text:
dopravy jsou nezbytné rovněž pro to, aby Komise mohla připravovat a sledovat činnosti Unie v oblasti bezpečnosti dopravy. Agentura Evropské unie pro železnice shromažďuje údaje o nehodách podle přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES
 8
 , pokud jde o společné bezpečnostní ukazatele a společné metody pro stanovení výše škod při nehodách.
 ê 91/2003 bod odůvodnění 4
 (5)Statistika na úrovni Unie o železniční dopravě je také vyžadována ke splnění kontrolních úkolů stanovených v článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU
 9
 .
 ê 91/2003 bod odůvodnění 5
 (6)Statistické údaje na úrovni Unie o všech druzích dopravy je třeba sbírat podle společných pojmů a norem s cílem dosáhnout co nejvyšší porovnatelnosti mezi druhy dopravy.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 4
 (7)Je důležité, aby nedocházelo ke zdvojování činností a optimalizovalo se využívání existujících informací, které lze využít pro statistické účely. Za tímto účelem a s cílem poskytovat občanům Unie a dalším zainteresovaným stranám snadno dostupné a užitečné informace o bezpečnosti železniční dopravy a interoperabilitě železničního systému, včetně železniční infrastruktury, by mezi útvary Komise a příslušnými subjekty, a to i na mezinárodní úrovni, měly být uzavřeny dohody o spolupráci při statistických činnostech.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 6
 (8)Při tvorbě evropských statistik by měla být dosažena rovnováha mezi potřebami uživatelů a zatížením respondentů.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 8
 (9)Ve zprávě Evropskému parlamentu a Radě o zkušenostech získaných při uplatňování nařízení (ES) č. 91/2003 se Komise odvolává na skutečnost, že v dlouhodobém horizontu pravděpodobně dojde ke zmenšení objemu údajů shromažďovaných na základě uvedeného nařízení nebo k jejich zjednodušení a že její snahou je zkrátit lhůtu pro předávání ročních údajů o cestujících po železnici. Komise by měla i nadále v pravidelných intervalech předkládat zprávy o provádění tohoto nařízení.
 ê 91/2003 bod odůvodnění 7
 (10)Koexistence provozovatelů železniční dopravy v soukromém a veřejném vlastnictví působících na komerčním trhu železniční dopravy vyžaduje výslovnou definici statistických informací, které by měli poskytovat všichni provozovatelé železniční dopravy a šířit Eurostat.
 ê 91/2003 bod odůvodnění 8
 (11)V souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii je vytvoření společných statistických norem umožňujících vytváření harmonizovaných údajů činností, které lze účinně provádět pouze na úrovni Unie. Tyto normy by v každém členském státě měly být zaváděny pod vedením subjektů a institucí příslušných pro vytváření úředních statistik.
 ê 91/2003 bod odůvodnění 9
 (12)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009
 10
 poskytuje referenční rámec pro ustanovení tohoto nařízením.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 10
 (13)Aby se zohlednil nový vývoj v členských státech a zároveň v celé Unii pokračovalo harmonizované shromažďování údajů o železniční dopravě a byla zachována vysoká kvalita údajů předávaných členskými státy, měla by být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o toto nařízení za účelem přizpůsobení technických definic a zajištění dodatečných technických definic. Je obzvláště důležité, aby Komise vedla v rámci přípravné činnosti odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v Interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze


text:
dne 13. dubna 2016
 11
 . Zejména v zájmu zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států, přičemž odborníci těchto dvou orgánů mají systematický přístup na zasedání odborných skupin Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 11
 (14)Komise by měla zajistit, aby tyto akty v přenesené pravomoci nepředstavovaly další podstatnou zátěž pro členské státy či pro respondenty.
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 12
 (15)Za účelem zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přesné stanovení informací, které mají být poskytovány pro zprávy o kvalitě a porovnatelnosti výsledků a o opatřeních k šíření těchto výsledků ze strany Komise (Eurostatu). Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011
 12
 .
 ê 2016/2032 bod odůvodnění 13
 (16)Návrh byl konzultován s Výborem pro Evropský statistický systém,
 ê 91/2003
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Cíl
 Cílem tohoto nařízení je stanovit společná pravidla pro vytváření statistik železniční dopravy na úrovni Unie.
 Článek 2
 Oblast působnosti
 Toto nařízení se vztahuje na všechny železnice v Unii. Každý členský stát poskytuje statistické údaje, které se vztahují k železniční dopravě na jeho území. Pokud provozovatel železniční dopravy působí ve více než jednom členském státě, vyžadují příslušné vnitrostátní orgány po tomto provozovateli, aby poskytoval údaje odděleně pro každou zemi, ve které působí, aby tak umožnil sestavit statistiky za členský stát.
 Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout
 a)provozovatele železniční dopravy působící výhradně nebo hlavně v průmyslových nebo podobných zařízeních, včetně přístavů;
 b)provozovatele železniční dopravy poskytující hlavně místní turistické služby, jako například chráněné historické parní železnice.
 Článek 3
 Definice
 ê 1192/2003 čl. 1 bod 1
 1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 (1)„vykazující zemí“ členský stát předávající údaje Eurostatu;
 (2)„vnitrostátními orgány“ národní statistické úřady a jiné orgány příslušné v každém členském státě pro vytváření statistických údajů Unie;
 (3)„železnicí“ kolejová dopravní komunikace výlučně používaná železničními vozidly;
 (4)„železničním vozidlem“ mobilní zařízení jezdící výlučně po kolejích, které se pohybuje buď vlastní silou (hnací vozidla) nebo je taženo silou jiného vozidla (osobní vozy, přídavné vozy, zavazadlové vozy a železniční vozy);
 (5)„železničním podnikem“ každý veřejný nebo soukromý podnik, který poskytuje služby v oblasti železniční přepravy zboží nebo cestujících. Vyjímají se podniky, jejichž jediná činnost spočívá v poskytování služeb v oblasti přepravy cestujících metrem, tramvají nebo městskou dráhou;
 (6)„železniční přepravou zboží“ přeprava zboží železničními vozidly mezi místem nakládky a vykládky;
 (7)„železniční přepravou cestujících“ přeprava cestujících železničními vozidly mezi místem nástupu a místem výstupu. Vyjímá se přeprava cestujících metrem, tramvají a nebo městskou dráhou;
 (8)„metrem“ (také označovaným jako „podzemní dráha“) elektrifikovaná železnice pro přepravu cestujících s dostatečnou kapacitou pro zvládnutí silného přepravního objemu, která vykazuje tyto znaky: výlučné právo cesty, vlaky složené z více vozů, vysoká rychlost a velké zrychlení, důmyslně propracovaná signalizace, žádné úrovňové přechody, což umožňuje vysokou frekvenci vlaků, jakož i vysoká nástupiště. Metra dále mají zastávky blízko sebe, obvykle činí vzdálenost mezi stanicemi zhruba 700 až 1200 metrů.

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
„Vysoká rychlost“ odkazuje na srovnání s rychlostí tramvají a městské dráhy a rozumí se jí rychlost zhruba 30 až 40 kilometrů za hodinu na krátké vzdálenosti a 40 až 70 kilometrů za hodinu na delší vzdálenosti;
 (9)„tramvají“ silniční vozidlo pro přepravu cestujících vybavené místy k sezení pro více než devět osob (včetně řidiče) a napojené na elektrické troleje nebo poháněné dieselovým motorem, a které jezdí po kolejích;
 (10)„městskou dráhou“ železnice pro přepravu cestujících, která často používá elektricky poháněné kolejové vozy jezdící jednotlivě nebo jako krátké vlaky po dvojkolejných tratích. Vzdálenost mezi stanicemi/zastávkami je zpravidla menší než 1200 metrů. Městská dráha má ve srovnání s metrem lehčí konstrukci, je určena pro menší přepravní objemy a většinou jezdí nižší rychlostí. Někdy je obtížné přesně odlišit městskou dráhu od tramvají; tramvaje obecně nejsou odděleny od silniční dopravy, zatímco městské dráhy mohou být provozovány odděleně od ostatních dopravních systémů;
 (11)„vnitrostátní dopravou“ železniční doprava mezi dvěma místy (z místa nakládky/nástupu do místa vykládky/výstupu) ve vykazující zemi. Může zahrnovat průjezd druhou zemí;
 (12)„mezinárodní dopravou“ železniční doprava mezi místem (nakládky/nástupu nebo vykládky/výstupu) ve vykazující zem a místem (nakládky/nástupu nebo vykládky/výstupu) v jiné zemi;
 (13)„tranzitní dopravou“ železniční doprava mezi dvěma místy přes vykazující zemi (z místa nakládky/nástupu do místa vykládky/výstupu). Dopravní operace, které zahrnují nakládku/nástup nebo vykládku/výstup zboží/cestujících na hranici vykazující země z jiného nebo na jiný druh dopravy, se nepovažují za tranzitní dopravu;
 (14)„cestujícím v železniční dopravě“ osoba cestující po železnici kromě obsluhy vlaku. Pro účely statistiky nehod k nim patří také cestující, kteří se snaží naskočit na jedoucí vlak nebo z jedoucího vlaku vyskočit;
 (15)„počtem cestujících“ počet přepravených cestujících v železniční dopravě, přičemž je každá jízda po železnici definována jako přeprava z místa nástupu do místa výstupu s přestupem nebo bez přestupu z jednoho železničního vozidla na jiné železniční vozidlo. Jestliže cestující využijí služeb více než jednoho železničního podniku, započítávají se pokud možno pouze jednou;
 (16)„osobokilometrem“ měrná jednotka odpovídající přepravě jednoho cestujícího po železnici na vzdálenost jednoho kilometru. Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
 (17)„hmotností“ množství zboží vyjádřené v tunách (1000 kilogramů). Kromě hmotnosti dopravovaného zboží se zohlední také hmotnost obalu a vlastní hmotnost kontejnerů, výměnných nástaveb, palet a silničních vozidel, která jsou v kombinované přepravě dopravována po železnici. Jestliže se na přepravě zboží podílí více než jeden železniční podnik, započítává se hmotnost zboží pokud možno pouze jednou;
 (18)„tunokilometrem“ měrná jednotka odpovídající přepravě jedné tuny zboží po železnici na vzdálenost jednoho kilometru. Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
 (19)„vlakem“ jedno nebo několik železničních vozidel, které je taženo (která jsou tažena) jednou nebo několika lokomotivami nebo kolejovými vozidly, nebo jedno samostatně jedoucí železniční vozidlo, které pod určitým číslem nebo určitým označením jede ze stanoveného výchozího bodu do stanoveného koncového bodu. Nezatížená lokomotiva, tj. lokomotiva jedoucí sama, se nepovažuje za vlak;
 (20)„vlakokilometrem“ měrná jednotka odpovídající pohybu vlaku na vzdálenost jednoho kilometru. Je-li známá, zohledňuje se skutečně ujetá vzdálenost, v opačném případě se použije standardní síťová vzdálenost mezi výchozím a koncovým bodem. Zohlední se pouze vzdálenost překonaná na území vykazující země;
 (21)„ucelenou vlakovou


