text:
občany EU.
 A konečně Komise vycházela z rozsáhlých odborných znalostí o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí na úrovni EU získaných při uplatňování nařízení Brusel Ia a jeho předchůdce nařízení (ES) č. 44/2001
 16
 , které nahradilo Bruselskou úmluvu z roku 1968
 17
 , jež se zabývala stejnou věcí. Ohledně výkladu a použití těchto nástrojů na úrovni EU existují rozsáhlé pokyny Soudního dvora Evropské unie.
 •Posouzení dopadů
 Vhodnost přistoupení EU k úmluvě byla zvážena v rámci zprávy o posouzení dopadů. Pro případ, že by EU k úmluvě přistoupila, bylo zváženo několik alternativních politických možností. Tyto politické možnosti zahrnovaly přistoupení buď bez jakéhokoli prohlášení, nebo s konkrétně vymezenými prohlášeními – buď s prohlášením podle článku 18 úmluvy, kterým by se určité věci vyloučily z oblasti působnosti (záležitosti týkající se spotřebitelů, zaměstnání nebo pojištění a/nebo nájmů nemovitostí pro účely podnikání), nebo s prohlášením podle článku 19 úmluvy, kterým by se vyloučila soudní rozhodnutí v občanských a obchodních věcech týkajících se států nebo státních subjektů.
 Upřednostňovanou možností je přistoupení k úmluvě s omezeným, konkrétním prohlášením, které vyloučí uznávání a výkon soudních rozhodnutí, jež se týkají nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v EU.
 Pro účely kvantifikace dopadů úmluvy o soudních rozhodnutích na pohyb soudních rozhodnutí mezi zeměmi EU a zeměmi mimo EU byl formulován pracovní předpoklad, že k úmluvě přistoupí osm vybraných zemí mimo EU. Vybranými zeměmi mimo EU byly Argentina, Austrálie, Brazílie, Čína, Japonsko, Jižní Korea, Kanada a Spojené státy americké. Odhad všech dopadů se vztahoval k referenčnímu období 2022–2026.
 Upřednostňovaná možnost zlepší přístup ke spravedlnosti a zvýší právní jistotu a předvídatelnost v mezinárodních soudních sporech. Odhaduje se, že přímé přínosy pro občany a podniky EU, kteří usilují o uznání a výkon rozhodnutí vydaného v EU ve vybraných zemích mimo EU, dosáhnou do roku 2026 1,1 až 2,6 milionu EUR. To vyplývá z očekávaného snížení nákladů souvisejících s uznáváním a výkonem soudních rozhodnutí vydaných v EU v zemích mimo EU o 10–20 %. Kromě toho se očekává, že se průměrná délka řízení zkrátí v průměru o tři až šest měsíců.
 Jednodušší a předvídatelnější systém uznávání a výkonu cizích rozhodnutí v občanských a obchodních věcech by také měl podpořit mezinárodní obchod a investice. Pravděpodobný růst mezinárodního obchodu a investic by mohl mít pozitivní dopad na mikro- i makroúrovni a mohl by pozitivně ovlivnit i pracovní příležitosti. Z lepšího přístupu ke spravedlnosti a právní jistoty při mezinárodních transakcích, které úmluva o soudních rozhodnutích zajistí, budou mít prospěch především malé a střední podniky.
 Upřednostňovaná politická možnost je zejména plně v souladu s acquis EU v této oblasti, a to konkrétně s nařízením Brusel Ia. V rámci upřednostňované možnosti jsou z oblasti působnosti úmluvy vyloučeny nájmy nemovitých věcí pro účely podnikání, jelikož nařízení Brusel Ia uděluje výlučnou příslušnost k řešení sporů týkajících se nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v EU, soudům v EU.
 Na druhou stranu nebylo považováno za nutné učinit prohlášení, které by vylučovalo ostatní zvažované záležitosti
 18
 . Úmluva slabším stranám (spotřebitelům, zaměstnancům nebo pojistníkům, pojištěným


text:
či osobám oprávněným z pojistné smlouvy) poskytuje přiměřenou ochranu, byť jiným způsobem než acquis EU. Kromě toho by na rozdíl od nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v EU, mohla jiná prohlášení s širší oblastí působnosti bránit úplnému dosažení cílů této iniciativy.
 Zpráva o posouzení dopadů obdržela dne 23. dubna 2021 kladné stanovisko Výboru pro kontrolu regulace.
 •Účelnost právních předpisů a zjednodušení
 Návrh nemá žádný dopad na náklady malých a středních podniků. Vzhledem k tomu, že malé a střední podniky upřednostňují soudní řízení před rozhodčím řízením, se navíc očekává, že zvýšení právní jistoty spolu se snížením nákladů spojených s řízeními v mezinárodních sporech a zkrácením jejich délky bude mít pozitivní dopad na jejich ochotu podílet se na mezinárodních transakcích nebo je rozšířit. Přistoupení k úmluvě může dále zlepšit konkurenceschopnost malých a středních podniků. To proto, že se sníží náklady spojené s řízeními v mezinárodních sporech a tím nepřímo i náklady spojené s mezinárodním obchodováním, což malým a středním podnikům se sídlem v EU poskytne konkurenční výhodu oproti podnikům ze zemí, jež úmluvu neratifikují. Očekává se, že návrh bude mít pozitivní dopad také na mezinárodní obchod a investice.
 •Základní práva
 Návrh by měl zlepšit přístup ke spravedlnosti pro podniky a občany EU, jelikož se obecně zlepší přeshraniční uznávání a výkon soudních rozhodnutí, nedílná součást práva na přístup ke spravedlnosti, a stanou se předvídatelnějšími. Úmluva do značné míry odráží pravidla uznávání a výkonu soudních rozhodnutí použitelná uvnitř EU (nařízení Brusel Ia). Úmluva se tedy v zásadě neodchyluje od základních práv a zásad procesní spravedlnosti v EU. Úmluva zejména poskytuje důvod pro odmítnutí uznání a výkonu soudních rozhodnutí, jež jsou neslučitelná se základními zásadami procesní spravedlnosti nebo s veřejnou politikou státu, v němž jsou uznání a výkon navrhovány. To by na základě vyzkoušeného přístupu
 19
 pomohlo zajistit, aby v zemích mimo EU byla řádně dodržována základní práva jako právo na obhajobu nebo na spravedlivý proces. Zlepšením uznávání a výkonu rozhodnutí soudů EU ve třetích zemích by úmluva rovněž měla usnadnit využívání svobody podnikání a posílit dodržování práva vlastnit majetek v EU.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Rozhodnutí nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. Členským státům mohou v souvislosti s prováděním úmluvy vzniknout jednorázové náklady a mírně mohou vzrůst náklady soudních orgánů členských států, jelikož se předpokládá mírný nárůst počtu případů. Očekává se však, že tyto náklady budou ve střednědobém a dlouhodobém horizontu kompenzovány očekávaným zkrácením délky řízení.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Vzhledem k tomu, že se návrh týká přístupu EU k mezinárodní úmluvě, jež obsahuje jasná pravidla pro uznávání a výkon cizích soudních rozhodnutí, nebude vytvořen žádný plán provádění.
 Pokud jde o monitorování a hodnocení provádění úmluvy v praxi, EU se zúčastní zasedání zvláštní komise, která za účelem zhodnocení uplatňování úmluvy v praxi pravidelně pořádá Haagská konference o mezinárodním právu soukromém.
 Vnitřní hodnotící a monitorovací mechanismus EU bude co nejvíce odpovídat hodnotícímu mechanismu Haagské konference o mezinárodním právu soukromém. Hodnocení bude prováděno v pravidelných intervalech a bude zahrnovat posouzení dopadů přistoupení EU k úmluvě o

