text:
Evropský parlament přijal postoj v prvním čtení dne 15. dubna 2014 a návrh Komise celkově podporuje.
 Rada dosáhla obecného přístupu na zasedání Rady pro dopravu dne 11. června 2015 a změnila strukturu návrhu Komise, aby se zlepšila jeho srozumitelnost. Obecný přístup zejména předpokládá, že se příloha II návrhu obsahující technické požadavky nahradí odkazem na technickou normu vypracovanou v rámci CCNR.
 Interinstitucionální jednání stále probíhají a dohody by mělo být dosaženo v prvním čtení.
 Závěrem lze konstatovat, že přijetí normy v rámci CCNR má význam i pro předpokládaný budoucí vývoj acquis v této oblasti.
 3.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI
 Příprava technické normy probíhala intenzivně na úrovni EU i CCNR. V tomto ohledu proběhly konzultace s velkou řadou odborníků z veřejného i soukromého sektoru. Během přípravy této normy se uskutečnila následující technická jednání:
 –na úrovni společné pracovní skupiny (EU-CCNR): jednání ve dnech 17. až 20. února 2014, 3. až 5. června 2014, 9. až 11. září 2014, 9. až 11. prosince 2014, 17. až 19. února 2015, 16. až 18. června 2015 a 22. až 23. září 2015,
 –na úrovni CCNR: jednání výboru pro nařízení o inspekci plavidel ve dnech 9. dubna 2014, 15. dubna 2014 a 22. dubna 2015 a jednání přípravného výboru ve dnech 11. června 2014, 8. října 2014, 3. prosince 2014, 25. března 2015 a 3. června 2015,
 –na úrovni CESNI: jednání dne 28. září 2015.
 Další technická jednání jsou plánována na 21. a 22. října 2015 a na 6. listopadu 2015.
 Tato jednání umožňují dosáhnout dohody na úrovni odborníků ohledně technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby.
 4.POTŘEBA ROZHODNUTÍ PODLE ČL. 218 ODST. 9 SFEU
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU (SFEU) stanoví, že „Rada na návrh Komise (...) přijme (...) rozhodnutí a stanoví postoje, které má jménem Unie zaujmout orgán zřízený dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňující institucionální rámec dohody“.
 Pokud jde o použitelnost čl. 218 odst. 9 SFEU, musí být, jakmile jsou splněny podmínky vyplývající z tohoto článku, dodržen daný postup. Jedná se o tyto podmínky: a) příslušná oblast spadá do pravomoci Unie; b) postoj Unie se vyjadřuje v orgánu vytvořeném mezinárodní dohodou, pokud je tento orgán vyzván akty přijmout; c) akty mají právní účinky. Judikatura upřesnila, že předpokladem pro uplatnění čl. 218 odst. 9 SFEU není členství Unie v relevantním orgánu.
 V tomto případě je zřejmé, že technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby nejenže spadají do pravomocí Unie (bezpečnost plavby), ale EU navíc vykonává své pravomoci prostřednictvím směrnice 2006/87/ES a oblast technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby je z převážné části regulována společnými pravidly Unie.
 Jak CESNI, tak CCNR splňují druhé kritérium v tom, že se jedná o orgány zřízené mezinárodní dohodou.
 Ačkoli pravidla přijatá výborem CESNI nejsou sama o sobě závazná, je zřejmé, že se pro členy CCNR stanou závaznými, jakmile CCNR přizpůsobí svůj právní rámec (nařízení o inspekci plavidel na Rýně) tak, aby odkazoval na normu přijatou CESNI, a tato norma bude závazná pro účely uplatňování Revidované úmluvy pro plavbu


text:
na Rýně. Závaznost takového nařízení pro členy CCNR vyplývá z Mannheimské úmluvy ze dne 17. října 1868
 4
 .
 Mimoto je z judikatury Soudního dvora rovněž zřejmé, že nezávazný akt mezinárodní organizace lze pro účely použití čl. 218 odst. 9 považovat za „akt s právními účinky“, pokud tento akt může rozhodujícím způsobem ovlivňovat obsah právního předpisu přijatého zákonodárcem EU. Jak bylo vysvětleno výše, v případě jakýchkoli změn směrnice 2006/87/ES je zapotřebí zohlednit rámec použitelný podle Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně. Kromě toho se předpokládá, že právní předpisy EU přejímají technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby přijaté výborem CESNI.
 Rada proto musí přijmout rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU o stanovení postoje, který se má jménem Unie zaujmout nejprve v rámci výboru CESNI dříve, než bude přijata norma, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby, a dále v rámci CCNR dříve, než budou novelizována nařízení o inspekci plavidel na Rýně.
 2015/0255 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat v Evropském výboru pro vypracování norem pro vnitrozemskou plavbu (CESNI) a na plenárním zasedání Ústřední komise pro plavbu na Rýně (CCNR), k přijetí normy týkající se technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 91 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Opatření Unie v odvětví vnitrozemské plavby by měla usilovat o to, aby se při vypracovávání technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby, které se budou uplatňovat v Unii, zajistila jednotnost.
 (2)Evropský výbor pro vypracování norem v oblasti vnitrozemské plavby (CESNI) byl zřízen dne 3. června 2015 v rámci Ústřední komise pro plavbu na Rýně (CCNR) za účelem vypracování technických norem pro vnitrozemskou vodní dopravu v různých oblastech, zejména pokud jde o plavidla, informační technologie a posádky.
 (3)Očekává se, že výbor CESNI přijme normu týkající se technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby na svém zasedání dne 26. listopadu 2015. CCNR změní na svém plenárním zasedání svůj právní rámec (nařízení o inspekci plavidel na Rýně) tak, aby odkazoval na tuto normu a učinil ji v rámci uplatňování Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně závaznou.
 (4)Tato norma stanoví jednotné technické požadavky, které jsou nezbytné k zajištění bezpečnosti plavidel vnitrozemské plavby. Norma obsahuje ustanovení týkající se stavby lodí, zařízení a vybavení pro plavidla vnitrozemské plavby, zvláštní ustanovení týkající se konkrétních kategorií plavidel, jako jsou např. plavidla a tlačné sestavy, kontejnerové lodě, ustanovení týkající se identifikace plavidla, vzoru osvědčení a rejstříku, přechodná ustanovení i pokyny pro uplatňování technické normy. Směrnice Evropského parlamentu a Rady
 2006/87/ES
 5
 zajišťuje, aby se osvědčení Unie pro plavidla vnitrozemské plavby vydávala těm plavidlům, která vyhovují technickým požadavkům pro plavidla vnitrozemské plavby stanoveným v příloze II uvedené směrnice, u nichž bylo stanoveno, že jsou rovnocenné s technickými požadavky, jež byly stanoveny v souvislosti s uplatňováním Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně. Komise kromě toho přijala dne 10. září 2013 návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby a zrušuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/87/ES
 6
 , který předpokládá, že se přihlédne k vývoji v této oblasti vyplývajícímu z práce mezinárodních organizací, zejména CCNR, při uplatňování technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby.
 (5)Norma týkající se technických požadavků pro plavidla vnitrozemské plavby, která má být přijata pod záštitou CCNR, proto ovlivní směrnici
 2006/87/ES
 , jakož i předvídatelný vývoj acquis v této oblasti.
 (6)Unie není členem výboru CESNI ani komise CCNR. Je proto zapotřebí, aby Rada zmocnila členské státy k vyjádření postoje Unie k této normě v uvedených orgánech,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.Postoj, který má být jménem Unie zaujat na zasedání výboru CESNI dne 26. listopadu 2015, musí souhlasit s přijetím evropské normy, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby.
 2.Postoj, který má být jménem Unie zaujat na plenárním zasedání komise CCNR, musí souhlasit se změnou nařízení o inspekci plavidel na Rýně tak, aby odkazovala na evropskou normu, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby, přijatou výborem CESNI.
 Článek 2
 1.Postoj Unie stanovený v čl. 1 odst. 1 vyjádří členské státy, jež jsou členy výboru CESNI, jednající společně v zájmu Unie.
 2.Postoj Unie stanovený v čl. 1 odst. 2 vyjádří členské státy, jež jsou členy komise CCNR, jednající společně v zájmu Unie.
 Článek 3
 Drobné úpravy postoje uvedeného v článku 1 lze dohodnout, aniž by to vyžadovalo změnu uvedeného postoje.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 (1)
 Úř. věst. L 389, 30.12.2006, s. 1.
 (2)
 COM(2013) 622 final ze dne 10. září 2013 – Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby a zrušuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/87/ES.
 (3)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady
 2006/87/ES
 ze dne 12. prosince 2006, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby a zrušuje směrnice Rady
 82/714/EHS
 , Úř. věst. L 389, 30.12.2006, s. 1.
 (4)
 Revidovaná úmluva pro plavbu na Rýně ze dne 17. října 1868 ve znění ze dne 20. listopadu 1963.
 (5)
 Úř. věst. L 389, 30.12.2006, s. 1.
 (6)
 COM(2013) 622 final.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 8.12.2016
 COM(2016) 779 final
 2016/0385(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má Unie zaujmout v pracovní skupině účastníků Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech, pokud jde o pravidla stanovení cen podle tržních referencí
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech (dále jen „ujednání“) je „gentlemanskou dohodou“ mezi Austrálií, Evropskou unií, Japonskem, Kanadou, Korejskou republikou, Norskem, Novým Zélandem, Spojenými státy a Švýcarskem. Přestože Brazílie není členem OECD, je účastníkem odvětvové dohody o vývozních úvěrech pro civilní letadla, která je součástí ujednání.
 Hlavním cílem ujednání je poskytnout rámec pro řádné používání státem podporovaných vývozních úvěrů. V praxi to znamená zajištění rovných podmínek pro hospodářskou soutěž založenou na ceně a kvalitě vyváženého zboží, a nikoli na stanovených finančních podmínkách. Dalším cílem ujednání je odstranit dotace a narušení trhu, jež souvisejí se státem podporovanými vývozními úvěry.
 Ujednání vzniklo v roce 1978 na základě „konsensu o vývozních úvěrech“, který v roce 1976 uzavřela řada zemí OECD. Před tímto datem vytvářela nedostatečná regulace pro hospodářskou soutěž mezi vládami ideální podmínky pro poskytování velice atraktivních finančních podmínek na podporu vývozců, kteří soutěžili o získání obchodních smluv, což vedlo ke vzniku finančních dotací a potenciálních narušení obchodu. Ujednání reguluje podmínky státem podporovaných vývozních úvěrů a poskytování vázané pomoci. Pravidelně se aktualizuje, a to s přihlédnutím mimo jiné k vývoji politik a k vývoji na světových finančních trzích.
 Pokyny pro stanovení cen podle tržních referencí obsahují pravidla pro určení pojistných sazeb za transakce, jichž se účastní dlužníci v zemích kategorie 0, v zemích OECD s vysokými příjmy nebo v zemích eurozóny s vysokými příjmy. Stávající pokyny pro stanovení cen podle tržních referencí obsažené v ujednání byly zavedeny jakou součást tzv. „balíčku Malzkuhn-Drysdale“, který vstoupil v platnost v září 2011. Přestože stávající pokyny stanovily rámec pro zamezení podbízení cenám platným na soukromém trhu, prostor pro odlišné výklady a vznik různých praktik mezi účastníky tohoto ujednání zůstává stále značný. Revidovaný návrh předsedy o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí, který předložil sekretariát OECD, bude poskytovat jasnější pokyny, a tím zlepší rovné podmínky v rámci OECD.
 Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Bude-li tento návrh schválen, nahradí stávající pokyny pro stanovení cen podle tržních referencí, jež jsou součástí ujednání, přičemž stávající struktura ujednání zůstane zachována.
 Rozhodnutí o schválení přijme pracovní skupina účastníků Ujednání o státem podporovaných vývozních úvěrech. Postoj Evropské unie bude prezentovat Komise.
 Účastníci ujednání OECD by měli schválit revidovaný návrh předsedy o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí na svém pravidelném zasedání v polovině listopadu 2016 nebo písemným postupem v úzké souvislosti se zasedáním a měli by přijmout nezbytné změny ujednání OECD s cílem provést nová pravidla do 1. února 2017. Jelikož jednání byla úspěšně dokončena a revidovaný návrh předsedy o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí byl předložen k rozhodnutí, je zásadní, aby Evropská unie mohla formalizovat své schválení současného návrhu týkajícího se stanovení cen podle tržních referencí a změn ujednání OECD.
 Nové znění ujednání se stane součástí acquis EU prostřednictvím aktu