text:
zásilkou“ zásilka skládající se z nákladu jednoho nebo několika vozů, kterou současně zasílá stejný odesílatel ze stejného nádraží a která se dopravuje beze změny seřazení vlaku na adresu stejného příjemce na stejné cílové nádraží;
 (22)„ucelenou vozovou zásilkou“ zásilka zboží, pro jejíž přepravu je použito samostatného nákladního vozu, nezávisle na tom, zda je plně využita jeho nosnost či nikoli;
 (23)„TEU (Twenty-foot Equivalent Unit — jednotkou odpovídající 20 stopám)“ standardní jednotka odpovídající kontejneru ISO o délce 20 stop (6,10 m) používaná jako statistická měrná jednotka dopravních toků nebo kapacit. Standardní kontejner ISO 40' série 1 se rovná 2 TEU. Výměnné přepravníky pod 20 stop odpovídají 0,75 TEU, přepravníky mezi 20 a 40 stopami 1,5 TEU a nad 40 stop 2,25 TEU.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 1 písm. b)
 2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10, pokud jde o změny tohoto článku s cílem přizpůsobit technické definice uvedené v odst. 1 bodech 8, 9, 10, 21, 22 a 23 a stanovit dodatečné technické definice v případě, kdy je třeba zohlednit nejnovější vývoj, v jehož důsledku je nezbytné definovat určitou úroveň technických podrobností v zájmu zajištění harmonizace statistik.
 Při výkonu této pravomoci Komise zajistí, aby akty v přenesené pravomoci nepředstavovaly další podstatnou zátěž pro členské státy a respondenty. Komise kromě toho statistická opatření stanovená těmito akty v přenesené pravomoci řádně odůvodní s využitím případné odpovídající analýzy efektivity nákladů, včetně hodnocení zatížení respondentů a nákladů na vypracovávání, jak je uvedeno v čl. 14 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 223/2009.
 ê 91/2003
 Článek 4
 Sběr údajů
 1. Statistické údaje, které se sbírají, jsou stanoveny v přílohách tohoto nařízení. Zahrnují tyto typy údajů:
 a)roční statistika přepravy cestujících - podrobné vykazování (příloha I);
 b)roční statistika přepravy cestujících - podrobné vykazování (příloha II);
 c)čtvrtletní statistika přepravy zboží a cestujících (příloha III);
 d)regionální statistika přepravy zboží a cestujících (příloha IV);
 e)statistika dopravních proudů v železniční síti (příloha V).
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 2 písm. b)
 2. Podle příloh I a II členské státy předávají údaje za provozovatele:
 a)jejichž celkový objem přepravy zboží je alespoň 200 000 000 tunokilometrů nebo alespoň 500 000 tun;
 b)jejichž celkový objem přepravy cestujících je alespoň 100 000 000 osobokilometrů.
 Pro provozovatele, jejichž objemy přepravy jsou nižší než prahové hodnoty uvedené v písmenech a) a b), je vykazování podle příloh I a II nepovinné.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 2 písm. c)
 3. Podle přílohy VIII předávají členské státy celkové údaje za provozovatele, jejichž objemy přepravy jsou nižší, než jsou prahové hodnoty uvedené v odstavci 2, pokud tyto údaje nejsou předávány podle příloh I a II, jak je blíže uvedeno v příloze VIII.
 ê 91/2003
 4. Pro účely tohoto nařízení se zboží klasifikuje v souladu s přílohou VI. Nebezpečné věci se dále klasifikují v souladu s přílohou VII.
 ê 219/2009 čl. 1 a příloha bod 4 odst. 4
 5. Komise může upravit obsah příloh. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle


text:
čl. 11 odst. 3.
 ê 91/2003 (přizpůsobený)
 Článek 5
 Zdroje údajů
 1. Členské státy určí veřejnou nebo soukromou organizaci, která se účastní sběru údajů požadovaných Ö v souladu s tímto nařízením Õ .
 2. Potřebné údaje mohou být získávány pomocí jakékoli kombinace těchto zdrojů:
 a)povinné zjišťování;
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 3
 b)administrativní údaje včetně údajů shromážděných regulačními orgány, zejména údaje ze železničního nákladního listu, pokud je k dispozici;
 ê 91/2003
 c)postupy statistických odhadů;
 d)údaje předávané profesními organizacemi v odvětví železnic;
 e)studie ad hoc.
 3. Vnitrostátní orgány přijmou opatření nezbytná pro koordinaci používaných zdrojů údajů a k zajištění kvality statistických údajů předávaných Eurostatu.
 Článek 6
 Předávání statistických údajů Eurostatu
 1.
 Členské státy předávají Eurostatu statistické údaje uvedené v článku 4.
 2.
 Opatření pro předávání statistických údajů uvedených v článku 4 budou stanovena přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 4
 Článek 7
 Šíření
 Statistiky založené na údajích uvedených v přílohách I až V a VIII šíří Komise (Eurostat).
 Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví opatření k šíření výsledků. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2.
 ê 91/2003
 Článek 8
 Kvalita statistických údajů
 1. Za účelem pomoci členským státům s udržováním kvality statistických údajů v oblasti železniční dopravy Eurostat připraví a zveřejní metodologická doporučení. Tato doporučení zohlední nejlepší zkušenosti vnitrostátních orgánů, provozovatelů železniční dopravy a profesních organizací v odvětví železnic.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 5 písm. a)
 2. Členské státy přijmou veškerá opatření nutná k zajištění kvality předávaných údajů.
 ê 91/2003
 3. Kvalitu statistických údajů hodnotí Eurostat. Proto členské státy na žádost Eurostatu poskytnou informace o metodách používaných při vytváření statistik.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 5 písm. b)
 4. Pro účely tohoto nařízení se pro předávané údaje použijí kritéria kvality uvedená v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 223/2009.
 5. Komise přijme prováděcí akty, kterými určí podrobnosti, strukturu, periodicitu a srovnatelné prvky standardních zpráv o kvalitě. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 6
 Článek 9
 Zpráva o provádění
 Komise po konzultaci s Výborem pro Evropský statistický systém předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2020 a poté každé čtyři roky zprávu o provádění tohoto nařízení a o dalším vývoji.
 V této zprávě Komise zohlední relevantní informace poskytnuté členskými státy týkající se kvality předávaných údajů, metod shromažďování údajů a informací o potenciálních zlepšeních a potřebách uživatelů.
 Ve zprávě se zejména:
 a)posoudí výhody plynoucí Unii, členským státům a poskytovatelům a uživatelům statistických informací z vypracovaných statistik v poměru k nákladům na jejich vypracování.
 b)posoudí kvalita předávaných údajů, použité metody shromažďování údajů a kvalita vypracovaných statistik.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 7
 Článek 10
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
 2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 2 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje dnem 13. prosince 2016. Komise vyhotoví zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před


text:
koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
 3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 2 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 4. Před přijetím aktu v přenesené pravomoci vede Komise konzultace s odborníky jmenovanými jednotlivými členskými státy v souladu se zásadami stanovenými v Interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016.
 5. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
 6. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 2 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
 ê 2016/2032 čl. 1 bod 8
 Článek 11
 Postup projednávání ve výboru
 1. Komisi je nápomocen Výbor pro Evropský statistický systém zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
 ê
 Článek 12
 Zrušení
 Nařízení (ES) č. 91/2003 se zrušuje.
 Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze X.
 ê 91/2003
 Článek 13
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament
 Za Radu
 předseda
 předseda
 (1)
 COM(87) 868 PV.
 (2)
 Viz přílohu 3 části A uvedených závěrů.
 (3)
 Zařazeno do legislativního programu pro rok 2017.
 (4)
 Viz příloha IX tohoto návrhu.
 (5)
 Úř. věst. C , , s. .
 (6)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady(ES) č. 91/2003 ze dne 16. prosince 2002 o statistice železniční dopravy (Úř. věst. L 14, 21.1.2003, s. 1).
 (7)
 Viz příloha IX.
 (8)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Směrnice o bezpečnosti železnic) (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44).
 (9)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 32).
 (10)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 ze dne 11. března 2009 o evropské statistice a zrušení nařízení (ES, Euratom) č. 1101/2008 o předávání


text:
údajů, na které se vztahuje statistická důvěrnost, Statistickému úřadu Evropských společenství, nařízení Rady (ES) č. 322/97 o statistice Společenství a rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství (Úř. věst. L 87, 31.3.2009, s. 164).
 (11)
 Úř. věst. L 123, 12.5.2016, s. 1.
 (12)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 30.6.2017
 COM(2017) 353 final
 PŘÍLOHY
 návrhu NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o statistice železniční dopravy (přepracované znění)
 PŘÍLOHA I
 ROČNÍ STATISTIKA PŘEPRAVY ZBOŽÍ - PODROBNÉ VYKAZOVÁNÍ
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravené zboží v:
 –tunách
 –tunokilometrech
 Dopravní výkon nákladních vlaků v:
 –vlakových kilometrech
 Počet přepravených jednotek kombinované dopravy:
 –počet
 –TEU (jednotka odpovídající 20 stopám) (pro kontejnery a výměnné nástavby)
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Roční
 Seznam tabulek s členěním pro každou tabulku
 Tabulka I1: Přepravené zboží podle druhu přepravy
 Tabulka I2: Přepravené zboží podle druhu zboží (příloha VI)
 Tabulka I3: Přepravené zboží (pro mezinárodní a tranzitní dopravu) podle země nakládky a země vykládky
 Tabulka I4: Přepravené zboží podle kategorií nebezpečných věcí (příloha VII)
 Tabulka I5: Přepravené zboží podle typu zásilky (nepovinné)
 Tabulka I6: Přepravené zboží v jednotkách kombinované dopravy, podle druhu přepravy a typu přepravní jednotky
 Tabulka I7: Počet naložených přepravovaných jednotek kombinované dopravy, podle druhu přepravy a typu přepravní jednotky
 Tabulka I8: Počet prázdných přepravovaných jednotek kombinované dopravy, podle druhu přepravy a typu přepravní jednotky
 Tabulka I9: Dopravní výkon nákladních vlaků
 Termín pro předání údajů
 Pět měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období pro tabulky I1, I2 a I3
 2003
 První referenční období pro tabulky I4, I5, I6, I7, I8 a I9
 2004
 Poznámky:
 1.
 Druhy přepravy se rozlišují tyto:
 –vnitrostátní
 –mezinárodní - dovoz
 –mezinárodní - vývoz
 –tranzitní
 2.
 Typ zásilky lze rozlišovat takto:
 –ucelený vlak
 –vozová zásilka
 –jiná
 3.
 Typ přepravní jednotky se rozlišuje takto:
 –kontejnery a výměnné nástavby
 –návěsy (nedoprovázené)
 –silniční vozidla (doprovázená)
 4.
 U tabulky I3 mohou Eurostat a členské státy učinit opatření za účelem usnadnění sjednocení údajů pocházejících od provozovatelů železniční dopravy v ostatních členských státech a tím zajistit jednotnost údajů.
 5.
 U tabulky I4 členské státy případně označí, které druhy provozu nejsou v údajích zahrnuty.
 6.
 U tabulek I2 až I8, nejsou-li k dispozici úplné informace o tranzitní přepravě, uvedou členské státy všechny dostupné údaje.
 _________________
 ê 2032/2016 čl. 1 bod 11 a příloha I
 PŘÍLOHA II
 ROČNÍ STATISTIKA PŘEPRAVY CESTUJÍCÍCH – PODROBNÉ VYKAZOVÁNÍ
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravení cestující:
 –v počtu cestujících
 –v osobokilometrech
 Dopravní výkon vlaků osobní dopravy:
 –ve vlakových kilometrech
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Roční
 Seznam tabulek s členěním pro každou tabulku
 Tabulka II1: Přepravení cestující podle druhu dopravy
 Tabulka II2: Mezinárodně přepravení cestující podle země nástupu a země výstupu
 Tabulka II3: Dopravní výkon vlaků osobní dopravy
 Termín pro předání údajů
 Osm měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období
 2016
 Poznámky:
 1.Druhy přepravy se rozlišují