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
soudních rozhodnutích, jakož i hodnocení toho, zda bylo dosaženo hlavních cílů sledovaných přistoupením k úmluvě. Hodnocení bude dále zahrnovat analýzu vhodnosti prohlášení za účelem posouzení, zda již učiněná prohlášení ponechat v platnosti nebo je zrušit nebo zda učinit nová prohlášení.
 •Informativní dokumenty (u směrnic)
 Nevztahuje se na tento návrh
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Vzhledem k výlučné vnější pravomoci Evropské unie a skutečnosti, že úmluva o soudních rozhodnutích na základě svého článku 26 umožňuje, aby k ní přistoupila organizace regionální hospodářské integrace, by se EU měla stát smluvní stranou úmluvy bez členských států, a to na základě kladného rozhodnutí Rady.
 Při přistoupení by tudíž Evropská unie měla v souladu s článkem 27 úmluvy prohlásit, že vykonává pravomoc ve všech věcech upravených touto úmluvou a že její členské státy nebudou smluvními stranami této úmluvy, ale budou jí vázány na základě přistoupení EU k této úmluvě. V souladu s Protokolem (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o fungování Evropské unie, podle nějž se Dánsko neúčastní opatření přijatých podle čl. 81 odst. 2 této smlouvy, se přistoupení EU k úmluvě o soudních rozhodnutích Dánska netýká.
 Při přistoupení k úmluvě by EU také měla učinit prohlášení v souladu s článkem 18 úmluvy týkající se její věcné působnosti, a vyloučit tak z oblasti působnosti úmluvy rozhodnutí, která se týkají nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v Evropské unii.
 2021/0208 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o uznávání a výkonu cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 písm. a) a čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu
 20
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dne 2. července 2019 byla pod záštitou Haagské konference o mezinárodním právu soukromém uzavřena Úmluva o uznávání a výkonu cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen „úmluva“).
 (2)Cílem úmluvy je podpořit přístup ke spravedlnosti po celém světě prostřednictvím posílené mezinárodní soudní spolupráce. Zejména je cílem úmluvy snížit rizika a náklady spojené s přeshraničními soudními spory a řešením sporů a v důsledku toho usnadnit mezinárodní obchod, investice a mobilitu.
 (3)Unie se aktivně podílela na jednáních vedoucích k přijetí úmluvy a sdílí její cíle.
 (4)V současné době občané a podniky Unie, kteří usilují o uznání a výkon soudního rozhodnutí vydaného v Unii v zemi mimo Unii, čelí roztříštěnému právnímu prostředí, jelikož chybí komplexní mezinárodní rámec pro uznávání a výkon cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech. Růst mezinárodního obchodu a investičních toků tato právní rizika pro podniky a občany Unie zvyšuje, nicméně tato situace by měla být řešena prostřednictvím předvídatelného systému přeshraničního uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
 (5)Těchto cílů lze dosáhnout pouze dodržováním systému vzájemného uznávání a výkonu soudních rozhodnutí mezi členskými státy, jako je ten, který byl přijat v úmluvě. Zároveň by úmluva měla v Unii umožnit uznávání a výkon soudních rozhodnutí vydaných


text:
ve třetích zemích jen v případech, kdy jsou dodrženy základní zásady práva Unie a není dotčeno její acquis.
 (6)Podle článku 26 úmluvy mohou organizace regionální hospodářské integrace jako Unie, které mají pravomoci v některých nebo ve všech věcech upravených úmluvou, tuto úmluvu podepsat, přijmout, schválit nebo k ní přistoupit.
 (7)Podle čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie je ve výlučné pravomoci Unie uzavření mezinárodní smlouvy, pokud její uzavření může ovlivnit společná pravidla Unie či změnit jejich působnost. Úmluva ovlivňuje sekundární právo Unie v oblasti soudní příslušnosti a uznávání a výkonu výsledných soudních rozhodnutí, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012
 21
 . Unie má tedy výlučnou pravomoc ve všech věcech, které úmluva upravuje.
 (8)Podle čl. 24 odst. 3 a článku 28 úmluvy může k přistoupení k úmluvě dojít před jejím vstupem v platnost.
 (9)Unie by úmluvu měla uzavřít přistoupením.
 (10)Při přistoupení k úmluvě by Unie podle článku 27 úmluvy měla prohlásit, že vykonává pravomoc ve všech věcech upravených touto úmluvou. V důsledku toho by členské státy měly být touto úmluvou vázány na základě jejího uzavření Unií.
 (11)V případech týkajících se nájmů nemovitých věcí pro účely podnikání určuje nařízení (EU) č. 1215/2012 výlučnou příslušnost soudů v členském státě, kde se nemovitost nachází. Úmluva taková pravidla upravující výlučnou příslušnost v případě nájmů nemovitých věcí pro účely podnikání neobsahuje. Při přistoupení k úmluvě by proto Unie měla učinit prohlášení v souladu s článkem 18 úmluvy a vyloučit tak z oblasti působnosti úmluvy rozhodnutí, která se týkají nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v Unii.
 (12)Irsko je vázáno nařízením (EU) č. 1215/2012, a proto se účastní přijímání tohoto rozhodnutí.
 (13)V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Unie uzavírá Haagskou úmluvu ze dne 2. července 2019 o uznávání a výkonu cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen „úmluva“).
 Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Komise určí osobu zmocněnou uložit jménem Unie listinu o přístupu uvedenou v čl. 24 odst. 4 úmluvy.
 Článek 3
 Při uložení listiny uvedené v čl. 24 odst. 4 úmluvy učiní Unie toto prohlášení v souladu s čl. 27 odst. 1 úmluvy:
 „Evropská unie v souladu s čl. 27 odst. 1 úmluvy prohlašuje, že vykonává pravomoc ve všech věcech upravených touto úmluvou. Její členské státy úmluvu nepodepíší, neratifikují, nepřijmou ani neschválí, ale jsou jí vázány na základě jejího uzavření Evropskou unií.
 Pro účely tohoto prohlášení pojem „Evropská unie“ nezahrnuje Dánské království, a to podle článků 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o fungování Evropské unie.“
 Článek 4
 Při uložení listiny uvedené v čl. 24 odst. 4 úmluvy učiní Unie toto prohlášení v souladu s článkem 18, které se týká nájmů nemovitých věcí pro účely podnikání:
 „Evropská unie v souladu s článkem 18 úmluvy prohlašuje, že úmluvu nebude uplatňovat na


text:
nájmy nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v Evropské unii.“
 Článek 5
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie
 22
 .
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úmluva ze dne 2. července 2019 o uznávání a výkonu cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.
 (2)
 Preambule úmluvy o soudních rozhodnutích.
 (3)
 Viz výsledky zasedání Rady pro konkurenceschopnost (3470. zasedání Rady) č. 9357/16 z 26. a 27. května 2016 a návrh rozhodnutí Rady (č. 8814/16) o zmocnění k zahájení jednání o Úmluvě o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (úmluva o soudních rozhodnutích) v rámci Haagské konference o mezinárodním právu soukromém.
 (4)
 https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/political-guidelines-next-commission_en.pdf
 .
 (5)
 Při současné podpoře cílů spadajících do hlavních kategorií „silnější Evropa ve světě“ a „hospodářství ve prospěch lidí“.
 (6)
 Viz nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (přepracované znění), Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1 („nařízení Brusel Ia“).
 (7)
 Tamtéž.
 (8)
 Úmluva o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 339, 21.12.2007, s. 3.
 (9)
 Úmluva ze dne 30. června 2005 o dohodách o volbě soudu.
 (10)
 Viz čl. 23 odst. 4 úmluvy o soudních rozhodnutích. Je třeba poznamenat, že by se úmluva nedotkla ani uplatňování Luganské úmluvy nebo úmluvy o volbě soudu z roku 2005, jelikož dříve uzavřené smlouvy mají podle čl. 23 odst. 2 přednost.
 (11)
 Soudní dvůr Evropské unie to potvrdil ve svém posudku k Luganské úmluvě, v němž uvedl, že výlučná vnější pravomoc Evropského společenství se mimo jiné vztahuje na uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vydaných ve třetích zemích. Viz posudek 1/03, ECLI:EU:C:2006:81.
 (12)
 V této souvislosti viz také oddíly 3 a 4 zprávy o posouzení dopadů připojené k tomuto návrhu.
 (13)
 Na pracovním semináři členské státy vyjádřily své předběžné názory závisející na další analýze dopadů všech politických možností.
 (14)
 Prohlášení podle článku 18 úmluvy (vylučující určité záležitosti) a/nebo podle článku 19 (vylučující rozhodnutí v občanských nebo obchodních věcech států).
 (15)
 Bude zveřejněno po přijetí tohoto návrhu.
 (16)
 Viz nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.
 (17)
 Viz Bruselská úmluva o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech z roku 1968, Úř. věst. L 299, 31.12.1972, s. 32.
 (18)
 Jednalo se o záležitosti týkající se spotřebitelů, zaměstnání a pojištění.
 (19)
 Kromě nařízení Brusel Ia byl tento přístup uplatněn také v Luganské úmluvě a v úmluvě o volbě soudu z roku 2005.
 (20)
 Úř. věst. C , , s. .
 (21)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, 20.12.2012, s. 1).
 (22)
 Datum vstupu dohody v