text:
v přenesené pravomoci. Ujednání OECD, včetně jeho příloh a změn, má právní účinky v Unii na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011. Článek 2 nařízení (EU) č. 1233/2011 stanoví, že „Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 3, kterými se mění příloha II, pokud je to nezbytné v důsledku změn pravidel, které dojednali účastníci ujednání“.
 Soulad s ostatními politikami Unie
 Nevztahuje se na tento návrh.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 Právní základ
 Ujednání OECD je gentlemanskou dohodou mezi EU a osmi dalšími účastníky (Spojenými státy, Kanadou, Japonskem, Jižní Koreou, Norskem, Švýcarskem, Novým Zélandem a Austrálií). Ujednání včetně příloh a následných změn je včleněno do práva EU na základě článků 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES. Ujednání včetně příloh a změn má tak právní účinky pro účely čl. 218 odst. 9 SFEU (viz rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014 ve věci C-399/12 – Německo vs. Rada (OIV), bod 63). Jak je uvedeno v bodě 1 ujednání, jeho cílem je především poskytnout rámec pro řádné používání státem podporovaných vývozních úvěrů a zajistit rovné podmínky a spravedlivou hospodářskou soutěž mezi vývozci v celosvětovém měřítku, a tak usnadnit a regulovat mezinárodní obchod, a zejména vývozní politiku, ve smyslu článku 207 SFEU. Z tohoto důvodu je zapotřebí rozhodnutí Rady na základě článku 207 a čl. 218 odst. 9 SFEU, kterým by byl vyjádřen postoj, který má být jménem Evropské unie zaujat mezi účastníky Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech.
 Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Ujednání OECD je součástí obchodní politiky členských států, která je ve výlučné pravomoci Evropské unie.
 Proporcionalita
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Volba nástroje
 Nevztahuje se na tento návrh.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 Pokud jde o předkládaný návrh, nebylo provedeno žádné posouzení dopadů, protože navrhované změny navazují na dlouhodobou politiku EU v oblasti vývozních úvěrů, provedenou do práva EU v návaznosti na každoroční změny ujednání prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci. Obsah návrhu schválila pracovní skupina Rady pro vývozní úvěry na svém zasedání dne 31. května 2016.
 Konzultace se zúčastněnými stranami
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Posouzení dopadů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Účelnost a zjednodušování právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Základní práva
 Nevztahuje se na tento návrh.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Rozpočtové důsledky jsou omezeny na administrativní výdaje.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu – přehled navrhovaných změn ujednání OECD a doporučený postoj Evropské unie
 Návrh
 Návrh je připojen k rozhodnutí Rady.
 Doporučený postoj:
 Podpora návrhu.
 2016/0385 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má Unie zaujmout v pracovní skupině účastníků Ujednání OECD o státem


text:
podporovaných vývozních úvěrech, pokud jde o pravidla stanovení cen podle tržních referencí
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Mezinárodní rámec pro řádné používání vývozních úvěrů je zásadní pro vytvoření rovných podmínek v globálním měřítku a pro usnadnění mezinárodního obchodu. Tento rámec musí být pravidelně aktualizován, jako tomu je v případě navrhované aktualizace pravidel stanovení cen podle tržních referencí projednávané účastníky Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech (dále jen „ujednání OECD“).
 (2)Rozsáhlá jednání o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí proběhla v rámci pracovní skupiny OECD pro vývozní úvěry a úvěrové záruky.
 (3)Dne 1. února 2017 by měly být přijaty změny v ujednání OECD, pokud jde o pravidla stanovení cen podle tržních referencí.
 (5)Ujednání OECD, včetně jeho příloh a změn, má právní účinky v Unii na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011
 1
 . Článek 2 nařízení (EU) č. 1233/2011 stanoví, že „Komise přijme akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 3, kterými se mění příloha II, pokud je to nezbytné v důsledku změn pravidel, které dojednali účastníci ujednání“.
 (6)V souladu s čl. 218 odst. 9 SFEU je tedy třeba určit postoj, který má Unie v rámci výborů OECD pro vývozní úvěry zaujmout ke změnám v ujednání OECD.
 (7)Změna ujednání OECD na základě hlavních směrů revidovaného návrhu předsedy o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí, jenž je připojen k tomuto rozhodnutí, by měla být schválena zástupci Unie v rámci výborů OECD pro vývozní úvěry. Bez dalšího rozhodnutí Rady mohou zástupci schválit změny konkrétních bodů, které nenarušují hlavní směry.
 (8)Aby byla zajištěna účinnost opatření stanovených tímto rozhodnutím, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost okamžitě,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má Evropská unie zaujmout v rámci pracovní skupiny pro vývozní úvěry a úvěrové záruky účastníků Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech, je podpora a přijetí hlavních směrů revidovaného návrhu předsedy o pravidlech stanovení cen podle tržních referencí, jenž je připojen k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Změny konkrétních bodů, které nenarušují hlavní směry přiloženého návrhu, mohou zástupci Unie v rámci výborů OECD pro vývozní úvěry schválit bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1233/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o uplatňování některých pravidel v oblasti státem podporovaných vývozních úvěrů a o zrušení rozhodnutí Rady 2001/76/ES a 2001/77/ES (Úř. věst. L 326, 8.12.2011, s. 45).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 8.12.2016
 COM(2016) 779 final
 PŘÍLOHA
 k
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má Unie zaujmout v pracovní skupině účastníků Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech, pokud jde o pravidla stanovení cen podle tržních referencí
 PŘÍLOHA
 NÁVRH
 24.MINIMÁLNÍ POJISTNÉ SAZBY PRO ÚVĚROVÉ RIZIKO
 Účastníci neúčtují nižší než minimální platné pojistné sazby pro úvěrové riziko.
 a)Minimální platné pojistné sazby se stanoví podle následujících faktorů:
 –z platné klasifikace


text:
rizika země,
 –z doby rizika (tj. horizont rizika neboli HOR),
 –z vybrané kategorie rizika kupujícího týkající se dlužníka,
 –z procenta krytí politického a obchodního rizika a kvality poskytovaného produktu státem podpořeného vývozního úvěru,
 –z jakékoli uplatněné techniky snižování rizika země a
 –z uplatněného úvěrového posílení pro riziko kupujícího.
 b)Minimální pojistné sazby se vyjadřují v procentech hodnoty jistiny úvěru, jako by bylo stanovené pojistné vybráno v plném rozsahu v den prvního čerpání úvěru. Vysvětlení výpočtu minimálních pojistných sazeb, včetně matematického vzorce použitého k výpočtu minimálních pojistných sazeb, je uvedeno v příloze IX.
 c)Bez ohledu na zemi určení se pojistné sazby účtované účastníky za tržně referenční transakce, tzn. za transakce, jichž se účastní dlužníci/ručitelé (subjekty úvěrového rizika) v zemích kategorie 0, v zemích OECD s vysokými příjmy nebo v zemích eurozóny s vysokými příjmy
 1
 , stanoví případ od případu. Aby se zajistilo, že se pojistné sazby účtované za transakce, jichž se účastní dlužníci a případně ručitelé z takovýchto zemí, nepodbízejí cenám platným na soukromém trhu, musí účastníci dodržovat tento postup a používat dohodnuté konvence promítnutí relevantního způsobu referenčního oceňování do pojistné sazby:
 1.Jestliže účastník poskytuje státní podporu jako součást syndikovaného úvěrového balíčku, který je strukturován jako transakce zajištěná aktivy
 2
 nebo transakce projektového financování
 3
 , pak celkové náklady (all-in cost) státem podporovaného podílu nesmí být nižší než celkové náklady účtované účastníkem (účastníky) obchodního trhu v syndikátu, respektive účtovaná pojistná sazba nesmí být nižší, než sazba, kterou by účtoval (účtovali) účastník (účastníci) obchodního trhu. Za syndikovaný úvěrový balíček se považuje úvěrový balíček, který splňuje tyto podmínky:
 –nejméně 25 %
 4
 syndikátu je (jsou) úvěr/záruka (úvěry/záruky), která (které) se řídí podmínkami obchodního trhu, a která (které) nepožívají žádné dvoustranné nebo mnohostranné podpory (například EÚA, DFI, MFI nebo MRB)
 5
 , kde všechny strany financování mají rovné finanční podmínky, a to včetně balíčku zajištění, a
 –Finanční podmínky transakce jsou plně v souladu s ujednáním modifikovaným těmito ustanoveními o stanovení cen podle referenčních sazeb na trhu v transakcích se syndikovanými úvěry.
 2.Pro všechny ostatní transakce podle referenčních sazeb na trhu se použijí tyto postupy:
 –Na základě dostupnosti informací o trhu a charakteristik příslušné transakce účastníci stanoví pojistnou sazbu, která má být uplatňována, porovnáním s jednou nebo více referenčními sazbami na trhu, jež jsou uvedeny v příloze X, přičemž zvolí referenční sazbu (sazby), která (které) se jeví jako nejvhodnější pro konkrétní transakci.
 –Při stanovování pojistné sazby určí účastník rating rizika pro dlužníka, včetně ověření, zda byl dlužník ohodnocen akreditovanou ratingovou agenturou
 6
 . Účastník může stanovit rating o jeden stupeň vyšší (na stupnici akreditované ratingové agentury), než je rating udělený akreditovanou ratingovou agenturou
 7
 . Pokud rating od akreditované ratingové agentury neexistuje, klasifikace rizika nesmí překročit (nesmí být příznivější než) rating od ratingové agentury udělený státu, v němž má sídlo dlužník/ručitel, o více než dva stupně. Jestliže účastník klasifikuje dlužníka/ručitele lépe, než činí nejlepší rating od akreditované ratingové agentury, nebo – v případě, že rating od akreditované ratingové agentury neexistuje – účastník klasifikuje transakci jako CC2 nebo lepší, nebo ji označí kódem AAA až A-,


