (2)
 Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, Úř. věst. L 81, 21.3.2001, naposledy pozměněné nařízením (EU) č. 1289/2013 ze dne 11. prosince 2013, Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 74.
 (3)
 Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19.
 (4)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1.
 (5)
 Zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úř. věst. L 77, 23.3.2016, s. 1.
 (6)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), Úř. věst. L 77, 23.3.2016, s. 1.
 (7)
 Viz články 2, 24 a 25 vízového kodexu.
 (8)
 Viz zejména změny zavedené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013, Úř. věst. L 182, 29.6.2013, s. 1.
 (9)
 Rozhodnutí č. 565/2014/EU ze dne 15. května 2014, které vstoupilo v platnost dne 16. června 2014 a kterým se Bulharsku, Chorvatsku, Kypru a Rumunsku povoluje jednostranně uznávat pouze ta jednotná krátkodobá víza, která jsou platná pro dva nebo více vstupů, a dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydaná stranami Schengenské dohody a víza s omezenou územní platností udělená držitelům pasů vydaných Kosovem, jakož i národní víza a povolení k pobytu vydaná Chorvatskem za rovnocenné jejich národním vízům pro průjezd i pro zamýšlené pobyty na jejich území, jejichž doba trvání během jakéhokoliv období 180 dnů nepřekročí 90 dnů. Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko mohou od 14. července 2014 uplatňovat nová pravidla nahrazující rozhodnutí č. 895/2006/ES ze dne 14. června 2006 a č. 582/2008/ES ze dne 17. června 2008.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52005PC0144
 Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých elektronických vah (REWS) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky /* KOM/2005/0144 konecném znení */
 V Bruselu dne 15.4.2005KOM(2005) 144 v konečném zněníNávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých elektronických vah (REWS) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky(předložená Komisí)ODŮVODNĚNÍV srpnu roku 2004 Komise prostřednictvím nařízení (ES) č. 1408/2004 oznámila zahájení přezkumu pro „nového vývozce“ nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých elektronických vah (REWS) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky. Nařízením č. 1408/2004 byla také zrušena cla na dovozy výrobků společností Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. („žadatel“), dvou spřízněných čínských společností, které požádaly o zahájení přezkumu, a byla zavedena celní evidence těchto dovozů.Podle výsledků současného šetření žadatel nesplňuje kritéria pro udělení statusu tržního hospodářství, avšak splňuje kritéria pro individuální zacházení a měla by pro něj platit individuální celní sazba ve výši 52,6 %.Proto se navrhuje, aby Rada přijala připojený návrh nařízení, které by mělo být vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději dne 3. května 2005.NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů některých elektronických vah (REWS) pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republikyRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[1] („základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:A. PLATNÁ OPATŘENÍNyní platná opatření, která se týkají dovozů některých elektronických vah pocházejících z Čínské lidové republiky („ČLR“) do Společenství, jsou konečná antidumpingová cla uložená nařízením Rady (ES) č. 2605/2000[2]. Na základě stejného nařízení byla antidumpingová cla uvalena také na dovozy elektronických vah pocházejících z Tchaj-wanu a Korejské republiky.B. SOUČASNÉ ŠETŘENÍ1. Žádost o přezkumPo uložení konečných antidumpingových cel na dovoz elektronických vah z ČLR obdržela Komise od dvou spřízněných čínských společností, Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. a Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. (dále