text:
platnost zveřejní generální sekretariát Rady v Úředním věstníku Evropské unie.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 16.7.2021
 COM(2021) 388 final
 PŘÍLOHA
 návrhu ROZHODNUTÍ RADY
 o přistoupení Evropské unie k Úmluvě o uznávání a výkonu cizích soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
 {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}
 ÚMLUVA O UZNÁVÁNÍ A VÝKONU CIZÍCH SOUDNÍCH ROZHODNUTÍ V OBČANSKÝCH A OBCHODNÍCH VĚCECH
 Smluvní strany této úmluvy,
 přejíce si prosazovat účinný přístup ke spravedlnosti pro všechny, zjednodušit mnohostranný obchod a investice, které jsou založené na pravidlech, a usnadnit mobilitu prostřednictvím soudní spolupráce,
 věříce, že takovou spolupráci lze posílit vytvořením jednotného souboru základních pravidel pro uznávání a výkon cizích rozhodnutí v občanských a obchodních věcech s cílem usnadnit účinné uznávání a výkon těchto rozhodnutí,
 přesvědčené, že takto posílená soudní spolupráce vyžaduje zejména mezinárodní právní režim, který poskytuje větší předvídatelnost a jistotu ve vztahu k celosvětovému oběhu cizích rozhodnutí a který doplňuje Úmluvu ze dne 30. června 2005 o dohodách o soudní příslušnosti,
 se rozhodly, že uzavřou za tím účelem tuto úmluvu, a dohodly se na těchto ustanoveních:
 KAPITOLA I – OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
 Článek 1
 Oblast působnosti
 1. Tato úmluva se vztahuje na uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech. Nevztahuje se zejména na věci daňové, celní a správní.
 2. Tato úmluva se vztahuje na uznání a výkon rozhodnutí v jednom smluvním státě, které je vydané soudem v jiném smluvním státě.
 Článek 2
 Výjimky z oblasti působnosti
 1. Tato úmluva se nevztahuje na:
 a) věci týkající se osobního stavu a způsobilosti fyzické osoby k právním úkonům;
 b) vyživovací povinnosti;
 c) jiné oblasti rodinného práva, včetně majetkových poměrů v manželství a jiných práv a povinností vyplývajících z manželství nebo obdobných vztahů;
 d) závěti a dědění;
 e) platební neschopnost, vyrovnání, řešení krizí finančních institucí a obdobné záležitosti;
 f) přepravu cestujících a zboží;
 g) přeshraniční znečištění moří, znečištění moří v oblastech, které přesahují vnitrostátní jurisdikci, znečištění moří z lodí, omezení odpovědnosti za námořní nároky a společné havárie;
 h) odpovědnost za jaderné škody;
 i) platnost, neplatnost nebo zrušení právnických osob nebo sdružení fyzických nebo právnických osob a platnost rozhodnutí jejich orgánů;
 j) platnost zápisů do veřejných rejstříků;
 k) pomluvy;
 l) ochranu soukromí;
 m) duševní vlastnictví;
 n) činnosti ozbrojených sil, včetně činnosti jejich zaměstnanců při výkonu jejich úředních povinností;
 o) činnosti donucovacích orgánů, včetně jejich zaměstnanců při výkonu jejich úředních povinností;
 p) antimonopolní věci (hospodářskou soutěž), s výjimkou případů, kdy je rozhodnutí založeno na jednání, které představuje protisoutěžní dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě mezi skutečnými nebo potenciálními konkurenty za účelem stanovení cen, předkládání nabídek založených na koluzních dohodách, stanovení omezení výroby nebo kvót nebo rozdělení trhů prostřednictvím přidělení zákazníků, dodavatelů, teritorií nebo obchodních oblastí, a kdy k takovému jednání i jeho účinkům došlo ve státě původu;
 q) restrukturalizaci státního dluhu prostřednictvím jednostranných státních opatření.
 2. Rozhodnutí není z oblasti působnosti této úmluvy vyloučeno, pokud záležitost, na kterou se tato úmluva nevztahuje, vyvstala pouze jako předběžná otázka v řízení, ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, přičemž nebyla předmětem řízení. Zvláště


text:
pak pouhá skutečnost, že taková věc je namítána v rámci obrany, rozhodnutí nevylučuje z oblasti působnosti úmluvy, jestliže tato věc není předmětem řízení.
 3. Tato úmluva se nevztahuje na rozhodčí a související řízení.
 4. Z oblasti působnosti této úmluvy není vyloučeno rozhodnutí na základě pouhé skutečnosti, že stát, včetně vlády, vládní agentury nebo jakékoli osoby jednající za stát, byl stranou řízení.
 5. Touto úmluvou nejsou dotčeny výsady a imunity států nebo mezinárodních organizací, pokud jde o ně samotné nebo jejich majetek.
 Článek 3
 Definice:
 1. V této úmluvě se:
 a) „žalovaným“ rozumí osoba, proti které byla ve státě původu podána žaloba nebo vzájemná žaloba;
 b) „soudním rozhodnutím“ rozumí rozhodnutí ve věci samé vydané soudem bez ohledu na jeho pojmenování, včetně vyhlášky nebo nařízení, a stanovení nákladů nebo výdajů soudem (včetně soudního úředníka) za předpokladu, že toto stanovení se vztahuje k rozhodnutí ve věci samé, které je uznatelné nebo vykonatelné podle této úmluvy. Předběžné ochranné opatření není soudním rozhodnutím.
 2. V případě subjektu nebo osoby jiné než fyzická osoba se za obvyklé bydliště považuje stát:
 a) kde má tato osoba své sídlo;
 b) podle jehož práva byla zapsána nebo vytvořena;
 c) kde má své ústředí nebo
 d) kde má svou hlavní provozovnu.
 KAPITOLA II – UZNÁNÍ A VÝKON
 Článek 4
 Obecná ustanovení
 1. Rozhodnutí vydané soudem smluvního státu (státem původu) bude uznáno a vykonáno v jiném smluvním státě (dožádaném státě) v souladu s ustanoveními této kapitoly. Uznání nebo výkon rozhodnutí mohou být odmítnuty pouze z důvodů stanovených touto úmluvou.
 2. V dožádaném státě se neprovádí přezkum rozhodnutí ve věci samé. Lze činit pouze taková posouzení, která jsou nezbytná pro provádění této úmluvy.
 3. Soudní rozhodnutí bude uznáno pouze v případě, že je platné ve státě původu, a bude vykonáno pouze v případě, že je vykonatelné ve státě původu.
 4. Uznání nebo výkon mohou být odloženy nebo odmítnuty v případě, že soudní rozhodnutí uvedené v odstavci 3 je ve státě původu předmětem přezkumu, nebo v případě, že dosud neuplynula lhůta pro uplatnění řádného opravného prostředku. Toto odmítnutí nevylučuje následné podání žádosti o uznání nebo výkon soudního rozhodnutí.
 Článek 5
 Základ pro uznání a výkon
 1. Rozhodnutí je způsobilé k uznání a výkonu, pokud je splněn jeden z následujících požadavků:
 a) osoba, vůči níž je uznání nebo výkon navrhován, měla obvyklé bydliště ve státě původu v době, kdy se tato osoba stala účastníkem řízení u soudu původu;
 b) fyzická osoba, vůči níž je uznání nebo výkon navrhován, měla hlavní provozovnu ve státě původu v době, kdy se tato osoba stala účastníkem řízení u soudu původu, a žaloba, na které je rozhodnutí založeno, byla podána v souvislosti s touto obchodní činností;
 c) osobou, vůči níž je uznání nebo výkon navrhován, je osoba, která podala žalobu, na níž je rozhodnutí založeno, která však nebyla vzájemnou žalobou;
 d) žalovaný provozoval pobočku, zastoupení nebo jinou provozovnu bez samostatné právní subjektivity ve státě původu v době, kdy se tato osoba stala účastníkem řízení u soudu původu, a žaloba, na které je rozhodnutí založeno, byla podána v souvislosti s