text:
nebo stejně nebo příznivěji, než jaký je nejlepší rating od akreditované ratingové agentury udělený státu, v němž má sídlo dlužník/ručitel, pak účastník podá v souladu s článkem 48 oznámení předem.
 –Bez ohledu na předcházející odstavce účtují účastníci pojistnou sazbu podle klasifikace rizika a doby splatnosti transakce, přičemž tato sazba nesmí být nižší než odpovídající pojistná sazba stanovená na základě modelu tržní referenční sazby napříč cyklem (Through the Cycle Market Benchmark model, dále jen „model TCMB“), pokud tržní referenční sazba není odvozena od i) dluhopisu obchodovaného na sekundárním trhu nebo od ii) swapu úvěrového selhání jediného subjektu nebo jeho spřízněné jednotky. Účastník, který účtuje nižší pojistnou sazbu, než je odpovídající pojistná sazba stanovená modelem TCMB, na základě ratingu referenčního nástroje na jedno jméno od akreditované ratingové agentury
 8
 , podá v souladu s článkem 48 oznámení předem.
 d)Země s „nejvyšším rizikem“ kategorie 7 zpravidla podléhají přirážkám k minimálním pojistným sazbám, které jsou stanoveny pro tuto kategorii; tyto pojistné sazby stanoví účastník, který poskytuje státní podporu.
 e)Při výpočtu minimální pojistné sazby určité transakce se použije klasifikace rizika dané země podle klasifikace země dlužníka a klasifikace rizika daného kupujícího podle klasifikace dlužníka
 9
 s výjimkou následujících případů:
 –třetí strana, která je důvěryhodná s ohledem na rozsah zajišťovaného dluhu, poskytuje zajištění ve formě neodvolatelné, bezpodmínečné, na požádání splatné, právně závazné a vymahatelné záruky, která je obligací na celkovou splátku dluhu po celou dobu úvěrování. V případě záruky třetí strany se může účastník rozhodnout, že použije klasifikaci rizika země té země, v níž sídlí ručitel, a kategorii rizika kupujícího podle ručitele
 10
 , nebo
 –dlužníkem, nebo ručitelem dané transakce je podle článku 28 multilaterální nebo regionální instituce; v tomto případě lze jako klasifikaci rizika země a kategorii rizika kupujícího použít klasifikaci rizika země a kategorii rizika kupujícího konkrétní zúčastněné multilaterální nebo regionální instituce.
 f)Kritéria a podmínky vztahující se k použití záruky třetí strany podle situací popsaných výše v písm. e) první a druhé odrážce jsou uvedeny v příloze XI.
 g)Zásada horizontu rizika užitá pro výpočet minimální pojistné sazby vychází ze součtu poloviny doby čerpání a celé doby splácení a předpokládá pravidelný postup splátek vývozního úvěru, tj. splácení ve stejných pololetních splátkách jistiny a naběhlých úroků, počínající šest měsíců po počátku úvěru. Pro vývozní úvěry s nestandardními profily splácení se vypočte ekvivalentní doba splácení (vyjádřená ve stejných pololetních splátkách) podle následujícího vzorce: ekvivalentní doba splácení = (vážený průměr doby splácení –0,25) / 0,5.
 h)Účastník, který zvolí uplatňování minimální pojistné sazby, která se použije v případě, kdy záruku poskytuje třetí strana se sídlem v jiné zemi, než je země dlužníka, o tom podá oznámení předem v souladu s článkem 47. Účastník, který zvolí uplatňování minimální pojistné sazby, která se použije v případě, kdy záruku poskytuje multilaterální nebo regionální instituce, o tom podá oznámení předem v souladu s článkem 48.
 25.KLASIFIKACE RIZIKA ZEMĚ
 S výjimkou zemí OECD s vysokými příjmy a zemí eurozóny s vysokými příjmy se země klasifikují podle pravděpodobnosti, že budou obsluhovat své vnější dluhy (tj. podle úvěrového rizika země).
 a)Úvěrové riziko země se skládá z


text:
těchto pěti složek:
 –všeobecné moratorium na splátky prohlášené vládou dlužníka/ručitele nebo institucí státu, jejímž prostřednictvím je splátka prováděna,
 –politické události nebo hospodářské obtíže vzniklé mimo zemi oznamujícího účastníka nebo legislativní/správní opatření, která jsou přijata mimo zemi oznamujícího účastníka, jež zabraňují nebo oddalují převod fondů vyplácených ve vztahu k úvěru,
 –právní předpisy přijaté v zemi dlužníka/ručitele, prohlašující splátky v místní měně za platné umoření dluhu, bez ohledu na skutečnost, že v důsledku kolísání směnných kurzů by tyto splátky po převedení do měny poskytnutého úvěru již nepokryly částku dluhu k datu převodu finančních prostředků,
 –jakákoli jiná opatření nebo rozhodnutí vlády cizí země, která zabraňují splacení úvěru a
 –případy vyšší moci, k nimž došlo mimo zemi oznamujícího účastníka, tj. válka (včetně občanské války), vyvlastnění, revoluce, nepokoje, občanské nepokoje, smršti, povodně, zemětřesení, sopečné výbuchy, přílivové vlny a jaderné havárie.
 b)Země jsou zařazeny do jedné z osmi kategorií rizika země (0–7). Pro kategorie 1 až 7 byly stanoveny minimální pojistné sazby, pro kategorii 0 však nikoli, neboť u zemí zařazených do této kategorie je úroveň rizika země považována za zanedbatelnou. Úvěrové riziko spojené s transakcemi v zemích kategorie 0 souvisí především s rizikem dlužníka/ručitele.
 c)Klasifikace zemí
 11
 se provádí podle metodiky klasifikace rizika země, která se skládá z následujících kritérií:
 –Model pro hodnocení rizika země (dále jen „model“), na jehož základě se provádí kvantitativní hodnocení úvěrového rizika země, je u každé jednotlivé země založen na třech skupinách indikátorů rizika: na zkušenostech účastníků s platební schopností země, na finanční situaci a na hospodářské situaci. Metodika tohoto modelu se skládá z různých kroků, které zahrnují vyhodnocení těchto tří skupin indikátorů rizika a kombinaci a pružné ohodnocení skupin rizikových indikátorů.
 –Kvalitativní hodnocení výsledků modelu, zvažované jednotlivě pro každou zemi, jehož cílem je integrovat politické riziko nebo jiné rizikové faktory, ke kterým model nepřihlíží buď vůbec, nebo k nim přihlíží jen zčásti. Případně může být kvantitativní hodnocení modelu upraveno tak, aby odráželo konečné hodnocení úvěrového rizika země.
 d)Klasifikace rizika země se průběžně monitoruje a alespoň jednou ročně přezkoumá a změny vyplývající z metodiky klasifikace rizika země neprodleně oznámí sekretariát. V případě, že je země zařazena do nižší nebo do vyšší kategorie rizika země, musí účastníci nejpozději do pěti pracovních dnů poté, co sekretariát tuto změnu klasifikace oznámí, účtovat pojistné sazby ve výši minimálních pojistných sazeb nebo vyšší v souladu s novou kategorií rizika země.
 e)Sekretariát zveřejňuje klasifikaci rizika země.
 26.POSOUZENÍ RIZIKA STÁTU
 a)V případě všech zemí klasifikovaných podle metodiky klasifikace rizika země v souladu s čl. 25 písm. d) se výjimečně posoudí riziko státu za účelem zjištění států:
 –které nejsou nejméně rizikovými dlužníky v příslušné zemi a
 –u nichž je úvěrové riziko výrazně vyšší než riziko země.
 b)Zjištění států, které splňují kritéria uvedená výše v písmeni a), se provede podle metodiky pro hodnocení svrchovaného rizika, jež byla vytvořena a odsouhlasena účastníky.
 c)Seznam zjištěných států, které splňují kritéria uvedená výše v písmeni a), se průběžně monitoruje a alespoň jednou ročně přezkoumá a změny vyplývající z metodiky pro hodnocení svrchovaného rizika neprodleně oznámí sekretariát.
 d)Seznam států zjištěných podle písmena b) výše


text:
zveřejňuje sekretariát.
 27.KLASIFIKACE RIZIKA KUPUJÍCÍHO
 Dlužníci a popřípadě ručitelé v zemích zařazených do kategorií rizika země 1–7 se zařadí do jedné z kategorií rizika kupujícího, které byly stanoveny v souvislosti se zemí dlužníka/ručitele
 12
 . Matice kategorií rizika kupujícího, do nichž se zařadí dlužníci a ručitelé, je obsahem přílohy IX. Kvalitativní popisy kategorií rizika kupujícího jsou uvedeny v příloze XII.
 a)Klasifikace rizika kupujícího je založena na ratingu nadřazených nezajištěných úvěrů dlužníka/ručitele, tak jak je stanoven účastníkem.
 b)Bez ohledu na písmeno a) výše mohou být transakce podporované podle podmínek stanovených v příloze VII a transakce s hodnotou úvěru nejvýše 5 milionů SDR klasifikovány na základě jednotlivých transakcí, tj. po použití úvěrového posílení pro riziko kupujícího; takové transakce však, bez ohledu na jejich klasifikaci, nejsou způsobilé pro uplatnění žádné srážky na základě použití úvěrového posílení pro riziko kupujícího.
 c)Svrchovaní dlužníci a ručitelé jsou zařazeni do kategorie rizika kupujícího SOV/CC0.
 d)Jiní než svrchovaní dlužníci a ručitelé mohou být výjimečně zařazeni do kategorie rizika kupujícího „Lepší než svrchovaný kupující“ (SOV+)
 13
 , jestliže:
 –dlužník/ručitel obdrží rating, pokud jde o cizoměnové závazky, od akreditované ratingové agentury, který je lepší než rating cizoměnových závazků (pocházející od stejné ratingové agentury) příslušného státu, nebo
 –dlužník/ručitel sídlí v zemi, jejíž riziko státu bylo označeno jako výrazně vyšší než riziko země.
 e)Účastníci podají oznámení předem v souladu s článkem 48, pokud se jedná o transakce:
 –s jiným než svrchovaným dlužníkem/ručitelem, u něhož je pojistná sazba nižší, než je stanoveno v kategorii rizika kupujícího CC1, tj. CC0 nebo SOV+,
 –s jiným než svrchovaným dlužníkem/ručitelem, s hodnotou úvěru vyšší než 5 milionů SDR, kde účastník posuzuje rating rizika kupujícího pro jiného než svrchovaného dlužníka/ručitele, který byl ohodnocen akreditovanou ratingovou agenturou, a rating rizika kupujícího je lepší než rating od akreditované ratingové agentury
 14
 .
 e)V případě soutěže o konkrétní transakci, kde byl dlužník/ručitel soutěžícími účastníky zařazen do různých kategorií rizika kupujícího, soutěžící účastníci vyvinou úsilí o dosažení společné klasifikace rizika kupujícího. Není-li dosaženo dohody o společné klasifikaci, účastníku (účastníkům), který (kteří) zařadil (zařadili) dlužníka/ručitele do vyšší kategorie rizika kupujícího, není zakázáno uplatnit nižší kategorii rizika kupujícího.
 28.KLASIFIKACE MULTILATERÁLNÍCH A REGIONÁLNÍCH INSTITUCÍ
 Multilaterální a regionální instituce se zařadí do jedné z osmi kategorií rizika země (0–7)
 15
 a jejich klasifikace se odpovídajícím způsobem přezkoumá; příslušné platné klasifikace zveřejňuje sekretariát.
 29.PROCENTO KRYTÍ A KVALITA STÁTEM PODPOŘENÉHO POJIŠTĚNÍ VÝVOZNÍCH ÚVĚRŮ
 Minimální pojistné sazby se rozlišují tak, aby zohlednily rozdílnou kvalitu produktů vývozních úvěrů a procento krytí poskytované účastníky podle přílohy IX. Toto rozlišení vychází z hlediska vývozce (tj. ze záměru vyrovnat vliv rozdílné kvality produktů nabízených vývozci / finanční instituci na hospodářskou soutěž).
 a)Kvalita produktů vývozních úvěrů se stanoví v závislosti na tom, zda se jedná o produkt v oblasti pojištění, záruk nebo přímých úvěrů či přímého financování, a u pojistných produktů na tom, zda je krytí úroku během čekací lhůty (tj. v období mezi dnem splatnosti ze strany dlužníka a dnem, kdy vzniká povinnost pojistitele/ručitele odškodnit vývozce/finanční instituci) poskytováno bez příplatku.
 b)Všechny stávající produkty vývozních úvěrů nabízené účastníky se zařadí do jedné ze tří