text:
takto:
 –vnitrostátní
 –mezinárodní.
 2.U tabulek II1 a II2 uvádí členské státy údaje včetně informací o prodeji jízdenek mimo vykazující zemi. Tyto informace se dají získat přímo od vnitrostátních orgánů jiných zemí nebo prostřednictvím mezinárodního clearingového vyúčtování jízdného.
 ________________
 ê 91/2003
 PŘÍLOHA III
 ČTVRTLETNÍ STATISTIKA PŘEPRAVY ZBOŽÍ A CESTUJÍCÍCH
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravené zboží v:
 –tunách
 –tunokilometrech
 Přepravení cestující v:
 –počtu cestujících
 –osobokilometrech
 Referenční období
 Jedno čtvrtletí
 Četnost
 Čtvrtletní
 Seznam tabulek s členěním pro každou tabulku
 Tabulka III1: přepravené zboží
 Tabulka III2: přepravení cestující
 Termín pro předání údajů
 Tři měsíce po skončení referenčního období
 První referenční období
 1. čtvrtletí 2004
 Poznámky:
 1.
 Tabulky III1 a III2 lze předávat na základě předběžných údajů, včetně odhadů. U tabulky III2 mohou členské státy uvádět údaje založené na prodejích jízdenek ve vykazující zemi nebo na jiném dostupném zdroji.
 2.
 Tyto statistické údaje předávají provozovatelé železniční dopravy spadající pod přílohy I a II.
 ____________________
 PŘÍLOHA IV
 REGIONÁLNÍ STATISTIKA PŘEPRAVY ZBOŽÍ A CESTUJÍCÍCH
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravené zboží v:
 –tunách
 Přepravení cestující v:
 –počtu cestujících
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Jednou za pět let
 Seznam tabulek s členěním pro každou tabulku
 Tabulka IV1: Vnitrostátní přeprava zboží podle regionu nakládky a regionu vykládky (NUTS 2)
 Tabulka IV2: Mezinárodní přeprava zboží podle regionu nakládky a regionu vykládky (NUTS 2)
 Tabulka IV3: Vnitrostátní přeprava cestujících podle regionu nástupu a regionu výstupu (NUTS 2)
 Tabulka IV4: Mezinárodní přeprava cestujících podle regionu nástupu a regionu výstupu (NUTS 2)
 Termín pro předání údajů
 12 měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období
 2005
 Poznámky:
 1.
 Pokud je místo nakládky nebo vykládky (tabulky IV1, IV2) nebo nástupu nebo výstupu (tabulky IV3, IV4) mimo Evropský hospodářský prostor, uvádějí členské státy pouze zemi.
 2.
 Jako pomoc členským státům s přípravou těchto tabulek poskytne Eurostat členským státům seznam kódů UIC stanic a odpovídající kódy NUTS.
 3.
 U tabulek IV3 a IV4 mohou členské státy uvádět údaje založené na prodejích jízdenek nebo jakémkoli jiném dostupném zdroji.
 4.
 Tyto statistické údaje se předávají za provozovatele železniční dopravy spadající pod přílohy I a II.
 __________________
 PŘÍLOHA V
 STATISTIKA DOPRAVNÍCH TOKŮ V ŽELEZNIČNÍ SÍTI
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Nákladní doprava:
 –počet vlaků
 Osobní doprava:
 –počet vlaků
 Ostatní doprava (služební vlaky atd.) (nepovinné):
 –počet vlaků
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Jednou za pět let
 Seznam tabulek s členěním pro každou tabulku
 Tabulka V1: Nákladní doprava, podle traťových úseků
 Tabulka V2: Osobní doprava, podle traťových úseků
 Tabulka V3: Ostatní doprava (služební vlaky atd.) podle traťových úseků (nepovinné)
 Termín pro předání údajů
 18 měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období
 2005
 Poznámky:
 1.
 Členské státy definují soubor traťových úseků, který musí zahrnovat alespoň železniční transevropskou síť (TEN) na jejich území. Členské státy sdělí Eurostatu:
 –geografické souřadnice a jiné údaje nutné k identifikaci a mapování každého traťového úseku, a také spojů mezi úseky;
 –informace o vlastnostech (včetně kapacity) vlaků používajících každý traťový úsek.
 2.
 Každý traťový úsek, který je částí železniční transevropské sítě (TEN) se označí pomocí dalšího atributu v záznamu údajů, aby bylo možné kvantifikovat provoz na železniční


text:
síti TEN.
 ________________
 ê 1304/2007 článek 3 a příloha
 PŘÍLOHA VI
 NST 2007
 Oddíl
 Popis
 01
 Produkty zemědělství, myslivosti a lesnictví; ryby a jiné produkty rybolovu
 02
 Černé a hnědé uhlí (lignit); ropa a zemní plyn
 03
 Rudy kovů a produkty těžby a úpravy jiných nerostných surovin; rašelina; uran a thorium
 04
 Potravinářské výrobky, nápoje a tabák
 05
 Textilie a textilní výrobky; usně a výrobky z usně
 06
 Dřevo a dřevěné a korkové výrobky (kromě nábytku); proutěné a slaměné výrobky; buničina, papír a výrobky z papíru; tiskařské výrobky a nahraná média
 07
 Koks a rafinované ropné produkty
 08
 Chemické látky, přípravky, výrobky a umělá vlákna; pryžové a plastové výrobky; jaderné palivo
 09
 Jiné nekovové anorganické produkty
 10
 Obecné kovy; kovové konstrukce a kovodělné výrobky, kromě strojů a zařízení
 11
 Stroje a zařízení jinde neuvedené; kancelářské stroje a počítače; elektrické stroje a zařízení jinde neuvedené; rádiová, televizní, spojová zařízení a přístroje; lékařské, přesné a optické přístroje; hodinky a hodiny
 12
 Dopravní prostředky a zařízení
 13
 Nábytek; jiné průmyslové výrobky jinde neuvedené
 14
 Druhotné suroviny; komunální a jiné odpady
 15
 Zásilky, balíky
 16
 Zařízení a materiál používaný při přepravě věcí
 17
 Věci přepravované v rámci stěhování domácností a kanceláří; zavazadla přepravovaná odděleně od cestujících; motorová vozidla přepravovaná za účelem opravy; jiné neobchodovatelné věci jinde neuvedené
 18
 Skupinové věci: kombinace druhů věcí, které se přepravují společně
 19
 Neidentifikovatelné věci: věci, které z jakéhokoliv důvodu nelze identifikovat, a proto nemohou být zařazeny do skupin 01–16
 20
 Jiné věci jinde neuvedené
 _________________
 ê 91/2003
 PŘÍLOHA VII
 KLASIFIKACE NEBEZPEČNÝCH VĚCÍ
 1.Výbušné látky a předměty
 2.Plyny
 3.Hořlavé kapalné látky (kapaliny)
 4.1.Hořlavé tuhé látky, samovolně se rozkládající látky a znecitlivělé tuhé výbušné látky
 4.2.Samozápalné látky
 4.3.Látky, které při styku s vodou vyvíjejí hořlavé plyny
 5.1.Látky podporující hoření
 5.2.Organické peroxidy
 6.1.Jedovaté látky
 6.2.Látky působící infekce
 7.Radioaktivní látky
 8.Žíravé látky
 9.Různé nebezpečné látky
 Poznámka:
 Tyto kategorie jsou kategorie definované v Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID), přijatého podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES
 1
 .
 __________________
 ê 2032/2016 čl. 1 bod 12 příloha II
 PŘÍLOHA VIII
 Tabulka VIII.1
 OBJEM PŘEPRAVNÍ ČINNOSTI PŘI PŘEPRAVĚ ZBOŽÍ
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravené zboží v:
 –tunách celkem
 –v tunokilometrech celkem
 Dopravní výkon nákladních vlaků ve:
 –vlakových kilometrech celkem
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Roční
 Termín pro předání údajů
 Pět měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období
 2017
 Poznámky:
 Pouze za provozovatele, u kterých celkový objem přepravy v přepravě zboží nepřesáhne 200 milionů tunokilometrů a nepřesáhne 500 000 tun a kteří se nevykazují podle přílohy I (podrobné vykazování).
 Tabulka VIII.2
 OBJEM PŘEPRAVNÍ ČINNOSTI PŘI PŘEPRAVĚ CESTUJÍCÍCH
 Seznam proměnných a měrných jednotek
 Přepravení cestující v:
 –počtu cestujících celkem
 –osobokilometrech celkem
 Dopravní výkon vlaků osobní dopravy ve:
 –vlakových kilometrech celkem
 Referenční období
 Jeden rok
 Četnost
 Roční
 Termín pro předání údajů
 Osm měsíců po skončení referenčního období
 První referenční období
 2017
 Poznámky:
 Pouze za provozovatele, u kterých celkový objem přepravy v přepravě cestujících nepřesáhne 100 milionů osobokilometrů a kteří se nevykazují podle přílohy II (podrobné vykazování).
 ___________________
 é
 PŘÍLOHA IX
 Zrušené nařízení a