text:
činností této pobočky, tohoto zastoupení nebo této provozovny;
 e) žalovaný v průběhu řízení, ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, výslovně souhlasil s příslušností soudu původu;
 f) žalovaný tvrzení ve věci samé před soudem původu oponoval, aniž by ve lhůtě stanovené právními předpisy státu původu příslušnost zpochybnil, ledaže je zřejmé, že by námitka proti příslušnosti nebo výkonu příslušnosti nebyla podle těchto právních předpisů úspěšná;
 g) rozhodnutí se týkalo smluvního závazku a bylo vydáno soudem státu, ve kterém k plnění této povinnosti došlo nebo mělo dojít v souladu s
 i) dohodou smluvních stran nebo
 ii) právem rozhodným pro danou smlouvu, pokud není dohodnuto místo plnění,
 ledaže činnosti žalovaného v souvislosti s transakcí zjevně nepředstavovaly účelné a podstatné spojení s tímto státem;
 h) rozhodnutí se týkalo nájmu nemovité věci a bylo vydáno soudem státu, ve kterém se nemovitá věc nachází;
 i) rozhodnutí ohledně smluvního závazku zajištěného věcným právem k nemovitým věcem nacházejícím se ve státě původu bylo vydáno v neprospěch žalovaného, pokud byla žaloba týkající se smluvního nároku podána společně s žalobou proti témuž žalovanému v souvislosti s uvedeným věcným právem;
 j) rozhodnutí se týkalo mimosmluvního závazku, který vznikl na základě úmrtí, fyzického zranění, poškození nebo ztráty hmotného majetku, a jednání nebo opomenutí, které takovou újmu přímo způsobilo, ve státě původu, bez ohledu na to, kde k této újmě došlo;
 k) rozhodnutí se týká platnosti, odvození, účinků, správy nebo změny svěřenského fondu, který byl vytvořen dobrovolně a byl písemně zaznamenán, a
 i) v době zahájení řízení byl stát původu ve zřizovací listině svěřenství označen jako stát, u jehož soudů se budou rozhodovat spory o těchto věcech, nebo
 ii) v době zahájení řízení byl stát původu ve zřizovací listině svěřenství výslovně nebo implicitně označen jako stát, v němž se nachází hlavní místo správy svěřenského fondu.
 Tento pododstavec se vztahuje pouze na rozhodnutí týkající se vnitřních aspektů svěřenského fondu mezi osobami, které jsou nebo byly ve svěřenském vztahu;
 l) rozhodnutí se týkalo vzájemné žaloby:
 i) v rozsahu, v jakém bylo rozhodnuto ve prospěch této vzájemné žaloby za předpokladu, že vzájemná žaloba vznikla na základě téhož jednání nebo téže události jako původní žaloba, nebo
 ii) v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto v neprospěch této vzájemné žaloby, ledaže by právní předpisy státu původu vyžadovaly podání vzájemné žaloby, aby se zabránilo prekluzi;
 m) rozhodnutí bylo vydáno soudem určeným v dohodě uzavřené nebo zaznamenané písemně nebo jakýmkoli jiným komunikačním prostředkem, který umožňuje přístup k informacím tak, aby byly využitelné pro další potřebu, s výjimkou výlučné dohody o soudní příslušnosti.
 Pro účely tohoto pododstavce se „dohodou o výlučné soudní příslušnosti“ rozumí dohoda uzavřená mezi dvěma nebo více stranami, která pro účely rozhodování sporů, které vznikly nebo mohou vzniknout v souvislosti s konkrétním právním vztahem, určuje soudy jednoho smluvního státu nebo jeden či více konkrétních soudů jednoho smluvního státu, s vyloučením soudní příslušnosti jiných soudů.
 2. Je-li žádáno o uznání nebo výkon vůči fyzické osobě jednající především za sebe, rodinu nebo domácnost (spotřebitel) ve věcech týkajících se spotřebitelské smlouvy nebo vůči zaměstnanci ve věcech týkajících se pracovní smlouvy zaměstnance:
 a) odst. 1


text:
písm. e) se použije, pouze pokud byl souhlas adresován soudu ústně nebo písemně;
 b) odst. 1 písm. f), g) a m) se nepoužijí.
 3. Odstavec 1 se nepoužije na rozhodnutí týkající se nájmu nemovitosti pro účely bydlení nebo zápisu nemovitých věcí. Takové rozhodnutí je způsobilé k uznání a výkonu, pouze pokud bylo vydáno soudem státu, kde se nemovitost nachází.
 Článek 6
 Výlučný základ pro uznání a výkon
 Aniž by byl dotčen článek 5, rozhodnutí týkající se věcných práv k nemovitým věcem je uznáno a vykonáno, pouze pokud se nemovitá věc nachází ve státě původu.
 Článek 7
 Odmítnutí uznání a výkonu
 1. Uznání nebo výkon mohou být odmítnuty, jestliže:
 a) dokument, kterým bylo zahájeno řízení, nebo obdobný dokument, včetně základních náležitostí žaloby:
 i) nebyl žalovanému oznámen v dostatečném předstihu a způsobem, který by mu umožnil si zajistit svou obhajobu, ledaže se žalovaný zúčastnil a svou věc hájil u soudu původu, aniž namítal, že mu nebylo řádně oznámeno, a to za předpokladu, že právo státu původu umožňuje namítnout neoznámení, nebo
 ii) byl žalovanému oznámen v dožádaném státě způsobem, který je neslučitelný se základními zásadami dožádaného státu týkajícími se doručování dokumentů;
 b) soudního rozhodnutí bylo dosaženo podvodem;
 c) uznání nebo výkon by byly zjevně neslučitelné s veřejným pořádkem dožádaného státu, včetně situací, kdy konkrétní řízení vedoucí k soudnímu rozhodnutí bylo neslučitelné se základními zásadami procesní spravedlnosti daného státu, a případy, kdy došlo k porušení bezpečnosti nebo svrchovanosti uvedeného státu;
 d) řízení před soudem původu bylo v rozporu s dohodou nebo určením ve zřizovací listině svěřenství, podle nichž měl být spor vyřešen soudem jiného státu než státu původu;
 e) rozhodnutí je v rozporu s rozhodnutím vydaným soudem v dožádaném státě ve sporu mezi týmiž stranami nebo
 f) rozhodnutí je v rozporu s dřívějším rozhodnutím vydaným soudem jiného státu v téže věci mezi týmiž stranami za předpokladu, že dřívější rozhodnutí splňuje podmínky nezbytné pro jeho uznání v dožádaném státě.
 2. Uznání nebo výkon lze odložit nebo odmítnout, pokud u soudu dožádaného státu probíhá řízení mezi týmiž stranami ve stejné věci, jestliže:
 a) řízení u soudu dožádaného státu bylo zahájeno před soudem původu a
 b) existuje úzká souvislost mezi sporem a dožádaným státem.
 Odmítnutí podle tohoto odstavce nevylučuje následné podání žádosti o uznání nebo výkon soudního rozhodnutí.
 Článek 8
 Předběžné otázky
 1. Rozhodnutí o předběžné otázce se podle této úmluvy neuznává ani nevykonává, pokud se jedná o věc, na kterou se tato úmluva nevztahuje, nebo o věc uvedenou v článku 6, o které rozhodl soud jiného státu než toho, který je stanoven v uvedeném článku.
 2. Uznání nebo výkon rozhodnutí lze odmítnout, pokud bylo rozhodnutí založeno na rozhodnutí ve věci, na kterou se tato úmluva nevztahuje, nebo ve věci uvedené v článku 6, o které rozhodl soud jiného státu než toho, který je uveden v uvedeném článku, a pouze v jejich rozsahu.
 Článek 9
 Oddělitelnost
 Uznání nebo výkon oddělitelné části soudního rozhodnutí bude přiznáno, je-li žádáno uznání nebo výkon pouze dané části rozhodnutí, nebo je-li podle této úmluvy uznatelná nebo vykonatelná pouze část rozhodnutí.
 Článek 10