text:
následujících kategorií produktů:
 –podstandardní produkt, tj. pojištění bez krytí úroku během čekací lhůty a pojištění s krytím úroku během čekací lhůty s přiměřenou přirážkou k pojistné sazbě,
 –standardní produkt, tj. pojištění s krytím úroku během čekací lhůty na uplatnění nároku bez přiměřeného příplatku k pojistné sazbě a přímé úvěry nebo přímé financování a
 –nadstandardní produkt, tj. záruky.
 30.TECHNIKY SNÍŽENÍ RIZIKA ZEMĚ
 a)Účastníci mohou použít následující techniky snížení rizika země, jejichž konkrétní použití je stanoveno v příloze XIII:
 –struktura zahraničních budoucích peněžních toků v kombinaci se zahraničními účty u třetích stran,
 –financování v místní měně.
 b)Účastník, který uplatňuje minimální pojistné sazby, jež zohledňují použití techniky snížení rizika země, o tom podá oznámení předem v souladu s článkem 47.
 31.ÚVĚROVÁ POSÍLENÍ PRO RIZIKO KUPUJÍCÍHO
 a)Účastníci mohou použít následující typy úvěrového posílení pro riziko kupujícího (Buyer Risk Credit Enhancements, dále jen „BRCE“), které umožňují uplatnění faktoru úvěrového posílení, který je větší než 0:
 –převod výnosů nebo pohledávek ze smluv,
 –zajištění na základě aktiv,
 –zajištění na základě dlouhodobých aktiv,
 –účet u třetích stran.
 b)Definice BRCE a maximálních hodnot faktoru úvěrového posílení jsou uvedeny v příloze XIII.
 c)BRCE mohou být použity samostatně nebo v kombinaci s těmito omezeními:
 –maximální faktor úvěrového posílení, kterého lze dosáhnout použitím BRCE, je 0,35,
 –„zajištění na základě aktiv“ a „zajištění na základě dlouhodobých aktiv“ nelze použít společně u jedné transakce,
 –v případě, že platná klasifikace rizika země byla vylepšena pomocí „struktur zahraničních budoucích peněžních toků v kombinaci se zahraničními účty u třetích stran“, nelze uplatnit žádný typ BRCE.
 d)U transakcí, jichž se účastní tržně referenční dlužníci, mohou být použity následující srážky rizikového pojistného odvozené od tržních referencí nadřazených nezajištěných swapů úvěrového selhání a dluhopisů na jedno jméno, nebo od modelu TCMB:
 –v případě zajištění na základě aktiv: maximální srážka ve výši 15 %,
 –v případě zajištění na základě dlouhodobých aktiv: maximální srážka ve výši 10 %,
 –v případě účtů u třetích stran (rezervní účty dluhové služby): maximální srážka ve výši 10 % a
 –v případě kombinace faktorů úvěrového posílení, celkem: maximální srážka ve výši 25 %.
 e)Účastníci podají oznámení předem v souladu s článkem 48 u transakcí s jiným než svrchovaným dlužníkem/ručitelem, jehož úvěr je vyšší než 5 milionů SDR, pokud použití BRCE vede k uplatnění faktoru úvěrového posílení vyššího než 0, nebo pokud použití BRCE při transakcích podle referenčních sazeb na trhu vede k ocenění pod odpovídající minimální pojistnou sazbu podle modelu TCMB.
 32.PŘEZKOUMÁNÍ PLATNOSTI MINIMÁLNÍCH POJISTNÝCH SAZEB
 ZA ÚVĚROVÉ RIZIKO
 a)Aby bylo možné zhodnotit přiměřenost minimálních pojistných sazeb a aby bylo v případě potřeby možné provést úpravy směrem nahoru nebo dolů, pravidelně se použijí za účelem monitorování a úpravy minimálních pojistných sazeb souběžně nástroje zpětné vazby o pojistných sazbách.
 b)Uvedené nástroje zpětné vazby o pojistných sazbách zhodnotí přiměřenost minimálních pojistných sazeb, pokud jde o skutečné zkušenosti institucí, jež poskytují státem podporované vývozní úvěry, i o informace soukromého trhu, týkající se ocenění úvěrového rizika.
 c)Celkové přezkoumání všech aspektů pravidel pro pojistné sazby uvedených v ujednání, se zvláštním důrazem na pravidla stanovení cen podle tržních referencí, se uskuteční nejpozději do


text:
31. prosince 2018.
 48.OZNÁMENÍ PŘEDEM
 a)Účastník oznámí všem ostatním účastníkům nejméně deset kalendářních dnů před vydáním jakéhokoli příslibu podle přílohy VIII, jestliže hodlá:
 1)poskytnout podporu podle čl. 10 písm. d) bodu 3;
 2)podporovat dobu splatnosti delší než pět let pro země kategorie I;
 3)poskytnout podporu podle čl. 13 písm. a);
 4)poskytnout podporu podle čl. 14 písm. d);
 5)uplatnit pojistnou sazbu v souladu s ustanoveními čl. 24 písm. c) bodu 1), jestliže se účastní syndikovaného úvěrového balíčku.
 6)při tržně referenční transakci klasifikovat dlužníka/ručitele lépe, než činí nejlepší rating akreditované ratingové agentury, nebo, v případě, že rating od akreditované ratingové agentury neexistuje, klasifikovat transakci jako CC2 nebo lepší, nebo ji označit kódem AAA až A-, nebo stejně nebo příznivěji, než jaký je nejlepší rating od akreditované ratingové agentury udělený státu, v němž má sídlo dlužník/ručitel,
 7)uplatnit nižší pojistnou sazbu, než je odpovídající sazba stanovená na základě modelu TCMB, v souladu s třetí odrážkou čl. 24 písm. c) bodu 2),
 8)uplatnit pojistnou sazbu v souladu s čl. 24 písm. e) druhou odrážkou, jestliže příslušná klasifikace rizika země a kategorie rizika kupujícího použité pro výpočet minimální pojistné sazby byly stanoveny za účasti multilaterální nebo regionální instituce jakožto dlužníka nebo ručitele,
 9)uplatnit pojistnou sazbu v souladu s čl. 27 písm. e), jestliže vybraná kategorie rizika kupujícího použitá pro výpočet minimální pojistné sazby pro určitou transakci:
 –s jiným než svrchovaným dlužníkem/ručitelem je nižší než CC1 (tj. CC0 nebo SOV+),
 –s jiným než svrchovaným dlužníkem/ručitelem, jehož úvěr je vyšší než 5 milionů SDR, je lepší než rating od akreditované ratingové agentury,
 10)uplatnit pojistnou sazbu v souladu s čl. 31 písm. a), pokud použití BRCE vede k uplatnění faktoru úvěrového posílení vyššího než 0, nebo pokud použití BRCE při transakcích podle referenčních sazeb na trhu vede k ocenění pod odpovídající minimální pojistnou sazbu podle modelu TCMB,
 11)poskytnout podporu podle čl. 8 písm. a) přílohy II;
 12)poskytnout podporu podle čl. 10 písm. a) bodu 1) přílohy IV;
 13)poskytnout podporu podle čl. 5 písm. b) přílohy V;
 14)poskytnout podporu podle čl. 4 písm. a) přílohy VI.
 b)Pokud účastník, který postup zahájil, zcela nebo zčásti vezme svůj záměr podporovat uvedenou transakci zpět, neprodleně to oznámí všem ostatním účastníkům.
 PŘÍLOHA VIII: INFORMACE POSKYTOVANÉ PŘI OZNAMOVÁNÍ
 Informace uvedené níže v oddíle I budou poskytnuty v případě všech oznámení provedených podle ujednání (včetně příloh). Navíc budou podle konkrétního typu učiněného oznámení poskytnuty příslušné informace uvedené v oddíle II.
 I.INFORMACE, KTERÉ JE NUTNO POSKYTNOUT U VŠECH OZNÁMENÍ
 a)Základní informace
 1.Oznamující země
 2.Datum oznámení
 3.Název oznamujícího orgánu/agentury
 4.Jednací číslo
 5.Původní oznámení nebo revize oznámení předem (s příslušným číslem revize)
 6.Číslo tranše (je-li relevantní)
 7.Jednací číslo úvěrové linky (je-li relevantní)
 8.Článek (články) ujednání, podle kterého (kterých) je oznámení činěno
 9.Jednací číslo dorovnávaného oznámení (je-li relevantní)
 10.Popis dorovnávané podpory (je-li relevantní)
 11.Země určení
 b) Informace o kupujícím/příjemci úvěru/ručiteli
 12.Země kupujícího
 13.Název kupujícího
 14.Místo kupujícího
 15.Právní postavení kupujícího
 16.Země příjemce úvěru (liší-li se od kupujícího)
 17.Název příjemce úvěru (liší-li se od kupujícího)
 18.Místo příjemce úvěru (liší-li se od kupujícího)
 19.Právní postavení příjemce úvěru (liší-li se od kupujícího)
 20.Země ručitele


text:
(je-li relevantní)
 21.Název ručitele (je-li relevantní)
 22.Místo ručitele (je-li relevantní)
 23.Právní postavení ručitele (je-li relevantní)
 c)Informace o vyváženém zboží nebo službách a o projektu
 24.Popis vyváženého zboží nebo služeb
 25.Popis projektu (je-li relevantní)
 26.Umístění projektu (je-li relevantní)
 27.Datum uzavření veřejné soutěže (je-li relevantní)
 28.Den ukončení doby platnosti úvěrové linky (je-li relevantní)
 29.Hodnota podporované smlouvy (smluv), buď skutečná hodnota (u všech úvěrových linek a transakcí projektového financování nebo dobrovolně u kterékoli jednotlivé transakce) nebo podle následující stupnice v milionech SDR:
 Kategorie
 Od
 Do
 I:
 0
 1
 II:
 1
 2
 III:
 2
 3
 IV:
 3
 5
 V:
 5
 7
 VI:
 7
 10
 VII:
 10
 20
 VIII:
 20
 40
 IX:
 40
 80
 X:
 80
 120
 XI:
 120
 160
 XII:
 160
 200
 XIII:
 200
 240
 XIV:
 240
 280
 XV:
 280
 *
 *Uveďte, o kolik násobků 40 milionů SDR daná hodnota převyšuje 280 milionů SDR – například 410 milionů SDR bude oznámeno jako kategorie XV+3.
 30.Smluvní měna
 d)Finanční podmínky státní podpory vývozních úvěrů
 31.Hodnota úvěru; skutečná hodnota pro oznámení zahrnující úvěrové linky a transakce projektového financování nebo dobrovolně u kterékoli jednotlivé transakce, nebo podle stupnice SDR
 32.Měna úvěru
 33.Platba předem (procento z celkové hodnoty podporovaných smluv)
 34.Místní náklady (procento z celkové hodnoty podporovaných smluv)
 35.Počátek úvěru a odkaz na příslušné písmeno článku 10
 36.Délka doby splácení
 37.Základ úrokové sazby
 38.Úroková sazba nebo marže
 II.DOPLŇUJÍCÍ INFORMACE, KTERÉ JE TŘEBA SDĚLIT PODLE POTŘEBY U OZNÁMENÍ UČINĚNÝCH VE VZTAHU KE ZVLÁŠTNÍM USTANOVENÍM
 a)Ujednání, čl. 14 písm. d) bod 5)
 1.Profil splácení
 2.Frekvence splácení
 3.Prodleva mezi počátkem úvěru a první splátkou jistiny
 4.Výše úroků kapitalizovaných před počátkem úvěru
 5.Vážený průměr doby splácení
 6.Vysvětlení důvodu neposkytnutí podpory v souladu s čl. 14 písm. a) až c)
 b)Ujednání, články 24, 27, 30 a 31
 1.Klasifikace rizika země dlužníka
 2.Vybraná kategorie rizika kupujícího týkající se dlužníka
 3.Délka doby čerpání
 4.Procento krytí politického rizika (země)
 5.Procento krytí obchodního rizika (kupujícího)
 6.Kvalita krytí (tj. substandardní, standardní, nadstandardní)
 7.Minimální pojistná sazba na základě klasifikace rizika země dlužníka v případě, že neexistuje záruka třetí strany, účast multilaterální/regionální instituce nebo snížení rizika a/nebo posílení rizika kupujícího
 8.Platná minimální pojistná sazba
 9.Skutečně účtovaná pojistná sazba (vyjádřená ve formátu minimální pojistné sazby procentem z jistiny)
 c)Ujednání, čl. 24 písm. c)
 1.Rating (ratingy) dlužníka od akreditované ratingové agentury, pokud jde o cizoměnové závazky
 2.Rating (ratingy) státu od akreditované ratingové agentury, pokud jde o cizoměnové závazky
 3.Příslušná minimální pojistná sazba podle modelu TCMB pro transakce založené na nejlepším dostupném ratingu dlužníka od akreditované ratingové agentury, pokud jde o cizoměnové závazky
 4.V případě syndikovaného ocenění podrobný popis metodiky použité k odvození celkové pojistné sazby zahrnující (all-in pricing)
 5.V případě ocenění dluhopisů nebo swapů úvěrového selhání na jedno jméno podrobný popis metodiky použité k odvození ocenění, podrobné informace o tom, proč je takové stanovení cen relevantní, včetně toho, zda se stanovení cen týká vlastního dlužníka či spřízněné jednotky, a pokud se týká spřízněné jednotky, popsat, jak byla splněna kritéria spřízněné jednotky.
 PŘÍLOHA X: REFERENČNÍ TRŽNÍ SAZBY PRO TRANSAKCE V ZEMÍCH KATEGORIE NULA
 Nekrytý podíl vývozních úvěrů nebo část syndikovaného úvěru, která není kryta