jen „žadatel“), žádost, aby podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení zahájila přezkum nařízení (ES) č. 2605/2000 pro „nového vývozce“. Žadatel prohlásil, že není spojen s žádnými vyvážejícími výrobci v ČLR, na něž se vztahují platná antidumpingová opatření týkající se elektronických vah. Dále tvrdil, že během původního období šetření (tj. od 1. září 1998 do 31. srpna 1999) elektronické váhy do Společenství nevyvážel, ale zahájil jejich vývoz do Společenství až po skončení šetření.2. Zahájení přezkumu pro „nového vývozce“Komise prozkoumala důkazy předložené žadatelem a považovala je za dostatečné pro zahájení přezkumu v souladu s čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla příslušnému výrobnímu odvětví Společenství dána možnost vyjádřit se, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1408/2004[3] přezkum nařízení (ES) č. 2605/2000 v


text: souvislosti s žadatelem a zahájila šetření.Na základě nařízení Komise, kterým byl zahájen přezkum, bylo zrušeno antidumpingové clo ve výši 30,7 % uložené nařízením (ES) č. 2605/2000 na dovozy elektronických vah vyráběných žadatelem. Zároveň bylo na základě čl. 14 odst. 5 základního nařízení uloženo celním orgánům, aby podnikly příslušné kroky pro evidenci těchto dovozů.3. Dotčený výrobekVýrobek, kterého se týká současný přezkum, je stejný jako výrobek v šetření, které vedlo k uložení platných opatření pro dovozy elektronických vah pocházejících z ČLR („původní šetření“), tj. elektronické váhy pro maloobchod s maximální kapacitou nepřesahující 30 kg, s digitálním displejem zobrazujícím hmotnost, jednotkovou cenu a cenu k zaplacení (bez ohledu na to, zda mají zařízení k vytištění těchto údajů), obvykle prohlašované pod kódem KN ex 8423 81 50 (kód TARIC 8423 81 50 10) a pocházející z ČLR.4. Dotčené stranyKomise oficiálně uvědomila žadatele a zástupce vyvážející země o zahájení přezkumu. Dotčené strany dostaly možnost písemně se vyjádřit a účastnit se slyšení.Komise také žadateli zaslala formulář žádosti o status tržního hospodářství a dotazník a obdržela odpovědi ve stanovených termínech. Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro zjištění dumpingu, včetně určení, zda lze žadateli přiznat status tržního hospodářství, a provedla inspekční návštěvu v prostorách žadatele.5. Období šetřeníŠetření dumpingu se zaměřilo na období od 1. července 2003 do 30. června 2004 (dále jen „období šetření“).C. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ1. Uznání za „nového vývozce“Šetření potvrdilo, že žadatel nevyvážel dotčený výrobek během původního období šetření a že začal vyvážet do Společenství až po skončení tohoto období.Žadatel byl dále schopen doložit, že není spojen s žádnými vývozci ani výrobci v ČLR, kteří podléhají platným antidumpingovým opatřením, jež se týkají dovozů elektronických vah pocházejících z ČLR.V této souvislosti se tedy potvrdilo, že by žadatel měl být považován za „nového vývozce“ podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.2. Status tržního hospodářstvíNa základě čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se v rámci antidumpingových šetření dovozů pocházejících z ČLR běžná hodnota určuje v souladu s odstavci 1 až 6 uvedeného článku u těch výrobců, kteří splňují kritéria uvedená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, tj. pokud se prokáže, že v souvislosti s výrobou a prodejem obdobného výrobku převládají podmínky tržního hospodářství. Uvedená kritéria lze shrnout takto:obchodní rozhodnutí se přijímají jako reakce na tržní signály bez významných zásahů státu a náklady odrážejí tržní hodnoty;firmy mají jeden jasně definovaný soubor základních účetních záznamů, které jsou podrobovány nezávislému auditu v souladu s mezinárodními účetními standardy (IAS) a používají se pro všechny účely;ze systému netržního hospodářství se nepřenášejí žádné deformace;zákony o bankrotech a majetkové zákony zaručují stabilitu a právní jistotu;kurzové převody se provádějí podle tržních kurzů.