text:
Náhrada škody
 1. Uznání nebo výkon soudního rozhodnutí mohou být odmítnuty, pokud toto rozhodnutí přiznává náhradu škody, včetně exemplárně zvýšené náhrady škody nebo represivní náhrady škody, která straně nenahrazuje skutečně vzniklou škodu nebo újmu, a to v rozsahu, v jakém se tak stalo.
 2. Dožádaný soud přihlédne k tomu, zda a v jakém rozsahu výše náhrady škody přiznaná soudem původu slouží k pokrytí nákladů a výdajů řízení.
 Článek 11
 Soudní smíry (transactions judiciaires)
 Soudní smíry (transactions judiciaires), které soud smluvního státu schválil nebo které byly uzavřeny před daným soudem smluvního státu v průběhu řízení a které jsou ve státě původu vykonatelné stejně jako soudní rozhodnutí, budou vykonány podle této úmluvy stejně jako soudní rozhodnutí.
 Článek 12
 Dokumenty, které je třeba předložit
 1. Strana domáhající se uznání nebo žádající o výkon rozhodnutí předloží
 a) úplný a ověřený opis soudního rozhodnutí;
 b) pokud bylo soudní rozhodnutí vydáno pro zmeškání, originál nebo ověřený opis listiny potvrzující, že podání, na jehož základě bylo řízení zahájeno, nebo obdobná listina, byly doručeny meškající straně;
 c) veškeré listiny nezbytné k určení, zda je soudní rozhodnutí účinné nebo případně vykonatelné ve státě původu;
 d) v případě uvedeném v článku 11 potvrzení soudu (včetně pověřeného soudního úředníka) státu původu, že soudní smír nebo jeho část jsou ve státě původu vykonatelné stejně jako soudní rozhodnutí.
 2. Jestliže obsah soudního rozhodnutí nedovoluje, aby dožádaný soud ověřit, zda jsou podmínky této kapitoly splněny, může daný soud požadovat veškeré potřebné listiny.
 3. Žádost o uznání nebo výkon může být doplněna listinou, která se týká rozhodnutí a kterou vydal soud (včetně pověřeného soudního úředníka) státu původu v podobě doporučené a zveřejněné Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém.
 4. Pokud nejsou listiny uvedené v tomto článku v úředním jazyce dožádaného státu, musí být opatřeny ověřeným překladem do úředního jazyka, pokud právo dožádaného státu nestanoví jinak.
 Článek 13
 Postup
 1. Postup uznání, prohlášení vykonatelnosti nebo přihlášení k výkonu a výkon soudního rozhodnutí se řídí právem dožádaného státu, pokud tato úmluva nestanoví jinak. Soud dožádaného státu jedná bez prodlení.
 2. Soud dožádaného státu neodmítne uznání nebo výkon rozhodnutí podle této úmluvy z důvodu, že by se o uznání nebo výkon mělo žádat v jiném státě.
 Článek 14
 Náklady řízení
 1. Po straně, která v jednom smluvním státě navrhuje výkon rozhodnutí vydaného v jiném smluvním státě, nesmí být pouze na základě skutečnosti, že je cizím státním příslušníkem nebo že nemá bydliště nebo pobyt ve státě, v němž se výkon navrhuje, požadována žádná záruka ani jistota, jakkoli označená.
 2. Příkaz k úhradě nákladů řízení uplatněný ve smluvním státě vůči osobě, která je osvobozena od záruky nebo jistoty ve smyslu odstavce 1 nebo podle práva státu, kde bylo řízení zahájeno, je na návrh osoby, která má nárok na výhody plynoucí z takového příkazu, prohlášen za vykonatelný v jakémkoli jiném smluvním státě.
 3. Stát může prohlásit, že nepoužije odstavec 1, nebo prohlášením určit, který ze svých soudů odstavec 1 nepoužije.
 Článek 15
 Uznání a výkon podle vnitrostátního práva
 S výhradou článku 6 tato úmluva nebrání uznávání nebo výkonu soudních rozhodnutí podle


text:
vnitrostátního práva.
 ČÁST III – OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 16
 Přechodné ustanovení
 Tato úmluva se vztahuje na uznávání a výkon rozhodnutí, pokud v době zahájení řízení ve státě původu byla úmluva ve vztahu mezi tímto státem a dožádaným státem účinná.
 Článek 17
 Prohlášení omezující uznávání a výkon
 Stát může prohlásit, že jeho soudy mohou odmítnout uznat nebo vykonat rozhodnutí vydané soudem jiného smluvního státu, jestliže strany měly bydliště v dožádaném státě a jestliže vztah stran a veškeré další prvky spojené se sporem, jiné než místo soudu původu, souvisely pouze s dožádaným státem.
 Článek 18
 Prohlášení o konkrétních věcech
 1. Pokud má stát silný zájem tuto úmluvu neuplatnit na konkrétní věc, může prohlásit, že se úmluva na danou věc nevztahuje. Stát činící toto prohlášení zajistí, aby působnost prohlášení nebyla širší, než je nezbytné, a aby konkrétní vyloučená věc byla jasně a přesně vymezena.
 2. Pokud jde o danou věc, tato úmluva se neuplatní
 a) ve smluvním státě, který prohlášení učinil;
 b) v jiných smluvních státech, ve kterých se o uznání nebo výkon rozhodnutí vydaného soudem smluvního státu, který učinil prohlášení, žádá.
 Článek 19
 Prohlášení týkající se rozhodnutí ve věcech státu
 1. Stát může prohlásit, že se tato úmluva nevztahuje na rozhodnutí vydané v řízení, jehož je účastníkem některý z těchto subjektů:
 a) uvedený stát nebo fyzická osoba jednající za tento stát nebo
 b) orgán veřejné moci tohoto státu nebo fyzická osoba jednající za takovýto orgán.
 Stát činící toto prohlášení zajistí, aby působnost prohlášení nebyla širší, než je nezbytné, a aby vynětí z oblasti působnosti bylo jasně a přesně vymezeno. Prohlášení nerozlišuje mezi rozhodnutími, v nichž je stát, orgán veřejné moci tohoto státu nebo fyzická osoba jednající za jeden z nich žalovaným nebo žalobcem v řízení před soudem původu.
 2. Uznání nebo výkon rozhodnutí vydaného soudem státu, který učinil prohlášení podle odstavce 1, lze odmítnout, pokud bylo rozhodnutí vydáno v řízení, ve kterém je buď stát, který učinil prohlášení, nebo dožádaný stát, jeden z jejich orgánů veřejné moci nebo fyzická osoba za ně jednající stranou ve stejném rozsahu, jaký je uveden v tomto prohlášení.
 Článek 20
 Jednotný výklad
 Při výkladu této úmluvy je třeba přihlížet k jejímu mezinárodnímu charakteru a k potřebě podporovat její jednotné uplatňování.
 Článek 21
 Přezkum provádění úmluvy
 Generální tajemník Haagské konference o mezinárodním právu soukromém v pravidelných intervalech zajistí přezkum provádění této úmluvy, včetně všech prohlášení, a podávání zpráv Radě pro obecné záležitosti a politiku.
 Článek 22
 Nejednotné právní systémy
 1. Ve vztahu ke smluvnímu státu, ve kterém platí v různých územních celcích dva nebo více právních systémů upravujících věci, na které se vztahuje tato úmluva:
 a) se odkaz na právo nebo postup státu případně považuje za odkaz na platné právo nebo postup v příslušném územním celku;
 b) se odkazem na soud nebo soudy státu rozumí odkaz na soud nebo soudy v příslušném územním celku;
 c) se odkazem na souvislost se státem rozumí odkaz na souvislost s příslušným územním celkem;
 d) se odkazem na hraniční určovatel ve vztahu ke státu rozumí případně odkaz na uvedený hraniční určovatel ve vztahu