text:
exportní úvěrovou agenturou
 Cena, kterou u nekrytého podílu daného vývozního úvěru (nebo někdy část syndikovaného úvěru, která není kryta exportní úvěrovou agenturou) udávají soukromé banky nebo instituce, může být nejlepším ekvivalentem pro krytí exportní úvěrové agentury. Ocenění by se u těchto nekrytých podílů nebo nekrytých částí mělo použít pouze v případě, že je použito za podmínek obchodního trhu (např. s vyloučením podílů financovaných mezinárodními finančními institucemi).
 Korporátní dluhopisy na jedno jméno
 Korporátní dluhopisy odrážejí úvěrové riziko spojené s jedním subjektem. Pozornost je třeba věnovat tomu, zda odpovídají charakteristiky smlouvy podle exportní úvěrové agentury, jako je splatnost, měnová denominace a úvěrová posílení. V případě použití primárních korporátních dluhopisů (tj. celkový výnos při emisi) nebo sekundárních korporátních dluhopisů (tj. s opcí upraveného rozpětí nad odpovídající křivku, kterou je obvykle křivka příslušného měnového swapu), je v první řadě třeba použít dlužníkovy dluhopisy; nejsou-li k dispozici, mohou se použít primární nebo sekundární korporátní dluhopisy spřízněných jednotek.
 Swapy úvěrového selhání na jedno jméno
 Swapy úvěrového selhání jsou formou ochrany před selháním. Rozpětí swapů úvěrového selhání je částka, kterou kupující swapu úvěrového selhání zaplatí za dané období jako procento pomyslné jistiny a která se obvykle vyjadřuje v bazických bodech. Kupující swapu úvěrového selhání si prostřednictvím platby prodávajícímu swapu úvěrového selhání de facto kupuje pojištění proti selhání na dobu životnosti swapu nebo do doby, než nastane úvěrová událost. V první řadě by se měla použít křivka swapu úvěrového selhání pro dlužníka; není-li k dispozici, mohou se použít křivky swapů úvěrového selhání spřízněných jednotek.
 Úvěrové ukazatele
 Primární úvěrové ukazatele (tzn. ocenění při emisi) nebo sekundární úvěrové ukazatele (tzn. běžný výnos z úvěru, jenž očekává finanční instituce, která úvěr kupuje od jiné finanční instituce). V případě primárních úvěrových ukazatelů musí být známy všechny poplatky, aby bylo možné vypočítat celkový výnos. Při použití úvěrových ukazatelů by se v prvé řadě měly použít ukazatele pro dlužníka; nejsou-li k dispozici, mohou se použít ukazatele spřízněných jednotek.
 Křivky tržních ukazatelů
 Křivky tržních ukazatelů jsou odrazem úvěrového rizika celého odvětví nebo třídy kupujících. Tyto informace týkající se trhu mohou být relevantní v případě, kdy nejsou k dispozici informace o konkrétních subjektech. Obecně platí, že kvalita informací týkajících se trhů závisí na jejich likviditě. V každém případě je třeba hledat tržní nástroje, které co nejlépe odpovídají charakteristikám smlouvy exportní úvěrové agentury, jako je datum, úvěrový rating, splatnost a měnová denominace.
 PŘÍLOHA XV: SEZNAM DEFINIC
 Pro účely ujednání se použijí tyto definice:
 a)Příslib: jakékoli prohlášení v jakékoli formě, kterým je přijímající zemi, kupujícímu, příjemci úvěru, vývozci nebo finanční instituci sdělena ochota nebo záměr poskytnout státem poskytovanou podporu.
 b)Společný postup: ujednání mezi účastníky o schválení konkrétních finančních podmínek státem poskytované podpory pro určitou transakci nebo za určitých okolností. Pravidla schváleného společného postupu nahrazují pravidla tohoto ujednání pouze pro danou transakci nebo za okolností uvedených ve společném postupu.
 c)Úroveň zvýhodnění u vázané pomoci: u darů činí úroveň zvýhodnění 100 %. U úvěrů je úroveň zvýhodnění rovna rozdílu mezi jmenovitou hodnotou úvěru a diskontovanou současnou hodnotou budoucích plateb dluhové služby, které má příjemce úvěru zaplatit. Tento rozdíl se vyjadřuje


text:
v procentech jmenovité hodnoty úvěru.
 d)Vyřazení z provozu: uzavření nebo demontáž jaderné elektrárny.
 e)Hodnota vývozní smlouvy: celková částka, která má být zaplacena kupujícím nebo jeho jménem za vyvážené zboží nebo služby, tj. kromě místních nákladů definovaných níže. V případě pronájmu se vylučuje část platby pronájmu, která se rovná úrokům.
 f)Finální závazek: u transakce vývozního úvěru (buď ve formě jednotlivé transakce, nebo úvěrové linky) vzniká finální závazek v případě, že účastník přislíbí upřesnit a doplnit finanční podmínky buď vzájemnou dohodou, nebo jednostranným úkonem.
 g)Počáteční zavážka paliva: počáteční zavážka paliva se omezuje na původně instalované nukleární jádro a dvě následné zavážky, které společně tvoří nejvýše dvě třetiny nukleárního jádra.
 h)Podpora úrokových sazeb: ujednání mezi státem a bankami nebo jinými finančními institucemi, které umožňuje financovat vývoz pevnými sazbami minimálně ve výši úrokových sazeb CIRR.
 i)Úvěrová linka: rámec, v jakékoli formě, pro vývozní úvěry, který se vztahuje na sérii operací, jež mohou, ale nemusí být spojeny s konkrétním projektem.
 j)Místní náklady: výdaje za zboží a služby v zemi kupujícího, které jsou nezbytné buď pro provedení smlouvy vývozce nebo pro dokončení projektu, jehož součástí je smlouva vývozce. Nezahrnují provizi pro obchodní zástupce vývozce v zemi kupujícího.
 k)Dluhopis nebo swap úvěrového selhání na jedno jméno: dluhopis nebo swap úvěrového selhání na jedno jméno je omezen na ty tržně referenční nástroje, které patří stejnému identickému dlužníkovi jako při podporované transakci.
 l)Čisté pojištění: státní podpora poskytovaná státem nebo v zastoupení státu pouze formou záruky za vývozní úvěr nebo pojištění vývozního úvěru, tj. která se nepojí se státní podporou financování.
 m)Spřízněná jednotka: hovoří-li se o spřízněné jednotce, míní se tím, že dané referenční nástroje vydal spřízněný příjemce úvěru, a nikoli přesně tentýž příjemce úvěru v podporované transakci. Jestliže dlužník nedisponuje kotovanými dluhopisy nebo swapy úvěrového selhání, a pokud existuje v rámci organizační struktury dlužníka mateřská, dceřiná nebo sesterská společnost s nesplacenými dluhopisy nebo swapy úvěrového selhání na jedno jméno, pak lze ohledem na čl. 24 písm. c) tyto dluhopisy nebo swapy úvěrového selhání na jedno jméno použít, jako kdyby byly emitovány samotným dlužníkem, pokud:
 1)Uvedená mateřská, dceřiná nebo sesterská společnost má stejný rating emitenta, který vydala příslušná ratingová agentura, jako má sám dlužník; nebo
 2)jsou splněna všechna následující kritéria:
 a.účastníkův interní rating dlužníka/ručitele odpovídá ratingu spřízněné jednotky stanovenému příslušnou ratingovou agenturou;
 b.dlužník/ručitel je hlavní provozní společností mateřské společnosti / holdingu, neboť je klíčovou a nedílnou součástí činností skupiny;
 c.rating od příslušné ratingové agentury vychází z hlavní činnosti skupiny;
 d.dlužník/ručitel zajišťuje významnou část příjmů skupiny buď tím, že klíčovým klientům dodává některé z hlavních produktů/služeb skupiny, nebo tím, že vlastní a provozuje významnou část aktiv mateřské společnosti;
 e.odprodej dlužníka/ručitele ze skupiny by byl velmi obtížně proveditelný a podstatně by pozměnil celkový výkon skupiny;
 f.selhání dlužníka/ručitele by představovalo obrovské ohrožení pověsti skupiny, poškození její franšízy a mohlo by ohrozit její životaschopnost;
 g.panuje vysoká míra správní a provozní integrace, přičemž kapitál a financování jsou obvykle poskytovány mateřskou nebo zvláštní dceřinou společností prostřednictvím vnitropodnikových úvěrů a podpora poskytovaná mateřskou společností je nezpochybnitelná.
 n)Lhůta splatnosti: období, které začíná dnem počátku úvěru ve smyslu této