text:
seznam jeho následných změn
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 91/2003
 (Úř. věst. L 14, 21.1.2003, s. 1)
 Nařízení Komise (ES) č. 1192/2003
 (Úř. věst. L 167, 4.7.2003, s. 13)
 Nařízení Komise (ES) č. 1304/2007
 (Úř. věst. L 290, 8.11.2007, s. 14)
 Pouze článek 3
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009
 (Úř. věst. L 87, 31.3.2009, s. 109)
 Pouze bod 4.4 přílohy
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2032 (Úř. věst. L 317, 23.11.2016, s. 105)
 _________________
 PŘÍLOHA X
 Srovnávací tabulka
 Nařízení (ES) č. 91/2003
 Toto nařízení
 Články 1, 2 a 3
 Články 1, 2 a 3
 Čl. 4 odst. 1, návětí
 Čl. 4 odst. 1, návětí
 Čl. 4 odst. 1 písm. a)
 Čl. 4 odst. 1 písm. a)
 Čl. 4 odst. 1 písm. c)
 Čl. 4 odst. 1 písm. b)
 Čl. 4 odst. 1 písm. e)
 Čl. 4 odst. 1 písm. c)
 Čl. 4 odst.1 písm. f)
 Čl. 4 odst. 1 písm. d)
 Čl. 4 odst. 1 písm. g)
 Čl. 4 odst. 1 písm. e)
 Čl. 4 odst. 2, 3 a 4
 Čl. 4 odst. 2, 3 a 4
 Čl. 4 odst. 5
 -
 Články 5, 6 a 7
 Články 5, 6 a 7
 Čl. 8 odst. 1
 Čl. 8 odst. 1
 Čl. 8 odst. 1a
 Čl. 8 odst. 2
 Čl. 8 odst. 2
 Čl. 8 odst. 3
 Čl. 8 odst. 3
 Čl. 8 odst. 4
 Čl. 8 odst. 4
 Čl. 8 odst. 5
 Články 9, 10 a 11
 Články 9, 10 a 11
 -
 Článek 12
 Článek 13
 Článek 13
 Příloha A
 Příloha I
 Příloha C
 Příloha II
 Příloha E
 Příloha III
 Příloha F
 Příloha IV
 Příloha G
 Příloha V
 Příloha J
 Příloha VI
 Příloha K
 Příloha VII
 Příloha L
 Příloha VIII
 _
 Příloha IX
 _
 Příloha X
 _________________
 (1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí (Úř. věst. L 260, 30.9.2008, s. 13).


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52008PC0838
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 3.12.2008KOM(2008) 838 v konečném znění2008/0245 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se mění nařízení (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj, pokud jde o způsobilost investic do energetické účinnosti a obnovitelné energie v oblasti bydleníDŮVODOVÁ ZPRÁVA1. Souvislosti návrhu |110 | Odůvodnění a cíle návrhu Komise v rámci řešení finanční krize navrhla členským státům rámec k posílení reálné ekonomiky[1]. Tato iniciativa schválená členskými státy byla následně podpořena Plánem evropské hospodářské obnovy[2], který mimo jiné naznačuje přijetí opatření v prioritních oblastech Lisabonská strategie. Pokud jde o energii, zvláštní pozornost je věnována zlepšení energetické účinnosti v budovách. Členské státy se proto vybízejí k tomu, aby přepracovaly své operační programy strukturálních fondů tak, aby věnovaly větší podíl investicím do energetické účinnosti, včetně případů, kdy subvencují sociální bydlení. K tomu je zapotřebí změny současného předpisového rámce. |120 | Obecné souvislosti Urychlení investic do energie v budovách přispěje k posílení potenciálu Evropy, pokud jde o udržitelný rozvoj, podpoří konkurenceschopnost EU, zlepší know-how v oblasti energetické účinnosti a obnovitelných energií a přispěje k dosažení cílů evropské energetické strategie. Veřejné investice ve prospěch domácností s nízkými příjmy navíc podpoří solidaritu a zajistí sociální soudržnost v tomto období. Ačkoli neexistuje žádná pravomoc na úrovni EU, různé politiky EU mají na oblast bydlení dopad. Rozhodnutí podpořit investice do energie v budovách, včetně sociálního bydlení, spadá do pravomocí členských států. Ministři pro bytovou politiku nedávno na svém neformálním setkání dne 24. listopadu 2008 v Marseille zdůraznili důležitost a potřebu takové podpory. V současné situaci je v první fázi důležité umožnit využití finanční podpory EU pro tento druh investic tím, že se všem členským státům poskytne vhodný právní nástroj a následně se zajistí, aby jej členské státy vhodně používaly. Spolufinancovaná veřejná podpora ze strany EU by se navíc měla omezovat na domácnosti, které ji nejvíce potřebují. Zamýšlený návrh podporuje investice do oblastí energetické účinnosti a obnovitelných energií, které představují klíčové body strategie EU v oblasti energetiky a změny klimatu a tvoří prioritní oblasti pro zásah v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR). |130 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Zásahy v odvětví bydlení, včetně energetické účinnosti, podporované v rámci EFRR v souladu se současným předpisovým rámcem jsou vyhrazeny pouze pro členské státy, které k Evropské unii přistoupily 1. května 2004 nebo později, a to za podmínek stanovených v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1080/2006. |140 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Návrh je plně v souladu s politickými cíli EU v oblastech životního prostředí, energetické účinnosti a obnovitelných energií a podporuje dosažení cílů směrnice 2002/91/ES o energetické náročnosti budov[3], směrnice 2006/32/ES o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS[4] a návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o podpoře užívání energie z obnovitelných zdrojů[5]. |2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů |Konzultace zúčastněných stran |211 | Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Dvě setkání Výboru pro koordinaci fondů ve dnech


text: 24. září 2008 a 21. října 2008 poskytla příležitosti k přezkoumání míry flexibility, kterou znění nařízení umožňuje prostřednictvím pokynů týkajících se způsobilosti investic do energetické účinnosti a obnovitelné energie v budovách (sdělení COCOF č.08/0034/02). |212 | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Ze všech uvedených konzultací je zřejmé, že členské státy považují možnosti, které poskytuje výklad nařízení č. 1080/2006, za nepřiměřené. |Sběr a využití výsledků odborných konzultací |229 | Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. |230 | Posouzení dopadů Tento návrh doplňuje sérii neregulačních úprav, které mají za cíl zajistit, aby mohly všechny členské státy plně využívat stávajících možností spolufinancování v rámci EFRR a Fondu soudržnosti (sdělení COCOF č. 08/0034/02). Rozšiřuje rozsah způsobilosti výdajů na oblast bydlení s cílem umožnit a usnadnit další investice, které by nebyly možné beze změny stávajícího předpisového rámce. |3. Právní stránka návrhu |305 | Shrnutí navrhovaných opatření Navrhovaná změna nařízení (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj má za cíl umožnit a usnadnit zásahy v oblasti energetické účinnosti a obnovitelných energií v odvětví bydlení ve všech členských státech. Má-li se dosáhnout významných hospodářských výsledků, je důležité tento druh investic provádět nikoli fragmentárně a izolovaně, nýbrž v rámci programu zřízeného vnitrostátními veřejnými orgány na příslušné úrovni. Tímto programem může být kupříkladu režim státní podpory nebo program veřejných prací ve velkém rozsahu. Je rovněž klíčové zaměřit se v oblasti zásahů v rámci politiky soudržnosti na oblast, která vyžadují veřejnou intervenci, v daném případě ve prospěch domácností s nízkým příjmem. Vzhledem k tomu, že pro tento případ neexistuje definice na úrovni EU, musejí členské státy použít vnitrostátní definici vycházející z platných vnitrostátních právních předpisů. |310 | Právní základ Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o zrušení nařízení (ES) č. 1783/1999 uvádí v článku 7 definici pravidel způsobilosti použitelných na odvětví bydlení. |329 | Zásada subsidiarity Návrh je v souladu se zásadou subsidiarity do té míry, že usiluje o to poskytnout podporu členským státům prostřednictvím změn, které posílí jejich roli v rámci sdíleného řízení fondů. Zamýšlený návrh kromě toho členským státům umožňuje přizpůsobit veřejnou podporu takovým způsobem, který považují za nejvhodnější, a v případě definice domácností s nízkým příjmem použít vnitrostátní předpisy. |Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů: |331 | Návrh splňuje zásadu proporcionality, neboť se omezuje na stanovení způsobilosti energetických investic v odvětví bydlení pro domácnosti s nízkým příjmem ve všech členských státech v rámci EFRR, aniž by stanovil další podmínky. |332 | Návrh nabízí další možnost pro činnost v oblasti investic v členských státech ve prospěch těch, kteří potřebují veřejnou podporu. |Volba nástrojů |341 | Navrhované nástroje: nařízení. |342 | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů: Komise již prozkoumala omezení stávajících právních předpisů. Stávající pravidla stanovující omezenou způsobilost ani v případě toho nejpružnější výkladu neumožňují důležité investice v oblasti bydlení ve všech členských státech. |4. Rozpočtové důsledky |409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. |2008/0245 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,kterým se