text:
k příslušnému územnímu celku.
 2. Aniž je dotčen odstavec 1, smluvní stát se dvěma nebo více územními celky, ve kterých platí různé právní systémy, není povinen tuto úmluvu uplatňovat v situacích, které zahrnují pouze tyto různé územní celky.
 3. Soud v územním celku smluvního státu se dvěma nebo více územními celky, ve kterých platí různé právní systémy, není povinen uznat nebo vykonat rozhodnutí z jiného smluvního státu pouze z toho důvodu, že rozhodnutí bylo uznáno nebo vykonáno v jiném územním celku téhož smluvního státu podle této úmluvy.
 4. Tento článek se nevztahuje na organizace regionální hospodářské integrace.
 Článek 23
 Vztah k jiným mezinárodním nástrojům
 1. Tato úmluva má být, pokud možno, vykládána jako slučitelná s ostatními smlouvami platnými pro smluvní státy, uzavřenými před touto úmluvou či po této úmluvě.
 2. Touto úmluvou není dotčeno uplatňování smlouvy, která byla smluvním státem uzavřena před touto úmluvou.
 3. Touto úmluvou není dotčeno uplatňování smlouvy, která byla smluvním státem uzavřena po této úmluvě, pokud jde o uznání nebo výkon rozhodnutí vydaného soudem smluvního státu, který je také stranou dané smlouvy. Závazky podle článku 6 vůči smluvním státům, které nejsou smluvními stranami této smlouvy, nejsou touto smlouvou dotčeny.
 4. Touto úmluvou není dotčeno uplatňování pravidel organizace regionální hospodářské integrace, která je stranou této úmluvy, pokud jde o uznání nebo výkon rozhodnutí vydaného soudem smluvního státu, který je rovněž členským státem organizace regionální hospodářské integrace, jestliže:
 a) tato pravidla byla přijata před uzavřením této úmluvy nebo
 b) tato pravidla byla přijata po uzavření této úmluvy do té míry, do jaké nejsou dotčeny závazky podle článku 6 vůči smluvním státům, které nejsou členskými státy organizace pro regionální hospodářskou integraci.
 KAPITOLA IV – ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 24
 Podpis, ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení
 1. Tato úmluva je otevřena k podpisu všem státům.
 2. Tato úmluva podléhá ratifikaci, přijetí nebo schválení signatářskými státy.
 3. Tato úmluva je otevřena k přistoupení všem státům.
 4. Listiny o ratifikaci, listiny o přijetí, schválení nebo přístupu budou uloženy u ministerstva zahraničních věcí Nizozemského království, které je depozitářem této úmluvy.
 Článek 25
 Prohlášení o nejednotných právních systémech
 1. Pokud má stát dva nebo více územních celků, ve kterých platí různé právní systémy upravující věci, na které se vztahuje tato úmluva, může prohlásit, že se úmluva vztahuje na všechny jeho územní celky nebo pouze na jeden či více z nich. V takovém prohlášení se výslovně uvedou územní celky, na které se úmluva vztahuje.
 2. Pokud stát neučiní žádné prohlášení podle tohoto článku, vztahuje se úmluva na všechny územní celky daného státu.
 3. Tento článek se nevztahuje na organizace regionální hospodářské integrace.
 Článek 26
 Organizace regionální hospodářské integrace
 1. Organizace regionální hospodářské integrace sestávající pouze ze svrchovaných států, která má pravomoci v některých nebo ve všech věcech upravených touto úmluvou, může obdobně tuto úmluvu podepsat, přijmout, schválit nebo k ní přistoupit. Organizace regionální hospodářské integrace má v takovém případě práva a povinnosti smluvního státu v rozsahu, ve kterém má tato organizace pravomoc ve věcech upravených touto úmluvou.
 2. Organizace regionální hospodářské integrace v okamžiku podpisu, přijetí,


text:
schválení nebo přistoupení oznámí písemně depozitáři věci upravené touto úmluvou, v nichž její členské státy přenesly na tuto organizaci svou pravomoc. Organizace bez prodlení písemně oznámí depozitáři všechny změny pravomocí uvedených v posledním oznámení podle tohoto odstavce.
 3. Pro účely vstupu této úmluvy v platnost se žádná listina uložená organizací regionální hospodářské integrace nepočítá, pokud organizace regionální hospodářské integrace neprohlásí podle čl. 27 odst. 1, že její členské státy nebudou stranami této úmluvy.
 4. Veškeré odkazy na „smluvní stát“ nebo „stát“ v této úmluvě se vztahují stejně i na organizaci regionální hospodářské integrace.
 Článek 27
 Organizace regionální hospodářské integrace jako smluvní strana bez svých členských států
 1. V okamžiku podpisu, přijetí, schválení nebo přistoupení může organizace regionální hospodářské integrace prohlásit, že vykonává pravomoc ve všech věcech upravených touto úmluvou a že její členské státy nebudou stranami této úmluvy, ale budou jí vázány z titulu podpisu, přijetí, schválení nebo přistoupení této organizace.
 2. V případě, že organizace regionální hospodářské integrace učiní prohlášení v souladu s odstavcem 1, všechny odkazy na „smluvní stát“ nebo „stát“ v této úmluvě se vztahují stejně i na členské státy organizace.
 Článek 28
 Vstup v platnost
 1. Tato úmluva vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí doby, během níž může být učiněno oznámení v souladu s čl. 29 odst. 2 ve vztahu k druhému státu, který uložil svou listinu o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení podle článku 24.
 2. Poté tato úmluva vstoupí v platnost
 a) pro každý stát, který ji následně ratifikuje, přijme, schválí nebo k ní přistoupí, prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí doby, během níž mohou být s ohledem na uvedený stát učiněna oznámení v souladu s čl. 29 odst. 2;
 b) pro územní celek, na který se tato úmluva vztahuje v souladu s článkem 25 poté, co úmluva vstoupila v platnost pro stát, který učinil dané prohlášení, prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí tří měsíců od oznámení prohlášení uvedeného v tomto článku.
 Článek 29
 Navazování vztahů v souladu s úmluvou
 1. Tato úmluva nabude účinnosti mezi dvěma smluvními státy, pouze pokud žádný z nich neučinil oznámení depozitáři týkající se tohoto druhého státu v souladu s odstavci 2 nebo 3. Pokud takové oznámení neexistuje, je úmluva mezi dvěma smluvními státy účinná od prvního dne měsíce následujícího po uplynutí doby, během níž lze oznámení učinit.
 2. Do dvanácti měsíců ode dne oznámení depozitáře uvedeného v čl. 32 písm. a) může smluvní stát oznámit depozitáři, že ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení jiného státu nebudou mít za následek navázání vztahů těchto dvou států podle této úmluvy.
 3. Stát může po uložení své listiny podle čl. 24 odst. 4 oznámit depozitáři, že jeho ratifikace, přijetí, schválení nebo přistoupení nebude mít za následek navázání vztahů se smluvním státem podle této úmluvy.
 4. Smluvní stát může kdykoli odvolat oznámení, které učinil podle odstavců 2 nebo 3. Toto odvolání nabývá účinku prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí tří měsíců od data oznámení.
 Článek 30
 Prohlášení
 1. Prohlášení uvedená v článcích 14, 17, 18, 19 a 25 mohou být učiněna