text:
přílohy a končí smluvním termínem poslední splátky jistiny.
 o)Počátek úvěru:
 1)Části nebo komponenty (meziprodukty) včetně souvisejících služeb: v případě částí nebo komponentů nenastává počátek úvěru později než skutečný den přijetí zboží nebo vážený průměrný den přijetí zboží (včetně služeb, připadá-li to v úvahu) kupujícím nebo v případě služeb den předložení faktur klientovi nebo přijetí služeb klientem.
 2)Statky podobné kapitálovým statkům včetně souvisejících služeb – strojů nebo vybavení obecně s relativně nízkou jednotkovou cenou, které má být využito pro průmyslový proces nebo pro výrobní nebo obchodní účely: v případě statků podobných kapitálovým statkům nenastává počátek úvěru později než skutečný den přijetí statků nebo vážený průměrný den přijetí statků kupujícím nebo v případě, že vývozce má odpovědnost za uvedení do provozu, nebo u služeb den předložení faktur klientovi nebo přijetí služeb klientem. V případě smlouvy na dodání služeb, kde dodavatel má odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den uvedení do provozu.
 3)Kapitálové statky a projektové služby – stroje nebo vybavení s vysokou hodnotou, které mají být využity pro průmyslový proces nebo pro výrobní nebo komerční účely:
 –V případě smlouvy o prodeji kapitálových statků, které se skládají z jednotlivých položek použitelných samostatně, je nejzazším dnem počátku úvěru skutečný den, kdy kupující fyzicky převezme statky, nebo vážený průměrný den, kdy kupující fyzicky převezme statky.
 –V případě smlouvy o prodeji investičního zařízení pro úplné závody nebo továrny, kde dodavatel nemá odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den, kdy má kupující fyzicky převzít celé zařízení (kromě náhradních dílů) dodané podle smlouvy.
 –Pokud má odpovědnost za uvedení do provozu vývozce, je nejzazším dnem počátku úvěru den uvedení do provozu.
 –V případě služeb je nejzazším dnem počátku úvěru den předložení faktur klientovi nebo přijetí služeb klientem. V případě smlouvy na dodání služeb, kde dodavatel má odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den uvedení do provozu.
 4)Úplné závody nebo továrny – úplné výrobní jednotky s vysokou hodnotou, kde je nezbytné užití kapitálových statků:
 –V případě smlouvy o prodeji investičního zařízení pro úplné závody nebo továrny, kde dodavatel nemá odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den, kdy kupující fyzicky převezme celé zařízení (kromě náhradních dílů) dodané podle smlouvy.
 –V případě smlouvy o stavbě, podle níž nemá zhotovitel odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den, kdy byla stavba dokončena.
 –V případě jakékoli smlouvy, kde má dodavatel nebo zhotovitel smluvní odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den, kdy dodavatel dokončil montáž nebo stavbu a předběžné testy, které zaručují připravenost k provozu. To platí bez ohledu na to, zda je v této době montáž či stavba předána kupujícímu v souladu se smluvními podmínkami, a bez ohledu na jakékoli pokračující závazky, které dodavatel nebo zhotovitel mohou mít, např. záruku za efektivní fungování nebo vyškolení místních zaměstnanců.
 –Pokud smlouva zahrnuje samostatné provedení jednotlivých částí projektu, je nejzazším dnem počátku úvěru den počátku úvěru pro každou samostatnou část nebo průměrný den těchto počátků, nebo v případě, že dodavatel nemá smlouvu na celý


text:
projekt, nýbrž na jeho podstatnou část, může být počátkem úvěru ten den, který je vhodný pro projekt jako celek.
 –V případě služeb je nejzazším dnem počátku úvěru den předložení faktur klientovi nebo přijetí služeb klientem. V případě smlouvy na dodání služeb, kde dodavatel má odpovědnost za uvedení do provozu, je nejzazším dnem počátku úvěru den uvedení do provozu.
 p)Vázaná pomoc: pomoc, která je ve svém účinku (právně nebo fakticky) vázána na pořízení kapitálových statků nebo služeb od dárcovské země nebo omezeného počtu zemí; zahrnuje úvěry, dary nebo balíčky sdruženého financování s úrovní zvýhodnění vyšší než 0 %.
 Tato definice platí bez ohledu na to, zda má „vázání“ podobu formální dohody nebo jakéhokoli neformálního ujednání mezi přijímající a dárcovskou zemí, nebo zda balíček financování obsahuje složky forem uvedených v článku 34 ujednání, které nejsou volně a plně dostupné pro financování pořízení zboží nebo služeb od přijímající země, od téměř všech ostatních rozvojových zemí a od účastníků, anebo zda zahrnuje postupy, které Výbor pro rozvojovou pomoc nebo účastníci považují za rovnocenné tomuto vázání.
 q)Nevázaná pomoc: pomoc skládající se z úvěrů nebo z darů, jejichž výnos je plně a volně dostupný pro financování pořízení zboží nebo služeb od jakékoli země.
 r)Vážený průměr doby splácení: doba splacení jedné poloviny jistiny úvěru. Vypočítá se jako součet doby (v letech) mezi počátkem úvěru a každou splátkou jistiny váženou částí jistiny splacenou ke každému jednotlivému datu splátky.
 (1)
 Status země podle toho, zda: se jedná o zemi s vysokými příjmy (jak každoročně vymezuje Světová banka podle HND na obyvatele), 2) je členem OECD a 3) je součástí eurozóny, se každoročně přezkoumává. Označení země podle čl. 25 písm. c) za zemi OECD s vysokými příjmy nebo zemi eurozóny s vysokými příjmy, jakož i odnětí takového označení nabude platnosti pouze tehdy, jestliže se klasifikace podle příjmu (vysoký či jiný příjem) nezměnila po dva po sobě následující roky. Změna v označení země za zemi OECD s vysokými příjmy nebo zemi eurozóny s vysokými příjmy, jakož i odnětí takového označení plynoucí ze změny členství v OECD či v eurozóně, vstoupí v platnost okamžitě po ročním přezkumu statusu země.
 (2)
 Za transakci zajištěnou aktivy se považuje transakce, kde existuje přednostní zástavní nárok týkající se aktiv, která jsou financována; a v případě struktury pronájmu převod a/nebo přednostní zástavní nárok v souvislosti s platbami pronájmu.
 (3)
 Za transakci projektového financování se považuje transakce, která splňuje základní kritéria stanovená v dodatku 1 k příloze VI ujednání.
 (4)
 Bez ohledu na tuto prahovou hodnotu se pro transakce v tržně referenčních zemích, na které se vztahují podmínky uvedené v příloze V (železnice) nebo v příloze VI (projektové financování), použijí příslušná pravidla pro minimální účast na obchodním úvěru podle uvedených příloh.
 (5)
 Tato složka 25% kritéria může být splněna, pokud podíl bezhotovostní platby v transakci jediné banky, jež obdržela krytí exportní úvěrové agentury, zahrnuje nekrytý podíl ve výši nejméně 25 %. Takové transakce musí splňovat všechna ostatní kritéria podle pododstavce 1, včetně rovnocenných ustanovení této odrážky.
 (6)
 Seznam těchto akreditovaných ratingových agentur sestaví a spravuje sekretariát.
 (7)
 Pokud


text:
je dlužník/ručitel ohodnocen více než jednou akreditovanou ratingovou agenturou, pak se v případě tohoto dlužníka (nebo ručitele) ratingem od ratingové agentury rozumí nejlepší dostupný rating nadřazeného nezajištěného závazku v cizí měně.
 (8)
 V případě, že příslušný konkrétní subjekt tržního ocenění nebyl ohodnocen akreditovanou ratingovou agenturou, pak se výsledné tržní ocenění považuje za nižší než odpovídající sazba stanovená modelem TCMB a je v souladu s článkem 48 je předmětem oznámení předem.
 (9)
 Na pojistné sazby účtované za transakce se zárukou třetí strany poskytnutou dlužníkem v zemi OECD s vysokými příjmy nebo zemi eurozóny s vysokými příjmy se vztahují požadavky uvedené v čl. 24 písm. c).
 (10)
 V případě záruky třetí strany se musí platná klasifikace rizika země a kategorie rizika kupujícího vztahovat k témuž subjektu, tj. k dlužníkovi nebo ručiteli.
 (11)
 K administrativním účelům nemusí být některé země způsobilé ke klasifikaci do jedné z osmi kategorií rizika země klasifikovány, jestliže obvykle nezískávají žádné státem podporované vývozní úvěry. Pokud jde tedy o takové země, které nejsou zařazeny do žádné kategorie, mohou účastníci použít klasifikaci rizika země, již považují za vhodnou.
 (12)
 Pravidla klasifikace kupujících je třeba vykládat jako určení nejpříznivější klasifikace, která může být použita, například svrchovaný kupující může být zařazen do méně příznivé kategorie rizika kupujícího.
 (13)
 Minimální pojistné sazby uplatňované u kategorie kupujícího „Lepší než svrchovaný kupující“ (SOV+) jsou o 10 % nižší než minimální pojistné sazby uplatňované u kategorie rizika kupujícího CC0 (svrchovaný kupující).
 (14)
 Je-li jiný než svrchovaný dlužník ohodnocen více než jednou akreditovanou ratingovou agenturou, vyžaduje se oznámení pouze v případě, že rating rizika kupujícího je příznivější než nejpříznivější z ratingů příslušných ratingových agentur.
 (15)
 S ohledem na riziko kupujícího se klasifikované multilaterální a regionální instituce zařadí do kategorie rizika kupujícího SOV/CC0.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 11.3.2019
 COM(2019) 131 final
 2019/0073(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Správním výboru Úmluvy TIR k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat ve Správním výboru zřízeném podle Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR
 1
 (dále jen „Úmluva TIR“) v souvislosti s plánovaným přijetím změn týkajících se sdružení TIR a celních úřadů zapojených do operací TIR.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Celní úmluva o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR
 Účelem Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR ze dne 14. listopadu 1975 („Úmluva TIR“) je usnadnit mezinárodní přepravu zboží z celních úřadů odeslání do celních úřadů určení a přes tolik zemí, kolik je potřeba. Úmluva TIR vstoupila v platnost v roce 1978. K lednu 2019 podepsalo úmluvu 76 smluvních stran, včetně 75 států a Evropské unie. Evropská unie je smluvní stranou Úmluvy TIR
 2
 od 20. června 1983. Smluvními stranami úmluvy jsou všechny členské státy EU.
 2.2.Správní výbor
 Správní výbor jedná v rámci Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR. Jeho úlohou je zvažovat a přijímat změny Úmluvy TIR. O návrzích se hlasuje a každý stát, který je smluvní stranou a je zastoupen na zasedání Správního výboru, má jeden hlas. Výlučnou pravomoc v oblasti cel, která se řídí Úmluvou TIR, má Unie. Jakožto mezinárodní organizace však nemá hlasovací práva. Ta mají všechny členské státy EU.
 Změny Úmluvy TIR jsou přijímány dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících stran. Výbor je usnášeníschopný, pokud je přítomna nejméně jedna třetina států, jež jsou stranami úmluvy.
 2.3.Zamýšlený akt Správního výboru
 V roce 2019 se Správní výbor sejde v těchto termínech: 7. února a 17. října. Na jednom ze svých zasedání nebo na mimořádném zasedání přijme Správní výbor rozhodnutí o přijetí pozměňovacích návrhů k Celní úmluvě o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR (dále jen „zamýšlený akt“).
 Účelem zamýšleného aktu je: i) objasnit, které orgány mohou sdružením povolit, aby vystupovala jako ručitel; ii) zvýšit počet celních úřadů odeslání a/nebo určení, které se mohou zapojit do přepravy TIR, a iii) požádat o zveřejnění informací o omezeních počtu dostupných celních úřadů odeslání a/nebo určení, které se mohou zapojit do operací TIR.
 Zamýšlený akt se stane pro smluvní strany závazným v souladu s články 59 a 60 Úmluvy TIR. Článek 59 se týká změn hlavního textu Úmluvy TIR a stanoví: „S výhradou ustanovení článku 60 každý pozměňovací návrh oznámený podle ustanovení předchozího odstavce vstoupí v platnost pro všechny smluvní strany tři měsíce po uplynutí dvanácti měsíců ode dne, kdy oznámení bylo učiněno, jestliže během této doby žádný stát, který je smluvní stranou, neoznámil generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že proti podanému pozměňovacímu návrhu vznáší námitku. Jestliže proti podanému pozměňovacímu návrhu byla podle ustanovení odstavce 3 tohoto článku oznámena námitka, považuje se pozměňovací návrh za nepřijatý a nemá žádný účinek.“
 Článek 60 se týká změn