text: mění nařízení (ES) č. 1080/2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj, pokud jde o způsobilost investic do energetické účinnosti a obnovitelné energie v oblasti bydleníEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 162 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[6],s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[7],s ohledem na stanovisko Výboru regionů[8],v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy,vzhledem k těmto důvodům:(1) Komise s cílem posílit potenciál Evropy k dlouhodobému udržitelnému růstu přijala sdělení o plánu evropské hospodářské obnovy[9], v němž se zabývá důležitostí provádění investic pro zlepšení energetické účinnosti budov, včetně odvětví bydlení.(2) Evropský fond pro regionální rozvoj podporuje zásahy v odvětví bydlení, včetně energetické účinnosti, pouze ve prospěch států, které k Evropské unii přistoupily 1. května 2004 nebo později, pokud splňují podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1080/2006 ze dne 5. července 2006 o Evropském fondu pro regionální rozvoj a o zrušení nařízení (ES) č. 1783/1999[10]. Taková podpora investic do energetické účinnosti a obnovitelné energie v odvětví bydlení by měla být dostupná všem členským státům.(3) Podpora by měla být poskytnuta pro ty investice, které jsou prováděny v rámci veřejných programů v souladu s cíli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS[11].(4) Má-li se zajistit splnění cílů hospodářské a sociální soudržnosti, jak jsou stanoveny v článku 158 Smlouvy o ES, měly by se zásahy zaměřit na domácnosti s nízkým příjmem, jak je definují platné vnitrostátní právní předpisy.(5) Nařízení (ES) č. 1080/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Článek 7 nařízení (ES) č. 1080/2006 se mění takto:1. Za odstavec 1 se vkládá nový odstavec 1a, který zní:„1.a Výdaje na zlepšení energetické účinnosti a na využití obnovitelné energie ve stávajících budovách ve prospěch domácností s nízkými příjmy jsou způsobilé ve všech členských státech.“2. Úvodní věta v odstavci 2 se nahrazuje tímto:„Výdaje na bydlení, kromě výdajů na energetickou účinnost a využití obnovitelné energie, jak stanoví odstavec 1a, jsou způsobilé pouze v členských státech, které přistoupily k Evropské unie 1. května 2004 nebo později, a to za těchto podmínek:“Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne.Za Evropský parlament Za Radupředseda / předsedkyně předseda / předsedkyně [1] KOM(2008) 706.[2] KOM(2008) 800.[3] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 65.[4] Úř. věst. L 114, 27.4.2006, s. 64.[5] KOM (2008) 19, 23.1.2008.[6] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[7] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[8] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[9] KOM (2008) 800, 26.11.2008.[10] Úř. věst. L 210, 31.7.2006, s. 1.[11] Úř. věst. L 114, 27.4.2006, s. 64.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 17.5.2018
 COM(2018) 295 final
 2018/0147(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky o některých aspektech leteckých služeb jménem Unie
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Na základě rozsudků Soudního dvora ve věcech tzv. „otevřeného nebe“ pověřila Rada dne 5. června 2003 Komisi, aby zahájila jednání s třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách dohodou na úrovni Unie (dále jen „horizontální pověření“). Cílem těchto dohod je umožnit všem leteckým dopravcům Evropské unie nediskriminační přístup na tratě mezi Evropskou unií a třetími zeměmi, a uvést tak dvoustranné dohody o leteckých službách uzavřené mezi členskými státy a třetími zeměmi do souladu s právem Unie.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Ustanovení dohody nahrazují nebo doplňují stávající ustanovení 27 dvoustranných dohod mezi členskými státy a Čínskou lidovou republikou (dále jen „Čína“) o leteckých službách.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Dohoda podpoří základní cíl vnější politiky Unie v oblasti letectví uvedením stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách do souladu s právem Unie.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Ustanovení čl. 100 odst. 2 a čl. 218 odst. 6 písm. a) Smlouvy o fungování EU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Návrh je založen výhradně na „horizontálním pověření“ uděleném Radou s ohledem na problematiku obsaženou v právu Unie a dvoustranných dohodách o leteckých službách.
 •Proporcionalita
 Dohoda změní či doplní ustanovení dvoustranných dohod o leteckých službách pouze v rozsahu nezbytném k zajištění souladu s právem Unie.
 •Volba nástroje
 Dohoda mezi Unií a Čínou je nejúčinnějším nástrojem pro uvedení všech stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách mezi členskými státy a Čínou do souladu s právem Unie.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti stávajících právních předpisů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Konzultace se zúčastněnými subjekty
 V souladu s čl. 218 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie vedla Komise jednání po konzultaci se zvláštním výborem. Během jednání bylo rovněž konzultováno dané odvětví. Byly vzaty v úvahu připomínky vznesené v průběhu tohoto procesu. Dotčené členské státy ověřily přesnost odkazů na dvoustranné dohody o leteckých službách. Odvětví zdůraznilo význam řádného právního základu pro své obchodní činnosti.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Posouzení dopadů
 Nevztahuje se na tento návrh.
 •Účelnost právních předpisů a zjednodušení
 Návrhem se zjednodušují právní předpisy. Příslušná ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a Čínou o leteckých službách budou nahrazena či doplněna ustanoveními jedné dohody.
 •Základní práva
 Nevztahuje se na tento návrh.
 4.DOPADY NA ROZPOČET
 Návrh nemá žádné dopady na rozpočet Unie.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a způsob monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Strany dohody si diplomatickou cestou vzájemně písemně oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem posledního oznámení.
 Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh.
 Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Mezinárodní vztahy mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti letectví jsou obvykle upraveny dvoustrannými


text:
dohodami mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách, jejich přílohami a jinými souvisejícími dvoustrannými či vícestrannými ujednáními.
 Tradičními doložkami o určení ve dvoustranných dohodách členských států o leteckých službách se však porušuje právo Unie. Tyto doložky umožňují třetí zemi zamítnout, zrušit nebo pozastavit povolení nebo oprávnění leteckého dopravce, který byl určen členským státem, není však významným dílem ve vlastnictví tohoto členského státu či jeho státních příslušníků a ani nepodléhá jejich faktické kontrole. Bylo shledáno, že tato situace diskriminuje letecké dopravce EU, kteří jsou usazeni na území některého členského státu, přitom je však vlastní a kontrolují státní příslušníci jiných členských států. To odporuje článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie, jež státním příslušníkům členských států, kteří uplatnili svou svobodu usazování, zaručuje, že s nimi bude v jiném členském státě zacházeno stejným způsobem jako se státními příslušníky tohoto členského státu.
 Existují i další otázky, jako jsou závazné obchodní dohody mezi leteckými společnostmi, u kterých by změny či doplnění stávajících ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy a třetími zeměmi o leteckých službách měly zajistit soulad s právem Unie.
 V souladu s postupy a směrnicemi v příloze „horizontálního povolení“ vyjednala Komise s Čínskou lidovou republikou dohodu, která nahrazuje některá ustanovení stávajících dvoustranných dohod mezi členskými státy a Čínou o leteckých službách. Článek 2 dohody nahrazuje tradiční doložky o určení doložkou Evropské unie o určení, která všem dopravcům Evropské unie umožňuje užívat výhod plynoucích z práva usazování. Článek 4 řeší možné rozpory s předpisy Unie v oblasti hospodářské soutěže.
 Po podpisu dohody by tato měla být uzavřena. Zde se navrhuje příslušné rozhodnutí.
 2018/0147 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky o některých aspektech leteckých služeb jménem Unie
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V souladu s rozhodnutím Rady .../.../EU
 1
 byla podepsána Dohoda mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) s výhradou jejího uzavření k pozdějšímu datu.
 (2)Cílem této dohody je sladění dvoustranných dohod mezi 27 členskými státy a Čínskou lidovou republikou o leteckých službách s právem Unie.
 (3)Dohoda by měla být schválena jménem Unie,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Dohoda mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen „dohoda“) se schvaluje jménem Unie.
 Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Předseda Rady jmenuje osobu zmocněnou učinit jménem Unie oznámení v souladu s čl. 6 odst. 1 dohody vyjadřující souhlas Evropské unie s tím, aby byla touto dohodou vázána.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L , , s. .
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 17.5.2018
 COM(2018) 295 final
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky o


text:
některých aspektech leteckých služeb jménem Unie
 NÁVRH
 DOHODA
 mezi Evropskou unií a vládou Čínské lidové republiky
 o některých aspektech leteckých služeb
 EVROPSKÁ UNIE
 na jedné straně a
 VLÁDA ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY
 na straně druhé
 (dále jen „strany“),
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropský soudní dvůr shledal, že některá ustanovení dvoustranných dohod uzavřených několika členskými státy se třetími zeměmi nejsou slučitelná s právem Evropské unie,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že mezi některými členskými státy Evropské unie a vládou Čínské lidové republiky byla uzavřena řada dvoustranných dohod o leteckých službách, které obsahují podobná ustanovení, a že členské státy mají povinnost učinit všechna vhodná opatření, aby byly odstraněny neslučitelnosti těchto dohod se Smlouvou o EU,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že Evropská unie má výlučnou pravomoc ohledně řady aspektů, které mohou být obsaženy ve dvoustranných dohodách o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie a třetími zeměmi,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že podle práva Evropské unie mají letečtí dopravci Evropské unie usazení v členském státě právo na nediskriminační přístup k poskytování leteckých služeb mezi členskými státy Evropské unie a třetími zeměmi,
 S OHLEDEM na dohody mezi Evropskou unií a některými třetími zeměmi, podle nichž mají státní příslušníci těchto třetích zemí možnost získat vlastnický podíl v leteckých dopravcích, kterým byla udělena licence v souladu s právem Evropské unie,
 UZNÁVAJÍCE, že soulad mezi právem Evropské unie a ustanoveními dvoustranných dohod o leteckých službách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie a vládou Čínské lidové republiky poskytne řádný právní základ pro letecké služby mezi Evropskou unií a Čínou a zachová návaznost těchto leteckých služeb,
 UZNÁVAJÍCE, že pokud členský stát určil leteckého dopravce, nad nímž regulační kontrolu v oblasti dohledu nad bezpečností vykonává a udržuje jiný členský stát Evropské unie, práva Čínské lidové republiky podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který leteckého dopravce určil, a Čínskou lidovou republikou se uplatňují stejným způsobem ve vztahu k uvedenému jinému členskému státu,
 BEROUCE NA VĚDOMÍ, že záměrem Evropské unie v rámci této dohody není zvýšit celkový objem letecké dopravy mezi Evropskou unií a Čínskou lidovou republikou, ovlivnit rovnováhu mezi leteckými dopravci Evropské unie a leteckými dopravci Čínské lidové republiky ani to, aby tato dohoda měla přednost před výkladem ustanovení stávajících dvoustranných dohod o leteckých službách, které se týkají provozních práv,
 POTVRZUJÍCE své záměry, že uznání práva na usazování a přijetí zásady určení EU nemají být zamýšleny nebo vykládány tak, aby umožňovaly obcházení, a nezabránily by odmítnutí přepravních práv v případě obcházení,
 SE DOHODLY TAKTO:
 ČLÁNEK 1
 Obecná ustanovení
 1.Pro účely této dohody se „členskými státy“ rozumějí členské státy Evropské unie; „smlouvami EU“ se rozumí Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie.
 2.Ve všech dohodách uvedených v příloze 1 se odkazy na státní příslušníky členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na státní příslušníky členských států Evropské unie.
 3.Ve všech dohodách uvedených v příloze 1 se odkazy na letecké dopravce nebo letecké společnosti členského státu, který je stranou dané dohody, považují za odkazy na letecké dopravce nebo letecké společnosti určené daným členským státem.
 4.Přepravní práva se nadále budou udělovat