text:
při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení nebo kdykoli poté a mohou být kdykoli změněna nebo odvolána.
 2. Prohlášení, jejich změny a odvolání se oznámí depozitáři.
 3. Prohlášení učiněné při podpisu, ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení vstupuje v platnost souběžně se vstupem této úmluvy v platnost pro dotčený stát.
 4. Prohlášení učiněné později a všechny změny nebo odvolání prohlášení vstupují v platnost prvním dnem měsíce následujícího po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy depozitář obdržel příslušné oznámení.
 5. Prohlášení učiněné později a jakékoli změny či odvolání prohlášení se nevztahují na rozhodnutí vyplývající z řízení, která již byla zahájena před soudem původu v okamžiku, kdy prohlášení nabude účinku.
 Článek 31
 Vypovězení
 1. Smluvní stát této úmluvy je oprávněn úmluvu vypovědět písemným oznámením depozitáři. Výpověď může být omezena na některé územní celky nejednotného právního systému, na který se tato úmluva vztahuje.
 2. Výpověď nabude účinnosti prvním dnem měsíce, který následuje po uplynutí dvanácti měsíců ode dne, kdy depozitář obdržel příslušné oznámení. Pokud je v oznámení stanovena delší lhůta pro účinnost výpovědi, nabývá výpověď účinnosti po uplynutí této delší lhůty, jež počíná běžet dnem, kdy depozitář obdržel příslušné oznámení.
 Článek 32
 Oznámení depozitáře
 Depozitář oznámí členům Haagské konference o mezinárodním právu soukromém a ostatním státům a organizacím regionální hospodářské integrace, kteří podepsali, ratifikovali, přijali nebo schválili tuto úmluvu nebo k ní přistoupili v souladu s články 24, 26 a 27:
 a) podpisy, ratifikace, přijetí, schválení a přistoupení uvedené v článcích 24, 26 a 27;
 b) datum vstupu této úmluvy v platnost podle článku 28;
 c) oznámení, prohlášení, změny a odvolání prohlášení uvedené v článcích 26, 27, 29 a 30 a
 d) výpovědi uvedené v článku 31.
 Na důkaz tohoto níže podepsaní, jsouce k tomu řádně zmocněni, podepsali tuto úmluvu.
 Sepsáno v Haagu dne 2. července 2019 v anglickém a francouzském jazyce, přičemž obě znění mají stejnou platnost, v jednom vyhotovení, které bude uloženo v archivu vlády Nizozemského království a jehož ověřený opis bude předán diplomatickou cestou každému členskému státu Haagské konference o mezinárodním právu soukromém ke dni jejího dvacátého druhého zasedání a každému států, který se zasedání zúčastnil.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52008PC0849
 Návrh rozhodnutí Rady o postoji, který má Společenství zaujmout k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR (Úmluvy TIR z roku 1975) /* KOM/2008/0849 konečném znení - ACC 2008/0236 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 19.12.2008KOM(2008) 849 v konečném znění2008/0236 (ACC)NávrhROZHODNUTÍ RADYo postoji, který má Společenství zaujmout k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR (Úmluvy TIR z roku 1975)(předložená Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVASouvislosti návrhuOdůvodnění a cíle návrhuCelní úmluva o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR (Úmluva TIR) ze dne 14. listopadu 1975 byla schválena jménem Evropského hospodářského společenství nařízením Rady (EHS) č. 2112/78. Úmluva vstoupila ve Společenství v platnost dne 20. června 1983.Účelem navrhovaného rozhodnutí je pozměnit vysvětlivku k čl. 8 odst. 3 Úmluvy TIR. Změna se týká doporučované výše záruky na karnet TIR. Pracovní skupina pro celní otázky ovlivňující přepravu a správní výbor Úmluvy TIR v říjnu 2008 rozhodly, že doporučovaná částka, kterou je možno požadovat na každý karnet TIR, by měla být změněna z 50 000 USD na 60 000 EUR.Obecné souvislostiÚmluvu TIR spravuje Evropská hospodářská komise Organizace spojených národů (EHK OSN) se sídlem v Ženevě. Touto úmluvou byl zaveden celní tranzitní režim pro mezinárodní silniční přepravu zboží a zboží, u něhož jsou pozastavena cla a poplatky, díky ní může překračovat hranice za minimálních zásahů celních orgánů během cesty. Tím, že systém TIR uvolňuje tradiční překážky mezinárodního pohybu zboží, podporuje rozvoj mezinárodního obchodu; tím, že zkracuje prodlevy v dopravě, umožňuje dosahovat výrazných úspor dopravních nákladů. Nejdůležitější výhodou systému je to, že Úmluva TIR nabízí prostřednictvím řetězce mezinárodních záruk poměrně snadný přístup k požadovaným zárukám. Karnet TIR je nejen tranzitním prohlášením, ale také dokladem o záruce. Od svého zavedení v roce 1975 se záruka ve výši 50 000 USD zatím nezměnila.V posledních měsících se některé smluvní strany Úmluvy vyjádřily ke stávající doporučené výši záruky 50 000 USD pro přepravu v režimu TIR. Podle jejich názoru současné směnné kurzy a ceny neodpovídají kurzům a cenám platným v roce 1975, a je tedy nutné zavádět dodatečná kontrolní opatření, např. celní doprovod nebo finanční zajištění. Aby se nemusela zavádět taková dodatečná opatření a předešlo se problémům, byla navržena změna vysvětlivky k čl. 8 odst. 3. Návrh byl projednán pracovní skupinou pro celní otázky ovlivňující přepravu a správním výborem Úmluvy TIR, které nevznesly žádné námitky.Na Společenství nemá navržená změna žádný dopad, jelikož doporučovaná výše 60 000 EUR se podle právních předpisů Společenství již uplatňuje.Platné předpisy vztahující se na oblast návrhuNa oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádné platné předpisy.Soulad s ostatními politikami a cíli UnieNavrhované rozhodnutí je v souladu se společnou politikou v oblasti obchodu a dopravy. Systém TIR, který usnadňuje silniční dopravu, umožňuje převážet zboží přes území 67 smluvních stran za minimálních zásahů celních orgánů a nabízí prostřednictvím řetězce mezinárodních záruk poměrně snadný přístup k požadovaným zárukám. Zjednodušení, jichž se prostřednictvím Úmluvy TIR docílilo, jsou v souladu s revidovanou lisabonskou strategií.Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadůKonzultace zúčastněných stranMetody konzultací, hlavní cílová odvětví