text:
příloh Úmluvy TIR a stanoví: „Každý podaný pozměňovací návrh k přílohám 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 a 10, který byl posouzen podle ustanovení odstavců 1 a 2 článku 59, vstoupí v platnost dnem, který stanoví Správní výbor při jeho přijetí, jestliže k dřívějšímu dni, který Správní výbor zároveň stanoví, pětina států nebo pět států, které jsou smluvními stranami, podle toho, který počet je menší, neoznámí generálnímu tajemníkovi Organizace spojených národů, že proti pozměňovacímu návrhu vznášejí námitky. Dny uvedené v tomto odstavci stanoví Správní výbor dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících členů.“
 3.Postoj, který má být jménem Unie zaujat
 Unie sdílí cíle pozměňovacích návrhů Úmluvy TIR a jejích vysvětlivek. Unie zejména podporuje objasnění toho, které orgány jsou příslušné k povolení záručních sdružení, zvýšení počtu celních úřadů zapojených do operace TIR a požadavek zveřejňovat informace o omezeních počtu dostupných celních úřadů odeslání a/nebo určení, které se mohou do operací TIR zapojit.
 Konkrétněji návrh na změnu čl. 6 odst. 1 Úmluvy TIR, která má nahradit znění „Každá smluvní strana může“ zněním „Celní orgány nebo jiné příslušné orgány mohou“, vychází ze žádosti Ruské federace, jež odráží skutečnost, že vzhledem k rozdílným správním režimům, které u jednotlivých smluvních stran existují, nemusí orgánem příslušným pro udělení povolení záručnímu sdružení být vždy celní správa. Navrhované znění je kompromisním řešením, neboť několik smluvních stran, včetně Evropské unie, vyjádřilo obavy ohledně původního návrhu na úplné odstranění termínu „celní orgány“, a to v důsledku požadavků vnitrostátních nebo mezinárodních právních předpisů. Pozměňovací návrh by rozšířil oblast působnosti ustanovení, což by zajistilo nezbytnou flexibilitu.
 Návrh na změnu článku 18 Úmluvy TIR, která má nahradit slovo „čtyři“ slovem „osm“ a doplnit nový pododstavec „Celní orgány mohou omezit maximální počet celních úřadů odeslání (nebo určení) na svém území na méně než sedm, nejméně však tři“, představuje zásadní změnu. Zdvojnásobením počtu celních úřadů, které mohou být zapojeny do operace TIR, by se posílila konkurenceschopnost systému TIR, což by významným způsobem usnadnilo rozvoj odvětví dopravy. Zároveň by na základě návrhu Ruské federace byla smluvním stranám ponechána možnost omezit počet celních úřadů na jejich území, aby se zabránilo možným rizikům pro státní rozpočet. Tento pozměňovací návrh by měl být zvážen společně s navrhovanou novou vysvětlivkou k článku 18.
 Návrh nové vysvětlivky k článku 18 Úmluvy TIR vypracovala Výkonná rada TIR (pověřená Správním výborem). Jeho účelem je doplnit pozměňovací návrh článku 18, který umožňuje, aby smluvní strany měly na svém území menší počet celních úřadů odeslání a/nebo určení. Navrhovaná nová vysvětlivka stanoví, že pokud celní orgány smluvní strany omezí na svém území maximální počet celních úřadů odeslání (nebo určení), musí být tyto informace veřejně přístupné a musí být rovněž poskytnuty Výkonné radě TIR. Tento mechanismus by v případě takových omezení zabránil právním a logistickým obtížím pro odvětví dopravy.
 Návrh na změnu vysvětlivky k čl. 6 odst. 2 Úmluvy TIR, která má nahradit slova „mohou celní orgány země schválit“ slovy „mohou celní orgány smluvní strany povolit“, má zlepšit soudržnost textu a je technické povahy.
 Účelem pozměňovacího návrhu k příloze 9, části I, bodu 1 Úmluvy TIR,


text:
který by nahradil slova „smluvních stran“ slovy „celních orgánů nebo jiných příslušných orgánů smluvní strany“, je rozšířit oblast působnosti ustanovení tak, aby byla zajištěna větší flexibilita vzhledem k různým správním režimům, které u jednotlivých smluvních stran existují. Podobně jako u pozměňovacího návrhu k čl. 6 odst. 1 uvedeného výše vychází tento pozměňovací návrh z návrhu Ruské federace. Návrh by tak rozšířil oblast působnosti ustanovení, což by zajistilo nezbytnou flexibilitu.
 Konzultace o navrhovaných změnách proběhly s členskými státy v rámci skupiny celních odborníků na TIR (Koordinace Ženeva). Další konzultace se konaly během zasedání pracovní skupiny Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) pro celní otázky ovlivňující přepravu.
 Vnitřní koordinace a společné diskuse s členskými státy v rámci skupiny celních odborníků na TIR jasně ukázaly, že s pozměňovacími návrhy všichni souhlasí.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie.
 3
 “
 4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Správní výbor je orgán zřízený dohodou, konkrétně Celní úmluvou o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR.
 Akt, který má Správní výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s články 59 a 60 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec Úmluvy TIR.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel, nebo má-li dvě složky, a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel nebo složka.
 4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.
 Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 207 SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.Zveřejnění zamýšleného aktu
 Vzhledem k tomu, že akt Správního výboru změní Celní úmluvu o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR a její přílohy, je vhodné jej po přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 2019/0073 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Správním výboru Úmluvy TIR k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů


text:
TIR
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Celní úmluva o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR ze dne 14. listopadu 1975 (dále jen „Úmluva TIR“) byla jménem Evropského hospodářského společenství schválena rozhodnutím Rady (EHS) č. 2112/78
 4
 a vstoupila ve Společenství v platnost dne 20. června 1983
 5
 .
 (2)Podle článků 59 a 60 Úmluvy TIR může Správní výbor přijmout změny dvoutřetinovou většinou přítomných a hlasujících smluvních stran.
 (3)Správní výbor má během mimořádného zasedání v červnu 2019 přijmout několik změn Úmluvy TIR a jejích příloh.
 (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být ve Správním výboru jménem Unie zaujat, neboť změny budou pro Unii závazné.
 (5)Za účelem zohlednění různých správních režimů, které u jednotlivých smluvních stran existují, je nezbytné rozšířit oblast působnosti subjektů podle článku 6 Úmluvy TIR, odpovídající vysvětlivku a přílohu 9 Úmluvy TIR, aby mohly i jiné orgány než ty celní povolovat sdružení, aby vystupovalo jako ručitel pro osoby používající režim TIR.
 (6)Aby se usnadnilo uplatňování Úmluvy TIR v logistickém řetězci a zlepšila konkurenceschopnost mezinárodní dopravy dotčené Úmluvou TIR, je nezbytné změnit článek 18 s cílem zvýšit počet celních úřadů, které se mohou podílet na operaci TIR. Současně je celním orgánům smluvní strany poskytnuta možnost omezit počet celních úřadů, které se mohou na jejím území na operaci TIR podílet, pokud o takových omezeních informují veřejnost a Výkonnou radu TIR,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být jménem Unie zaujat na šedesátém devátém nebo sedmdesátém zasedání Správního výboru, vychází z návrhů změn připojených k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 (1)
 Zkratka TIR znamená „Transports Internationaux Routiers“ neboli mezinárodní silniční doprava.
 (2)
 Nařízení Rady (EHS) č. 2112/78 ze dne 25. července 1978 o uzavření Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR (Úmluva TIR) ze dne 14. listopadu 1975, Ženeva (Úř. věst. L 252, 14.9.1978, s. 1).
 (3)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, věc C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (4)
 Nařízení Rady (EHS) č. 2112/78 ze dne 25. července 1978 o uzavření Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR (Úmluva TIR) ze dne 14. listopadu 1975, Ženeva (Úř. věst. L 252, 14.9.1978, s. 1).
 (5)
 Úř. věst. L 31, 2.2.1983, s. 13.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 11.3.2019
 COM(2019) 131 final
 PŘÍLOHA
 k
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat ve Správním výboru Úmluvy TIR k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR
 PŘÍLOHA 1
 Změny Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží na podkladě karnetů TIR (Úmluva TIR z roku 1975)
 I Změny hlavního textu Úmluvy TIR podle postupu pro přijímání změn uvedeného v článku 59:
 Ustanovení čl. 6 odst. 1
 Znění Každá smluvní strana může nahradit zněním Celní orgány nebo jiné příslušné orgány mohou


text:
Článek 18
 Slovo čtyři nahradit slovem osm
 Doplnit nový pododstavec, který zní Celní orgány mohou omezit maximální počet celních úřadů odeslání (nebo určení) na svém území na méně než sedm, nejméně však tři.
 II Změny příloh Úmluvy TIR podle postupu pro přijímání změn uvedeného v článku 60:
 Příloha 6, vysvětlivka k čl. 6 odst. 2
 Znění mohou celní orgány země schválit nahradit zněním mohou celní orgány smluvní strany povolit.
 Příloha 6, nová vysvětlivka k článku 18
 0.18.3 Smluvní strany zveřejňují informace o těchto omezeních a uvědomí o tom Výkonnou radu TIR, a to včetně řádného využití elektronických aplikací vyvinutých za tímto účelem sekretariátem TIR pod dohledem Výkonné rady TIR.
 Příloha 9 část I bod 1
 Znění smluvních stran nahradit zněním celních orgánů nebo jiných příslušných orgánů smluvní strany


text:
 KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
 V Bruselu dne 8.10.2004
 KOM(2004) 658 v konečném znění
 2004/0233 (CNS)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o podpisu dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o účasti
 Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a
 pozorovací síti pro životní prostředí za Evropské společenství
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o účasti
 Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a
 pozorovací síti pro životní prostředí za Evropské společenství
 (předložená Komisí)
 CS CS
 ---pagebreak--- ODŮVODNĔNÍ
 1. ÚVOD
 Evropská agentura pro životní prostředí byla zřízena nařízením Rady (EHS) 1210/90 ze dne
 7. května 1990, které bylo pozměněno nařízením Rady (ES) 933/99 ze dne 29. dubna 1999.
 Obecným úkolem agentury je produkovat objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace pro
 ty, kdo se zabývají prováděním evropské politiky životního prostředí. Přeshraniční povaha
 ekologických otázek znamená, že agentura musí působit v těsné spolupráci s třetími
 evropskými zeměmi. Švýcarsko je jedinou významnější zemí západní Evropy mimo síť
 agentury a bylo by ve společném zájmu, aby Švýcaři byli členy agentury, zejména kvůli
 podávání zpráv o Alpách.
 Článek 19 nařízení umožňuje členství třetích zemí. Švýcarsko podalo oficiální žádost o vstup
 do agentury v červenci 1999. Komise se Švýcarskem jednala na základě zplnomocnění, které
 jí udělila Rada 20. července 2000 a jednání zakončila parafováním dohody dne 25. června
 2004.
 Komise tímto předkládá návrh dvou rozhodnutí Rady o podpisu a uzavření dohody o účasti
 Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací
 síti pro životní prostředí (EIONET) za Evropské společenství.
 2. ROZHODNUTÍ RADY ZMOCŇUJÍCÍ KOMISI VÉST JEDNÁNÍ O ÚČASTI ŠVÝCARSKA V
 EEA
 Na základě návrhu Komise1 Rada 20. července 2000 rozhodla zmocnit Komisi k vedení
 jednání o účasti Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí.
 Hlavním cílem jednání bylo zajistit, aby byla úprava účasti Švýcarska v Evropské agentuře
 pro životní prostředí jako pozorovatele bez hlasovacího práva v souladu se Smlouvou o unii,
 nařízením 1210/90 ve znění nařízení 933/99 o zřízení Evropské agentury pro životní prostředí
 a sítě EIONET a s příslušnou legislativou Společenství.
 Dalším cílem bylo, aby finanční příspěvek Švýcarska agentuře představoval úplné náklady na
 jeho účast. Cílem pro výpočet této roční sumy bylo, aby se roční dotace agentuře dělila
 počtem členských států.
 Komise byla požádána, aby Radě podala zprávu o výsledcích jednání a případně o jakémkoli
 problému, který by během jednání vznikl. Rada dále požádala Komisi, aby přihlédla k
 pokračujícím jednáním v jiných oblastech.
 Kromě směrnic k jednáním Rada přijala prohlášení, v němž zdůraznila, že když zmocňuje
 Komisi k jednání se Švýcarskem o jeho účasti v agentuře, bude zároveň posuzovat výsledek
 jednání nejen na základě jejich vlastního přínosu, ale také ve světle pokroku dosaženého v
 jiných oblastech, o nichž se se Švýcarskem paralelně jedná, tak aby bylo dosaženo celkové
 rovnováhy vzájemné výhodnosti.
 1
 SEC (1999) 2129 v konečném znění z 22. prosince 1999.
 CS 2 CS
 ---pagebreak--- 3. JEDNÁNÍ
 Komise zahájila jednání v roce 2001. Během tohoto roku bylo dosaženo celkové dohody ve
 většině zásadních otázek v souladu se směrnicemi pro