text:
prostřednictvím dvoustranných ujednání mezi Čínskou lidovou republikou a každým jednotlivým členským státem.
 ČLÁNEK 2
 Určení leteckého dopravce, oprávnění a povolení, odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení oprávnění či povolení
 1.Ustanovení odstavců 2 a 3 tohoto článku nahrazují v tomto pořadí odpovídající ustanovení článků uvedených v písmenech a) a b) přílohy 2 ohledně určení leteckého dopravce dotčeným členským státem, jeho oprávnění a povolení udělených Čínskou lidovou republikou a odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení oprávnění či povolení udělených leteckému dopravci.
 2.
 Po obdržení určení provedeného členským státem udělí Čína odpovídající oprávnění a povolení s minimálním procesním zpožděním za předpokladu, že:
 I.letecký dopravce je podle smluv EU a v souladu s právními a správními předpisy o usazování členského státu, který provedl určení, usazen na území členského státu, který provedl určení, a má platnou provozní licenci v souladu s právem Evropské unie a
 II.členský stát odpovědný za vydání osvědčení leteckého provozovatele leteckému dopravci nad ním vykonává a udržuje faktickou regulační kontrolu a v určení je zřetelně označen příslušný letecký úřad a
 III.letecký dopravce má své hlavní sídlo na území členského státu, od něhož obdržel platnou provozní licenci, a
 IV.letecký dopravce je vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu a fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států.
 3.
 Čínská lidová republika může odmítnout, zrušit, pozastavit nebo omezit oprávnění či povolení leteckého dopravce určeného členským státem v případech, kdy:
 I.letecký dopravce není podle smluv EU usazen na území členského státu, který provedl určení, nebo nemá platnou provozní licenci v souladu s právem Evropské unie nebo
 II.členský stát odpovědný za vydání osvědčení leteckého provozovatele leteckému dopravci nad ním nevykonává ani neudržuje faktickou regulační kontrolu nebo v určení není zřetelně označen příslušný letecký úřad nebo
 III.letecký dopravce nemá své hlavní sídlo na území členského státu, od něhož obdržel svou provozní licenci, nebo
 IV. letecký dopravce není vlastněn přímo nebo prostřednictvím většinového vlastnického podílu nebo fakticky kontrolován členskými státy a/nebo státními příslušníky členských států a/nebo jinými státy uvedenými v příloze 3 a/nebo státními příslušníky těchto jiných států nebo
 V.letecký dopravce je již oprávněn k provozu na základě dvoustranné dohody mezi Čínskou lidovou republikou a jiným členským státem a vykonáváním přepravních práv podle této dohody na trati, která zahrnuje místo v tomto jiném členském státě, včetně provozování služby, která je přímou službou nebo je jako přímá služba uváděna na trh, by letecký dopravce obcházel omezení třetí, čtvrté nebo páté svobody přepravních práv uložená touto jinou dohodou nebo
 VI.letecký dopravce je držitelem osvědčení leteckého provozovatele vydaného členským státem, s nímž Čínská lidová republika nemá dvoustrannou dohodu o leteckých službách a uvedený členský stát odepřel Čínské lidové republice přepravní práva.
 4.
 Práva a povinnosti podle tohoto článku nesmí být vykonávány způsobem, který by představoval diskriminaci mezi leteckými dopravci Evropské unie na základě státní příslušnosti.
 ČLÁNEK 3
 Bezpečnost
 1.
 Ustanoveními odstavce 2 tohoto článku se doplňují odpovídající ustanovení článků uvedených v příloze 2 písmenu c).
 2.
 Pokud členský stát určil leteckého dopravce, nad nímž regulační kontrolu vykonává a udržuje


text:
jiný členský stát, potom práva Čínské lidové republiky podle bezpečnostních ustanovení dohody mezi členským státem, který určil leteckého dopravce, a Čínskou lidovou republikou platí stejným způsobem, pokud jde o přijímání, vykonávání nebo udržování bezpečnostních standardů tímto jiným členským státem a pokud jde o oprávnění k provozu tohoto leteckého dopravce.
 ČLÁNEK 4
 Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže
 1.
 Dvoustrannými dohodami o leteckých službách uzavřenými mezi členskými státy a Čínskou lidovou republikou nejsou dotčena pravidla stran o hospodářské soutěži.
 2.
 Ustanovení uvedená v příloze 2 písmenu d) se zrušují a pozbývají účinku.
 ČLÁNEK 5
 Přílohy dohody
 Přílohy této dohody tvoří její nedílnou součást.
 ČLÁNEK 6
 Vstup v platnost
 1.Strany si diplomatickou cestou vzájemně písemně oznámí, že byly dokončeny jejich příslušné vnitřní postupy nezbytné pro vstup dohody v platnost. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem posledního oznámení.
 2.Tato dohoda se použije na dohody a ujednání uvedené v příloze 1, které jsou v platnosti.
 ČLÁNEK 7
 Přezkum, revize nebo změna
 1.
 Provádění této dohody strany sledují a pravidelně podrobují přezkumu. V těchto přezkumech se zejména posuzují veškeré nepředvídané negativní účinky dohody vnímané kteroukoli stranou.
 2.
 Na žádost kterékoli strany vedou strany konzultace za účelem projednání vhodné reakce na nepředvídané účinky uvedené v odstavci 1.
 3.
 Strany mohou po vzájemné dohodě tuto dohodu kdykoli přezkoumat, revidovat nebo změnit.
 ČLÁNEK 8
 Ukončení
 1.V případě, že dojde k ukončení platnosti některé z dohod uvedených v příloze 1, skončí současně platnost všech ustanovení této dohody, která se příslušné dohody uvedené v příloze 1 týkají.
 2.V případě, že dojde k ukončení platnosti všech dohod uvedených v příloze 1, skončí současně platnost této dohody.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci k této dohodě své podpisy.
 V [....] ve dvou prvopisech dne [... ... ...] v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském a čínském.
 ZA EVROPSKOU UNII:
 ZA VLÁDU ČÍNSKÉ LIDOVÉ REPUBLIKY:
 Příloha 1
 Seznam dohod, na které se odkazuje v článku 1 této dohody
 a) Dohody a jiná ujednání mezi Čínskou lidovou republikou a členskými státy Evropské unie o leteckých službách, ve znění případných doplňků nebo změn, které byly k datu podpisu této dohody uzavřeny, podepsány nebo parafovány:
 -Dohoda mezi rakouskou spolkovou vládou a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 12. září 1985 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Rakousko“),
 -Dohoda mezi vládou Belgického království a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 20. dubna 1975 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Belgie“),
 -Dohoda mezi vládou Bulharské republiky a vládou Čínské lidové republiky o letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 21. června 1993 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Bulharsko“),
 -Dohoda mezi vládou Chorvatské republiky a vládou Čínské lidové republiky o leteckých službách, podepsaná v Záhřebu dne 20. června 2009 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Chorvatsko“),
 -Dohoda mezi vládou Kyperské republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, parafovaná dne 5. dubna 2000 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Kypr“),


text:
-Dohoda mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Čínské lidové republiky o letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 25. května 1988; Česká republika prohlásila, že se cítí ustanoveními této dohody vázána (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Česká republika“),
 -Dohoda mezi vládou Dánského království a vládou Čínské lidové republiky o leteckých službách, parafovaná dne 12. března 2010 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Chorvatsko“),
 -Dohoda mezi vládou Estonské republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Tallinu dne 1. března 1999 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Estonsko“),
 -Dohoda mezi vládou Finské republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 2. října 1975 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Finsko“),
 -Dohoda mezi vládou Francouzské republiky a vládou Čínské lidové republiky „relatif aux communications aériennes“ (o letecké dopravě), podepsaná v Paříži dne 1. června 1966 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Francie“),
 -Dohoda mezi vládou Spolkové republiky Německo a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 31. října 1975, ve znění protokolu, kterým se mění dohoda o civilní letecké dopravě mezi vládou Spolkové republiky Německo a vládou Čínské lidové republiky, podepsaný v Pekingu dne 11. prosince 1995 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Německo“),
 -Dohoda mezi vládou Řeckého království a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 23. května 1973 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Řecko“),
 -Dohoda mezi vládou Maďarské republiky a vládou Čínské lidové republiky o letecké dopravě, podepsaná v Budapešti dne 15. září 1993 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Maďarsko“),
 -Dohoda mezi vládou Irska a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 14. září 1998 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Irsko“),
 -Dohoda mezi vládou Italské republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 8. ledna 1973 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Itálie“),
 -Dohoda mezi vládou Lotyšské republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Rize dne 4. března 1999 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Lotyšsko“),
 -Dohoda mezi vládou Lucemburského velkovévodství a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 18. listopadu 2002 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Lucembursko“),
 –
 Dohoda mezi vládou Republiky Malta a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 1. září 1997 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Malta“),
 -Dohoda mezi vládou Nizozemského království a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 23. května 1996 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Nizozemsko“),
 -Dohoda mezi vládou Polské lidové republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Pekingu dne 20. března 1986 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Polsko“),
 -Dohoda mezi vládou Portugalské republiky a vládou Čínské lidové republiky o letecké dopravě, parafovaná dne 26. března 1999 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Portugalsko“),
 -Dohoda mezi vládou Rumunské socialistické republiky a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Bukurešti dne 6. dubna 1972 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Rumunsko“),
 -Dohoda mezi vládou