Žadatel požádal o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Společenství vždy důsledně postupuje tak, že zkoumá, zda podmínky pro přiznání tohoto statusu splňuje skupina spřízněných společností jako celek. Společnosti Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd tedy byly vyzvány, aby vyplnily formulář žádosti o udělení statusu tržního hospodářství. Obě společnosti vrátily vyplněný formulář ve stanoveném termínu.Komise


text: vyhledala všechny informace, které považovala za potřebné, a ověřila všechny informace uvedené v žádostech o udělení statusu tržního hospodářství v prostorách dotčených společností.Byl učiněn závěr, že žadateli by neměl být přiznán status tržního hospodářství na základě toho, že uvedené dvě spřízněné čínské společnosti nesplňují první dvě kritéria vymezená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.Pokud jde o první kritérium, zakladatelská smlouva jednoho ze dvou spřízněných čínských výrobců dovoluje jeho státem kontrolovanému partnerovi, který v této společnosti nevlastní majetkový podíl a podle tvrzení žadatele hraje pouze úlohu pronajímatele budov a pozemků, aby požadoval odškodnění v případě, že společnost nedosáhne svých cílů v oblasti výroby, tržeb a zisku. Kromě toho byl pro uznání budov za dlouhodobá aktiva a zahájení amortizace užívacích práv k pozemkům nutný souhlas místních úřadů. Jeden z čínských výrobců navíc nikdy neplatil nájemné za užívací práva k pozemkům a měl prospěch z bankovních záruk, které mu zdarma poskytla třetí strana. Za těchto okolností a vzhledem k tomu, že společnost nemohla prokázat, že její obchodní rozhodnutí reagují na tržní signály, odrážejí tržní hodnoty a nejsou ovlivňována významnými státními zásahy, bylo zjištěno, že toto kritérium není splněno.Co se týče druhého kritéria, bylo zjištěno, že žadatel nedodržuje některé mezinárodní účetní standardy (IAS). Pokud jde o IAS 1, žadatel porušuje tři základní účetní zásady: akruální bázi účetnictví, prozíravost a přednost obsahu před formou. Žadatel se dále neřídil standardem IAS 2 ohledně zásob, budovy nebyly zaneseny a odepisovány v souladu s IAS 16 a užívací práva k pozemkům nebyla amortizována podle standardu IAS 38. Porušován byl konečně i standard IAS 21 týkající se důsledků změn měnových kurzů a IAS 36 týkající se snižování hodnoty aktiv. Skutečnost, že auditorské zprávy se o většině těchto porušení nezmiňují, svědčí o tom, že audity se neprovádějí v souladu s mezinárodními účetními standardy.Je také třeba zdůraznit, že již zpráva auditora za finanční rok 2001 o jednom ze dvou spřízněných čínských výrobců konstatovala problémy, pokud jde o zásoby, a auditorské zprávy za finanční roky 2002 a 2003 konstatovaly, že společnost nevytvořila příslušný postup tvorby rezerv na snižování hodnoty aktiv. Jednalo se tedy o opakující se problémy, na které auditor bezvýsledně upozorňoval každý rok. To je další skutečnost zřetelně svědčící o tom, že účetnictví žadatele není spolehlivé.Jak žadatel, tak příslušné výrobní odvětví Společenství dostaly možnost vyjádřit se k uvedeným zjištěním. Po konzultaci s poradním výborem bylo žadateli sděleno, že mu nemůže být udělen status tržního hospodářství. Výrobní odvětví Společenství nevzneslo žádné připomínky. Žadatel tvrdil, že není vystaven státním zásahům, že jeho náklady odrážejí tržní hodnoty a že výše uvedené mezinárodní účetní standardy nejsou v jeho případě použitelné.Konkrétně jeden z obou spřízněných čínských výrobců prohlašoval, že nárok na odškodnění v souvislosti s výkonností společnosti je obvyklou součástí dohody o společném podniku za podmínek tržního hospodářství. Druhý výrobce zase považuje za normální, když je společnost po určité období osvobozena od placení nájemného ve fázi výstavby projektu. Konečně se také domnívá, že odepisování budov a amortizace práv k užívání pozemků nejsou problémy specifické pro danou společnost a že čínským úřadům z toho