text:
jednání, které vydala Rada. Následná
 jednání se zaměřila na horizontální otázky obecně významné pro vztahy mezi Švýcarskem a
 Evropskou unií, např. na uplatňování Protokolu o výsadách a imunitách.
 4. NÁVRH DOHODY
 Dohoda se Švýcarskem zemi poskytuje podmínky účasti podobné těm, jimiž se řídí účast
 současných členských států agentury mimo EU (Lichtenštejnsko, Island a Norsko), a těm,
 které byly vyjednány pro účast kandidátských zemí2.
 Pokud jde o finanční příspěvek Švýcarska, bylo dosaženo dohody v souladu se směrnicemi
 Rady pro vyjednávání o této otázce.
 Pokud jde o podstatu věci, dohoda konstatuje, že Švýcarsko se bude plně podílet na
 pracovním programu agentury a splní povinnosti podle nařízení o zřízení agentury.
 Švýcarsko bude muset zřídit infrastrukturu pro poskytování jednotných ekologických dat a
 informací a stavu životního prostředí na svém území. Švýcarsko bude finančně přispívat do
 rozpočtu agentury tak, aby byly pokryty náklady na jeho účast. Rovněž bude mít právo účasti
 na správní radě agentury bez hlasovacího práva.
 Dohoda se uzavírá na dobu neurčitou. Z tohoto důvodu byl článkem 16 zřízen smíšený výbor,
 aby byly umožněny technické úpravy včetně začlenění budoucí legislativy Společenství
 související s fungováním agentury do přílohy I dohody.
 Strany podepíší a poté ratifikují dohodu v souladu s vlastními postupy. Dohoda vstoupí v
 platnost, až si obě strany vzájemně oznámí, že postupy jednotlivých stran byly ukončeny.
 Agentura jako taková bude se Švýcarskem zacházet jako s členským státem, prostřednictvím
 rovného zacházení, pokud jde o poskytování ekologických dat a informací a analýzu,
 ustanovení o personálním zabezpečení, smlouvy s třetími stranami a jmenování do
 tematických center a účast v nich.
 Příloha III o Protokolu o výsadách a imunitách (PPI) obsahuje dodatek o metodách provádění
 ve Švýcarsku. Aby bylo zajištěno, že švýcarské orgány, zejména subfederální, PPI správně
 použijí na agenturu a instituce Společenství, které se účastní jejího provozu, bod 1 pro tento
 účel přirovnává Švýcarsko k členskému státu EU. Bod 2 dodatku objasňuje určité praktické
 postupy provádění osvobození agentury od daní (například minimální ceny zboží či služeb
 podléhajících zproštění), přičemž se bere v úvahu povaha švýcarského fiskálního systému.
 2
 Poznamenáváme, že příloha III k Protokolu o výsadách a imunitách (PPI) obsahuje dodatek o metodách
 provádění ve Švýcarsku. Bod 2 dodatku objasňuje určité praktické postupy provádění osvobození
 agentury od daní, přičemž se bere v úvahu povaha švýcarského fiskálního systému. Tento přístup je v
 souladu se srovnatelnými úpravami praktického provádění PPI, které byly bilaterálně uzavřeny s
 členskými státy EU. Vzhledem k preferenci, kterou vyjádřilo Švýcarsko, bod 3 obsahuje vzdání se jeho
 práv podle článku 14 PPI: nebude vyžadovat, aby se mělo za to, že si tito úředníci agentury podrželi
 trvalé bydliště ve Švýcarsku. A konečně dodatek připomíná výhradní jurisdikci Evropského soudního
 dvora ve všech právních sporech mezi agenturou a jejími zaměstnanci v zaměstnaneckých otázkách.
 CS 3 CS
 ---pagebreak--- Tento přístup je v souladu se srovnatelnými úpravami praktického provádění PPI, které byly
 bilaterálně uzavřeny mezi Komisí či agenturou a členskými státy EU. Protože Švýcarsko
 automaticky nepřistupuje na sekundární legislativu vztahující se k PPI, bod 3 dodatku
 podrobně specifikuje důsledky osvobození obsaženého v čl.13 odst. 2 PPI. Rovněž objasňuje,
 že zaměstnanci


text:
agentury a jejich rodinní příslušníci, kteří mají švýcarskou státní příslušnost
 nebo jiné vztahy ke Švýcarsku, nebudou povinni se účastnit švýcarského systému sociálního
 pojištění. Kromě toho vzhledem k preferenci, kterou vyjádřilo Švýcarsko, a v souladu s
 výkladem poskytnutým členskými státy bod 3 objasňuje, že rozsah daňových práv podle
 článku 14 PPI platí pouze v rámci Evropské unie, a proto nevyžaduje, aby se mělo za to, že si
 tito zaměstnanci podrželi trvalé bydliště ve Švýcarsku. A konečně dodatek připomíná
 výhradní jurisdikci Evropského soudního dvora ve všech právních sporech mezi agenturou a
 jejími zaměstnanci v zaměstnaneckých otázkách.
 5. PODPIS A UZAVŘENÍ DOHODY
 5.1. Právní základ
 Jednání umožňující, aby se agentura otevřela účasti Švýcarska, jsou možná podle článku 19
 nařízení Rady (EHS) 1210/1990, pozměněného nařízením 933/1999, o zřízení Evropské
 agentury pro životní prostředí a sítě EIONET.
 Text výše uvedeného článku zahrnuje nutná procedurální pravidla pro otevření agentury
 zemím, které nejsou členy Unie, ale které sdílí zájem Společenství a členských států na cílech
 agentury. Pro uzavření takové dohody platí postup článku 300 odstavce 2 a 3 Smlouvy.
 V souladu s tímto postupem Komise nyní navrhuje dvě rozhodnutí Rady o podpisu a o
 uzavření dohody, aby se tak umožnila účast Švýcarska v Evropské agentuře pro životní
 prostředí.
 5.2. Finanční důsledky
 Podle dohody bude Švýcarsko finančně přispívat Evropské agentuře pro životní prostředí tak,
 aby se plně pokryly náklady na účast Švýcarska v pracovním programu EEA. V souladu se
 směrnicemi pro jednání vydanými Radou se tyto úplné náklady, a tedy příspěvek Švýcarska,
 vypočtou jako roční dotace Společenství děleno počtem členských států EU.
 Pro Společenství tedy nevznikají žádné negativní finanční důsledky.
 6. PŘÍNOSY DOHODY
 Přínosů účasti Švýcarska v agentuře je několik:
 – Účast napomůže tomu, aby se švýcarské monitorovací systémy a metody sběru a
 zpracování dat sjednotily se systémy a metodami užívanými v dalších zemích, jež
 mají účast v agentuře, což usnadní poskytování spolehlivých a porovnatelných
 informací o stavu životního prostředí v Evropě.
 – Účast Švýcarska rovněž podpoří integrované posuzování a podávání ekologických
 zpráv o ekosystémech, o něž se Švýcarsko dělí se sousedními zeměmi.
 CS 4 CS
 ---pagebreak--- – Evropská agentura pro životní prostředí bude moci podávat zprávy o stavu životního
 prostředí ve větší části Evropy, včetně Švýcarska. Protože je tato země enklávou v
 území Evropské unie, je její účast pro koherentní ekologické zpravodajství obzvlášť
 důležitá.
 – Začlenění Švýcarska do všech ostatních zpravodajských činností agentury.
 7. DOPORUČENÍ
 Se Švýcarskem bylo dosaženo dohody o metodách a podmínkách jeho účasti v Evropské
 agentuře pro životní prostředí v souladu se směrnicemi pro jednání, které Komisi vydala
 Rada.
 Je tudíž možné, aby Společenství podepsalo a uzavřelo dohodu se Švýcarskem o jeho účasti v
 Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní
 prostředí.
 CS 5 CS
 ---pagebreak--- Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o podpisu dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o účasti
 Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a
 pozorovací síti pro životní prostředí za Evropské společenství
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o Evropské unii a zejména čl. 175 odst. 1 ve


text:
spojení s čl. 300 odst. 2
 první větou prvního pododstavce Smlouvy,
 s ohledem na návrh Komise3,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Činnost Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací
 sítě pro životní prostředí, zřízených nařízením Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května
 19904, již byla rozšířena na další evropské země prostřednictvím bilaterálních dohod
 uzavřených Evropským společenstvím, přičemž se bere v úvahu přeshraniční charakter
 ekologických otázek a důležitost posilování mezinárodní spolupráce v oblasti
 životního prostředí.
 (2) Rada dne 20. července 2000 zmocnila Komisi, aby za Společenství jednala se
 Švýcarskou konfederací o dohodě o účasti Švýcarska v Evropské agentuře pro životní
 prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní prostředí. Výsledek
 jednání náležitě odráží směrnice pro jednání vydané Radou.
 (3) Pod podmínkou pozdějšího uzavření dohody je žádoucí podepsat dohodu, která byla
 parafována dne 25. června 2004,
 ROZHODLA TAKTO:
 Jediný článek
 Pod podmínkou pozdějšího uzavření dohody je předseda Rady tímto oprávněn jmenovat
 osobu zmocněnou podepsat dohodu mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou
 konfederací o účasti Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské
 informační a pozorovací síti pro životní prostředí za Evropské společenství.
 3
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 4
 Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.
 CS 6 CS
 ---pagebreak--- V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 CS 7 CS
 ---pagebreak--- 2004/0233 (CNS)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o účasti
 Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a
 pozorovací síti pro životní prostředí za Evropské společenství
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2
 první větou prvního pododstavce, čl. 300 odst. 3 první větou prvního pododstavce a čl. 300
 odst. 4 Smlouvy,
 s ohledem na návrh Komise5,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu6,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Činnost Evropské agentury pro životní prostředí a Evropské informační a pozorovací
 sítě pro životní prostředí, zřízených nařízením Rady (EHS) č. 1210/90 ze dne 7. května
 19907, již byla rozšířena na další evropské země prostřednictvím bilaterálních dohod
 uzavřených Evropským společenstvím, přičemž se bere v úvahu přeshraniční charakter
 ekologických otázek a důležitost posilování mezinárodní spolupráce v oblasti
 životního prostředí.
 (2) Rada dne 20. července 2000 zmocnila Komisi, aby jednala se Švýcarskou konfederací
 o dohodě o účasti Švýcarska v Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské
 informační a pozorovací síti pro životní prostředí.
 (3) Podle rozhodnutí Rady .../.../ES z ... 2004 a za podmínky pozdějšího uzavření dohody
 byla dohoda za Evropské společenství podepsána dne ... 2004.
 (4) Dohoda by měla být schválena Společenstvím,
 5
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 6
 Úř. věst. C [...], [...], s. [...].
 7
 Úř. věst. L 120, 11.5.1990, s. 1.
 CS 8 CS
 ---pagebreak--- ROZHODLA TAKTO:
 Článek 1
 Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarska v
 Evropské agentuře pro životní prostředí a v Evropské informační a pozorovací síti pro životní
 prostředí se tímto schvaluje za Evropské společenství.
 Text dohody je připojen k