text:
Slovenské republiky a vládou Čínské lidové republiky o leteckých službách, parafovaná dne 12. srpna 2010 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Slovensko“),
 -Dohoda mezi vládou Socialistické federativní republiky Jugoslávie a vládou Čínské lidové republiky o civilní letecké dopravě, podepsaná v Bělehradě dne 14. dubna 1972; dohoda je nadále účinná mezi Čínou a Slovinskem (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Slovinsko“),
 -Dohoda mezi vládou Španělského království a vládou Čínské lidové republiky, podepsaná v Pekingu dne 19. června 1978 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Španělsko“),
 -Dohoda mezi vládou Švédského království a vládou Čínské lidové republiky o leteckých službách, parafovaná dne 12. března 2010 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Švédsko“),
 -Dohoda mezi vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a vládou Čínské lidové republiky o leteckých službách, parafovaná dne 14. dubna 2011 (v příloze 2 jen „dohoda Čína-Spojené království“).
 Příloha 2
 Seznam článků dohod uvedených v příloze 1, na které se odkazuje v článcích 2 až 4 této dohody
 a) Určení členským státem:
 -článek 3 dohody Čína-Rakousko,
 -článek 3 dohody Čína-Belgie,
 -článek 3 dohody Čína-Bulharsko,
 -článek 3 dohody Čína-Chorvatsko,
 -článek 3 dohody Čína-Kypr,
 -článek 3 dohody Čína-Česká republika,
 -článek 3 dohody Čína-Dánsko,
 -článek 3 dohody Čína-Estonsko,
 -článek 2 dohody Čína-Finsko,
 -článek 2 dohody Čína-Francie,
 -čl. 2 odst. 2 dohody Čína-Německo,
 -článek 3 dohody Čína-Řecko,
 -článek 3 dohody Čína-Maďarsko,
 -článek 3 dohody Čína-Irsko,
 -článek III dohody Čína-Itálie,
 -článek 3 dohody Čína-Lotyšsko,
 -článek 3 dohody Čína-Lucembursko,
 -článek 3 dohody Čína-Malta,
 -článek 3 dohody Čína-Nizozemsko,
 -článek 3 dohody Čína-Polsko,
 -článek 3 dohody Čína-Portugalsko,
 -článek 2 dohody Čína-Rumunsko,
 -článek 3 dohody Čína-Slovensko,
 -článek 2 dohody Čína-Slovinsko,
 -článek 2 dohody Čína-Španělsko,
 -článek 3 dohody Čína-Švédsko,
 -článek 4 dohody Čína-Spojené království.
 b) Odmítnutí, zrušení, pozastavení nebo omezení oprávnění či povolení:
 -článek 4 dohody Čína-Rakousko,
 -článek 4 dohody Čína-Belgie,
 -článek 4 dohody Čína-Bulharsko,
 -článek 4 dohody Čína-Chorvatsko,
 -článek 4 dohody Čína-Kypr,
 -článek 4 dohody Čína-Česká republika,
 -článek 4 dohody Čína-Dánsko,
 -článek 4 dohody Čína-Estonsko,
 -článek 3 dohody Čína-Finsko,
 -článek 15 dohody Čína-Francie,
 -čl. 3 odst. 1 písm. a) dohody Čína-Německo,
 -článek 4 dohody Čína-Řecko,
 -článek 4 dohody Čína-Maďarsko,
 -článek 4 dohody Čína-Irsko,
 -článek III dohody Čína-Itálie,
 -článek 4 dohody Čína-Lotyšsko,
 -článek 4 dohody Čína-Lucembursko,
 -článek 4 dohody Čína-Malta,
 -článek 4 dohody Čína-Nizozemsko,
 -článek 4 dohody Čína-Polsko,
 -článek 4 dohody Čína-Portugalsko,
 -článek 2 dohody Čína-Rumunsko,
 -článek 4 dohody Čína-Slovensko,
 -článek 3 dohody Čína-Slovinsko,
 -článek 3 dohody Čína-Španělsko,
 -článek 4 dohody Čína-Švédsko,
 -článek 5 dohody Čína-Spojené království.
 c) Bezpečnost:
 -článek 15 dohody Čína-Chorvatsko,
 -článek 13 dohody Čína-Dánsko,
 -článek 17 dohody Čína-Maďarsko,
 -článek XIa dohody Čína-Itálie,
 -článek 6 dohody Čína-Lucembursko,
 -článek 15 dohody Čína-Portugalsko,
 -článek 8 dohody Čína-Slovensko,
 -příloha 3 memoranda o porozumění Čína-Španělsko, sjednaného v Pekingu dne 26. listopadu 2004,
 -článek 13 dohody Čína-Švédsko,
 -článek 10 dohody Čína-Spojené království.
 d) Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže
 -čl. 12 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 až 4 dohody Čína-Bulharsko,
 -čl. 9 odst. 2 až 4 dohody Čína-Kypr,
 -čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 až 4 dohody Čína-Česká republika,
 -čl. 8 odst. 2 až 4 dohody Čína-Estonsko,
 -čl. 7 odst. 3 a


text:
čl. 8 odst. 2 až 6 dohody Čína-Finsko,
 -v případě dohody Čína-Francie:
 očl. 5 odst. 1 poslední věta a čl. 5 odst. 2 a 3,
 očl. 3 odst. 1 první dvě věty, čl. 3 odst. 2 první věta a čl. 3 odst. 2 písm. B),
 oslova „v měnách dohodnutých mezi určenými leteckými podniky obou smluvních stran“ v článku 12, pozměněná na základě výměny diplomatických nót ze dne 15. a 22. září 1966,
 očlánek 16, pozměněný na základě výměny diplomatických nót ze dne 27. července a 7. září 1973,
 oodst. II bod 2 druhý pododstavec výměny diplomatických nót ze dne 19. ledna a 11. března 1991 (který začíná slovy „Provozní podmínky těchto služeb krom toho...“),
 -v případě dohody Čína-Německo:
 očl. 7 odst. 3 první věta a slova „je-li tak dohodnuto“ v čl. 7 odst. 3 druhé větě,
 očl. 8 odst. 2 první věta a slovo „takovéto“ v čl. 8 odst. 2 druhé větě,
 oslova „je-li tak dohodnuto“ v čl. 8 odst. 3,
 oslova „Nelze-li podle odstavce 2 tohoto článku dohodnout tarif, nebo“ a slova „dohodnuto podle ustanovení odstavce 2“ v čl. 8 odst. 4,
 -čl. 10 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 až 5 dohody Čína-Řecko,
 -čl. 10 odst. 2 až 4 dohody Čína-Maďarsko,
 -čl. 8 odst. 2 až 4 dohody Čína-Lotyšsko,
 -čl. 11 odst. 2 až 4 dohody Čína-Lucembursko,
 -čl. 12 odst. 2 písm. a) až b) dohody Čína-Malta,
 -čl. 8 odst. 2 až 4 dohody Čína-Nizozemsko,
 -čl. 10 odst. 2 a čl. 12 odst. 2 až 4 dohody Čína-Polsko,
 -čl. 17 odst. 2 až 5 dohody Čína-Portugalsko,
 -čl. 4 odst. 2 až 3 dohody Čína-Slovinsko,
 -čl. 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 2 až 6 dohody Čína-Španělsko.
 Příloha 3
 Seznam jiných států, na které se odkazuje v článku 2 této dohody
 a) Islandská republika (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 b) Lichtenštejnské knížectví (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 c) Norské království (v rámci Dohody o Evropském hospodářském prostoru);
 d) Švýcarská konfederace (v rámci Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě).


text:
 |
 52012PC0002
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY , kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani /* KOM/2012/02 v konečném znění - 2012/0001 (NLE) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Článek 397 směrnice Rady 2006/112/ES[1] (dále jen „směrnice o
 DPH“) stanoví, že „Rada na návrh Komise jednomyslně přijímá
 opatření nezbytná k provedení této směrnice“.
 Na tomto základě přijala Rada
 nařízení Rady (EU) č. 282/2011[2],
 kterým se stanoví závazná pravidla k provádění některých ustanovení
 směrnice o DPH a které – mimo jiné – poskytlo právní jistotu
 řadě nezávazných pokynů schválených výborem pro DPH od roku
 1977.
 Velká část nařízení č. 282/2011
 sestává z ustanovení, která se týkají přijetí směrnice 2008/8/ES[3]. Článek 5 uvedené
 směrnice obsahuje právní změny týkající se zvláštních režimů pro
 osoby povinné k dani neusazené ve členském státě zdanění,
 které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního
 vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani. Nařízení
 č. 282/2011 v současnosti nestanoví prováděcí nařízení
 týkající se těchto ustanovení, která vstoupí v platnost v roce 2015.
 Je proto třeba uvedené nařízení upravit, a stanovit tak závazná
 pravidla pro uplatňování směrnice o DPH.
 Tato opatření by měla co
 nejdříve schválit Rada a každopádně nejpozději do poloviny roku
 2012, aby následně mohla Komise a členské státy schválit funkční
 a technické specifikace informačních systémů, které je třeba za
 účelem provedení těchto zvláštních režimů vytvořit.
 Navrhovaná opatření se vztahují pouze na
 tyto aspekty (definice, rozsah působnosti režimů, oznamovací
 povinnost, identifikace, vynětí, přiznání k dani, měna, platby,
 záznamy), u nichž je potřeba, aby byly chápány jednotně, než se
 začnou vyvíjet IT systémy. Ostatní opatření, zejména určení
 místa příjemce, navrhne Komise později.
 Je třeba změnit pouze kapitolu XI
 oddíl 2 nařízení č. 282/2011.
 Obecné souvislosti
 Ve snaze přizpůsobit se
 změně pravidel týkajících se místa poskytnutí služby začne od
 1. ledna 2015 platit řada zásadních změn směrnice o DPH,
 pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují
 telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo
 elektronických služeb osobám nepovinným k dani (takzvané „zjednodušené
 jedno správní místo“). V rámci zjednodušeného jednoho správního místa použije
 poskytovatel služby webový portál ve členském státě, v němž je
 identifikován, pro přiznání k dani splatné v jiných členských státech
 za poskytnutí služeb soukromým spotřebitelům. Pro podniky ze
 třetích zemí, které poskytují elektronické služby, již takový režim
 existuje.
 V důsledku těchto změn se tento
 režim pro podniky ze třetích zemí, jenž se v současnosti vztahuje
 pouze na poskytnutí elektronické služby, rozšíří na telekomunikační
 služby a služby rozhlasového a televizního vysílání. Zároveň bude pro
 podniky usazené v EU pro stejné služby zaveden druhý zvláštní režim.
 Těmito právními změnami se
 výrazně rozšíří oblast působnosti stávajícího zjednodušeného
 jednoho správního místa, a možnost využít jeden z těchto zvláštních
 režimů tak bude mít mnohem větší počet osob povinných k dani.
 Tato situace bude pro správce daně i podniky náročná, protože bude
 nutné nastavit správní postupy


text:
a IT systémy tak, aby byly s budoucími
 právními požadavky v souladu.
 S cílem zajistit právní jistotu je nutné
 stanovit jasná a závazná pravidla pro používání ustanovení směrnice o DPH,
 pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které
 poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního
 vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, jež vstoupí
 v platnost dne 1. ledna 2015. Stávající ustanovení nařízení
 č. 282/2011 týkající se zjednodušeného jednoho správního místa
 pozbudou po 31. prosinci 2014 platnosti. Kapitolu XI oddíl 2 nařízení
 č. 282/2011 by proto měl nahradit nový soubor prováděcích
 opatření, pod která budou spadat speciální režimy pro podniky z EU i
 pro podniky ze třetích zemí, soubor se bude používat od 1. ledna
 2015.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Konzultace zúčastněných stran
 Během semináře FISCALIS a při
 první schůzi pracovní skupiny se vedly obsáhlé konzultace se
 členskými státy s cílem určit, ve kterých oblastech jsou nutná
 prováděcí opatření, aby se zajistilo jednotné provádění
 ustanovení směrnice o DPH. V rámci skupiny „Business Expert Group on
 VAT“ rovněž proběhla výměna názorů s podniky.
 Získávání a využívání externích
 posudků
 Nebylo třeba využít externích odborných
 konzultací.
 Posouzení dopadů
 Dotčená opatření jsou ryze technické
 povahy a stanoví se jimi pouze používání pravidel přijatých Radou.
 Posouzení dopadů proto není nutné.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Zásada subsidiarity
 Zásada subsidiarity se uplatní, nespadá-li
 návrh do výlučné pravomoci EU. Členské státy nemohou dostatečným
 způsobem dosáhnout cílů návrhu. I když mají členské státy
 pravomoc provádět právo EU, je zásadní, aby ustanovení a zavedené
 změny byly v právních předpisech členských států provedeny
 koordinovaným způsobem, a zabránilo se tak tomu, že by rozdílné
 uplatňování pravidel přijatých členskými státy mohlo
 představovat překážku dobrého fungování režimu zjednodušeného jednoho
 správního místa. Z výše uvedených důvodů může pouze
 opatření EU zajistit rovné zacházení s podniky a občany v
 Evropské unii. Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity.
 Zásada proporcionality
 Je nutné změnit nařízení Rady (EU)
 č. 282/2011, a přizpůsobit je tak příslušným
 ustanovením směrnice o DPH, která budou platit od 1. ledna 2015. Nová
 ustanovení se týkají směrnice 2008/8/ES, kterou se mění směrnice
 2006/112/ES, pokud jde o místo poskytnutí služby. Uvedená opatření jsou
 nezbytná k provedení směrnice o DPH.
 Návrh je tedy v souladu se zásadou
 proporcionality.
 2012/0001 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY ,
 kterým se mění prováděcí
 nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro
 neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby,
 služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám
 nepovinným k dani
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie,
 s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze
 dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané
 hodnoty[4],
 a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Směrnice 2006/112/ES ve znění
 směrnice 2008/8/ES[5]
 stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby,
 služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny
 ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo
 v němž má bydliště