text: nevzniká žádný prospěch.Tyto argumenty bylo třeba odmítnout. Za prvé, ačkoli samotná existence společného podniku jako v současném šetření nesvědčí o státních zásazích, zakladatelská smlouva v tomto případě obsahuje mechanismy, které státní zásahy umožňují. Konkrétně jde o to, že právo čínského partnera (tj. místních úřadů) požadovat odškodnění není omezeno na případy neplacení nájemného. Práva čínského partnera jsou tedy širší než práva pouhého pronajímatele. Za druhé, stát měl nárok na nájemné za první roky provozu. Jakékoli osvobození od této platební povinnosti mělo být uvedeno ve smlouvě. A konečně, skutečnost, kterou žadatel připustil, že odepisování budov a amortizace práv k užívání pozemků nejsou určovány samotnými společnostmi, dále posiluje závěr, že do obchodních rozhodnutí žadatele mohl významně zasahovat stát.Hlavním argumentem žadatele, pokud jde o druhé kritérium, bylo tvrzení, že účetní v ČLR obecně nepoužívají mezinárodní účetní standardy. Žadatel připustil, že se jimi neřídí, ale domníval se, že standardy IAS zmiňované Komisí nebyly v období šetření použitelné. Bylo nicméně zjištěno, že všechny předpisy IAS uvedené v bodě odůvodnění 17 byly v období šetření v platnosti.Ve svých připomínkách ke konečnému zveřejnění žadatel argumentoval, že rozhodnutí neudělit dvěma spřízněným čínským výrobcům status tržního hospodářství nebylo přijato ve lhůtě tří měsíců od zahájení šetření, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Podle žadatele měla tato skutečnost vliv na rozhodnutí Komise neověřovat informace poskytnuté některými jeho spřízněnými společnostmi a výrobcem v analogické zemi, což mělo nepříznivý dopad na výsledek šetření.Pokud jde o argumentaci tříměsíční lhůtou, nedodržení takové lhůty nemá žádné zřejmé právní důsledky. Je třeba konstatovat, že šetření se zdrželo, protože obdržené žádosti o status tržního hospodářství měly nedostatky a vyžádaly si řadu podstatných upřesnění a dodatečných informací. Na vlastní žádost dvou spřízněných čínských vyvážejících výrobců jim byly prodlouženy lhůty pro předložení zmíněných upřesnění a dodatečných informací. Kromě toho se rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství dále zdrželo tím, že čínské společnosti nemohly přijmout inspekční tým začátkem října 2004, a inspekční návštěvy se tedy konaly až ve druhé polovině uvedeného měsíce. Proto byl učiněn závěr, že platné rozhodnutí o udělení statusu tržního hospodářství bylo možné přijmout i po uplynutí tříměsíční lhůty.Komise ověřila všechny informace, které považovala za potřebné, během šetření na místě v prostorách žadatele a převzala všechny informace poskytnuté jeho spřízněnými společnostmi za účelem výpočtu vývozní ceny. Proto žadateli nijak neuškodilo, že inspekční návštěvy nebyly provedeny v prostorách těchto spřízněných společností. Pokud jde o výrobce v analogické zemi, zjištění Komise jsou uvedena níže – v bodech odůvodnění 29 a 41.Vzhledem k výše uvedeným poznatkům byl přijat závěr, že žadatel nesplňuje podmínky uvedené v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, a proto mu nemá být udělen status tržního hospodářství.3. Individuální zacházeníŽadatel také požadoval přiznání individuálního zacházení pro případ, že nezíská status tržního hospodářství. Na základě předložených informací bylo zjištěno, že obě spřízněné čínské společnosti splňují všechny požadavky, které pro individuální zacházení stanovuje čl. 9 odst. 5 základního nařízení.Proto byl učiněn závěr, že žadateli by mělo být přiznáno individuální zacházení.4. DumpingBěžná hodnotaa) Analogická zeměPodle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení musí