text:
nebo kde se obvykle zdržuje (dále jen
 „členský stát spotřeby“) bez ohledu na to, kde je osoba povinná k
 dani poskytující tyto služby usazená.
 (2)
 K usnadnění plnění daňových
 povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytovány osobám
 nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani
 usazené ve Společenství, ale ne ve členském státě poskytnutí
 služby (dále jen „režim Unie“). Obdobně stávající zvláštní režim pro osoby
 povinné k dani neusazené ve Společenství by se měl rozšířit, aby
 zahrnoval veškeré tyto služby (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby
 povinné k dani by tak měly mít možnost určit členský stát
 identifikace jako jediné místo elektronického kontaktu pro účely
 identifikace a podávání přiznání k DPH.
 (3)
 Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než
 jednom členském státě by měla být v rámci režimu Unie schopná
 určit jakýkoliv z daných členských států jako členský stát
 identifikace, vyjma případu, kdy má sídlo ekonomické činnosti ve
 Společenství. V takovém případě by mělo být
 zajištěno, že členský stát identifikace je státem, v němž
 má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
 (4)
 Aby osoby povinné k dani nebyly při používání
 režimu Unie nepřiměřeně zatěžovány, mělo by se
 ujasnit, že udala-li osoba povinná k dani konkrétní členský stát jako
 členský stát identifikace, není tato osoba vázána svým rozhodnutím, pokud
 již v daném členském státě nemá stálou provozovnu.
 (5)
 Na telekomunikační služby, služby rozhlasového
 a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytované ve členském
 státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti
 nebo stálou provozovnu, se žádný ze zvláštních režimů nevztahuje. Je
 třeba jasně stanovit, že takové poskytnutí služby je třeba
 přiznat přímo v daném členském státě.
 (6)
 Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné,
 může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že režim
 přestane užívat. Je třeba stanovit, od kdy by takové rozhodnutí
 nabývalo účinku.
 (7)
 Je třeba upřesnit, že členské státy
 musí jakékoliv osobě povinné k dani povolit užívání režimu Unie,
 pokud je příjemce usazen nebo má bydliště nebo místo, kde se obvykle
 zdržuje, v jakémkoliv jiném členském státě než ve státě,
 v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti
 nebo stálou provozovnu.
 (8)
 Aby byly registrační údaje v databázích
 aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby
 povinné k dani. Aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba
 stanovit lhůty, během nichž musí osoba povinná k dani sdělit
 veškeré relevantní informace o zahájení, ukončení nebo změně
 činností v rámci zvláštního režimu.
 (9)
 Před užíváním jednoho ze zvláštních
 režimů musí být neusazené osobě povinné k dani přiděleno
 identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo, že osoby povinné k
 dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, budou režimy využívat
 zpětně, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku zvláštní
 režimy platí.
 (10)
 Aby se zabránilo sporům mezi jurisdikcemi
 členských států, je třeba určit, který členský stát
 může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu, kdy musí daný
 členský stát takové rozhodnutí učinit a od jakého okamžiku nabývá
 takové rozhodnutí účinku.
 (11)
 Je třeba ujasnit, kdy je


text:
možné nahlížet na
 činnosti v rámci zvláštního režimu neusazené osoby povinné
 k dani, která jeden ze zvláštních režimů používá, jako na
 skončené. Zároveň je třeba ujasnit, co se u neusazené osoby
 povinné k dani rozumí soustavným nedodržováním pravidel.
 (12)
 Aby se posílilo dodržování pravidel a aby
 správcům daně nevznikaly zbytečné překážky, je třeba,
 aby osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů
 kvůli soustavnému porušování pravidel byl na určité období odepřen
 přístup ke všem zvláštním režimům.
 (13)
 Je-li osoba povinná k dani vyňata z jednoho
 zvláštního režimu, je třeba jasně stanovit, že musí u správce
 daně daného členského státu spotřeby dostát všem svým
 daňovým povinnostem , včetně oprav přiznání k dani, která
 dříve podala v rámci zvláštního režimu, nebo odvodu daně v
 souvislosti s těmito přiznáními.
 (14)
 Aby členský stát spotřeby mohl
 snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období
 řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze na
 odpovídajícím přiznání k dani. Dále je rovněž třeba
 upřesnit, že u jednoho přiznání k dani lze provádět
 opakované změny.
 (15)
 Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby
 bylo přiznání k dani podáno neusazenou osobou povinnou k dani
 členskému státu identifikace i v případě, že ve zdaňovacím
 období nedošlo k poskytnutí žádné služby. V souvislosti s obsahem je třeba
 ujasnit, že je třeba uvádět přesnou částku daně bez
 zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
 (16)
 U změn přiznání k dani je třeba
 stanovit lhůty, do nichž členský stát identifikace musí přiznání
 na žádost neusazené osoby povinné k dani opravit. Členský stát
 spotřeby by měl být v každém případě schopný přijmout
 nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a
 stanovit vyměřovací základ daně.
 (17)
 Pokud členský stát identifikace nepřijal
 jako jednotnou měnu euro, je neusazená osoba povinná k dani vázána
 rozhodnutím takového členského státu, který určí, v jaké
 měně se uvádějí veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních
 režimů.
 (18)
 Za účelem lepšího přiřazování plateb
 by se mělo zajistit, aby se hrazené částky DPH v rámci
 zvláštních režimů vztahovaly ke konkrétnímu podanému přiznání k dani.
 Případné následné změny hrazených částek by se měly provést
 pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesměly by být
 přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny
 v následném přiznání k dani.
 (19)
 V případě neuhrazení, uhrazení
 nedostatečné nebo nadbytečné částky neusazenou osobou povinnou k
 dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité
 přesně určit povinnosti členského státu identifikace i
 členského státu spotřeby, aby se usnadnilo vybírání DPH a zajistilo,
 že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná
 částka.
 (20)
 Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani,
 musí být dostatečně podrobné. Je třeba stanovit, jaké jsou
 minimální požadavky na podrobnost těchto záznamů.
 (21)
 Aby se usnadnilo provádění zvláštních
 režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto
 režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat
 své registrační údaje členskému státu, který si určily jako
 svůj členský stát identifikace, již od 1. října 2014.
 (22)
 Nařízení (EU)


text:
č. 282/2011 by proto
 mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 V nařízení (EU) č. 282/2011
 se příloha XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
 „ODDÍL 2
 Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné
 k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a
 televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
 (Články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
 Pododdíl 1
 Definice
 Článek 57a
 Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
 (1) „režimem mimo Unii“ zvláštní režim
 pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání
 nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené
 ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2
 směrnice 2006/112/ES;
 (2) „režimem Unie“ zvláštní režim pro
 telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo
 elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve
 Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno
 v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
 (3) „zvláštními režimy“ pak „režim mimo
 Unii“ a „režim Unie“;
 (4) „osobou povinnou k dani“ osoba
 povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu definice
 čl. 358a odst. 1 směrnice 2006/112/EC nebo osoba povinná k
 dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu
 čl. 369a odst. 1 uvedené směrnice.
 Pododdíl 2
 Použití zvláštních režimů
 Článek 57b
 Osoba povinná k dani s více než jednou stálou
 provozovnou ve Společenství může uvést jakýkoliv ze členských
 států, v nichž se provozovny nachází, jako členský stát identifikace
 podle čl. 369a odst. 2 směrnice 2006/112/EC.
 Pokud však má osoba povinná k dani sídlo
 ekonomické činnosti ve Společenství, je členský stát, v
 němž se sídlo ekonomické činnosti nachází, určen jako
 členský stát identifikace.
 Článek 57c
 Pokud osoba povinná k dani, která používá
 režim Unie, přestane mít stálou provozovnu v členském státě
 uvedeném touto osobou povinnou k dani podle čl. 369a odst. 2
 směrnice 2006/112/ES jako členský stát identifikace, není již svým
 rozhodnutím vázána.
 Pododdíl 3
 Oblast působnosti zvláštních
 režimů
 Článek 57d
 Režim Unie se nevztahuje na
 telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo
 elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má
 osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou
 provozovnu. Takto poskytnuté služby se přiznávají příslušnému správci
 daně předmětného členského státu v přiznání k dani
 podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
 Článek 57e
 Aniž jsou dotčena ustanovení článku
 57d, povolí členské státy použít režim Unie všem osobám povinným k dani,
 je-li příjemce usazen nebo má-li bydliště nebo místo, kde se obvykle
 zdržuje, v jakémkoliv členském státě.
 Pododdíl 4
 Povinnost podávat zprávy
 Článek 57f
 Osoba povinná k dani sdělí informace
 požadované podle článků 360, 361 a 369c směrnice 2006/112/ES a
 jakékoliv změny sdělených informací členskému státu identifikace
 do 30 dnů od okamžiku, kdy se tyto skutečnosti dozvěděla.
 Pododdíl 5
 Identifikace
 Článek 57g
 Pokud osoba povinná k dani oznámí
 členskému státu identifikace, že zahajuje činnosti, které spadají pod
 jeden ze zvláštních režimů, použije se tento režim od prvního dne
 následujícího kalendářního čtvrtletí.
 Pokud jsou však činnosti prováděny
 poprvé a služba je poskytnuta před prvním dnem následujícího
 kalendářního čtvrtletí, použije se režim ode dne prvního poskytnutí
 služby, je-li