text: a obecný profil respondentůNávrh byl konzultován s Mezinárodní unií silniční dopravy, všemi záručními sdruženími a celními orgány smluvních stran Úmluvy TIR. Konzultace se konaly rovněž v rámci zasedání pracovní skupiny pro celní otázky ovlivňující přepravu a správního výboru Úmluvy TIR.Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahuKladné stanovisko.Sběr a využití výsledků odborných konzultacíNebylo třeba využít externích odborných konzultací.Posouzení dopadůAby se posílilo zajištění systému TIR a předešlo zavádění dodatečných kontrolních opatření, jako jsou doprovody nebo složení finanční kauce či záruky, měla by být částka záruky na karnet TIR zvýšena.Ve Společenství se doporučovaná výše 60 000 EUR již určitý čas uplatňuje a navržená změna navíc uvede předpisy Společenství v soulad s Úmluvou TIR.Přijetím této změny budou finanční zájmy celních orgánů plně zajištěny a využívání nákladných celních doprovodů se pravděpodobně sníží.Právní stránka návrhuTento návrh mění vysvětlivku k čl. 8 odst. 3 Úmluvy TIR.Právní základČlánek 133 a čl. 300 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství.Zásada subsidiarityNávrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.Zásada proporcionalityNávrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů:Provádí se jím změna mezinárodní dohody, jež se sama o sobě řídí zásadou proporcionality.Návrh se týká vysvětlivky. Cílem návrhu je změna doporučované výše záruky na karnet TIR z 50 000 USD na 60 000 EUR.Volba nástrojůNavrhované nástroje: rozhodnutí.Jiné prostředky by nebyly přiměřené z těchto důvodů:Mezinárodní dohody a změny těchto dohod se do právního řádu Společenství obvykle zavádějí formou rozhodnutí.Rozpočtové důsledkyNávrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství.2008/0236 (ACC)NávrhROZHODNUTÍ RADYo postoji, který má Společenství zaujmout k návrhu na změnu Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR (Úmluvy TIR z roku 1975)RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,vzhledem k těmto důvodům:(1) Celní úmluva o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR (Úmluva TIR) ze dne 14. listopadu 1975 byla jménem Společenství schválena nařízením Rady (EHS) č. 2112/78 ze dne 25. července 1978[1] a vstoupila ve Společenství v platnost dne 20. června 1983[2].(2) Některé smluvní strany Úmluvy TIR se vyjádřily ke stávající doporučené výši záruky pro přepravu v režimu TIR. Podle jejich názoru současné směnné kurzy a ceny neodpovídají kurzům a cenám platným v roce 1975, a je tedy nutné zavádět dodatečná kontrolní opatření, např. celní doprovod nebo finanční zajištění. Aby se nemusela zavádět taková dodatečná opatření a předešlo se problémům, byla navržena změna vysvětlivky 0.8.3.(3) Správní výbor Úmluvy TIR v říjnu 2008 rozhodl, že v zájmu zajištění finančních zájmů celních orgánů účastnících se systému TIR je třeba změnit vysvětlivku 0.8.3 a částku 50 000 USD nahradit částkou 60 000 EUR.(4) K pozměňovacímu návrhu by mělo být vydáno stanovisko Společenství,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:Článek 1Stanovisko Společenství v rámci správního výboru podpoří připojený pozměňovací návrh.Článek 2Toto rozhodnutí je určeno členským státům.V Bruselu dneZa Radupředseda/předsedkyněPŘÍLOHAVysvětlivka 0.8.3 se mění takto:Částka „$ 50 000“ se nahrazuje částkou „60 000 EUR“.[1] Úř. věst. L 252, 14.9.1978.[2] Úř. věst. L 31, 2.2.1983, s. 13.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 20.9.2019
 COM(2019) 432 final
 2019/0204(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro přidružení zřízeném Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, pokud jde o výměnu informací s Marokem s cílem posoudit dopad dohody ve formě výměny dopisů, kterou se uvedená dohoda mění
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru pro přidružení zřízeném Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé
 1
 s výhledem zamýšleného přijetí rozhodnutí o výměně informací s Marokem s cílem posoudit dopad dohody ve formě výměny dopisů ze dne 25. října 2018, kterou se uvedená dohoda mění
 2
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Dohoda o přidružení EU-Maroko
 Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (dále jen „dohoda o přidružení“) vytvořila zónu volného obchodu mezi Evropskou unií a Marokem na základě vzájemné liberalizace cel v odvětví průmyslu, zemědělství a produktů rybolovu. Vytváří zónu volného obchodu, která Maroku zaručuje velmi rozsáhlý preferenční přístup na trh EU. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. března 2000.
 Rada svým rozhodnutím (EU) 2019/217 ze dne 28. ledna 2019
 3
 schválila uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé se záměrem rozšířit celní preference stanovené dohodou o přidružení na produkty pocházející ze Západní Sahary.
 2.2.Výbor pro přidružení EU-Maroko
 Výbor pro přidružení EU-Maroko je orgán zřízený dohodou o přidružení a je odpovědný za její provádění. Má rovněž pravomoc přijímat rozhodnutí k provedení dohody. Výbor pro přidružení přijímá svá rozhodnutí na základě dohody obou stran. Pokud se tak obě strany dohodnou, lze mezi zasedáními přijímat rozhodnutí písemným postupem.
 2.3.Zamýšlený akt Výboru pro přidružení EU-Maroko
 Výbor pro přidružení EU-Maroko přijme rozhodnutí o postupech posuzování dopadu dohody schválené Radou dne 28. ledna 2019, zvláště na udržitelný rozvoj, zejména pokud jde o výhody pro dotčené obyvatelstvo a využívání přírodních zdrojů Západní Sahary („zamýšlený akt“). K přijetí dojde nejpozději do dvou měsíců od vstupu této dohody v platnost.
 Účelem zamýšleného aktu je stanovit postupy výměny informací mezi stranami s cílem umožnit posouzení dopadu rozšíření celních preferencí stanovených v dohodě o přidružení na produkty ze Západní Sahary.
 Zamýšlený akt bude pro smluvní strany závazný v souladu s čl. 83 odst. 2 dohody, jenž stanoví: „Rozhodnutí jsou přijímána vzájemnou dohodou mezi stranami, pro které jsou závazná a které přijmou opatření potřebná k jejich provádění.“
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Od vstupu dohody o přidružení v platnost byly obchodní preference stanovené v této dohodě na produkty pocházející ze Západní Sahary, která je nesamosprávným územím, de facto uplatňovány. V rozsudku ze dne 21. prosince 2016 ve věci C-104/16


text:
P
 4
 Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že dohoda o přidružení uzavřená mezi Unií a Marokem se nevztahuje na Západní Saharu.
 Praxe spočívající ve faktickém uplatňování obchodních preferencí stanovených v dohodě o přidružení a jejích protokolech na produkty pocházející ze Západní Sahary tedy již nemohla pokračovat. Dvoustranné dohody mezi Evropskou unií a Marokem však mohou být za určitých podmínek rozšířeny na Západní Saharu za předpokladu, že existuje odpovídající právní základ.
 Dne 29. května 2017 zmocnila Rada Komisi, aby zahájila jednání s cílem zajistit právní základ pro udělení preferencí produktům pocházejícím ze Západní Sahary a přijala směrnice pro vyjednávání. V roce 2017 proběhla dvě kola jednání. Návrh dohody parafovali hlavní vyjednavači dne 31. ledna 2018. Strany dohodu podepsaly dne 25. října 2018. Dne 28. ledna 2019 Rada po obdržení souhlasu Evropského parlamentu přijala rozhodnutí o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, a poskytla tak právní základ pro přiznání týchž celních preferencí na produkty ze Západní Sahary jako na produkty z Maroka.
 Změna příslušných protokolů dohody o přidružení rovněž umožňuje založit udělení celních preferencí Unie na posouzení přínosu pro místní obyvatelstvo a dodržování lidských práv.
 Jak Rada požadovala ve směrnicích pro jednání přijatých dne 29. května 2017, útvary Komise posoudily potenciální dopad dohody na udržitelný rozvoj, zejména pokud jde o výhody pro dotčené obyvatelstvo a využívání přírodních zdrojů Západní Sahary (dále jen „dotčená území“). Toto posouzení se týká zejména obchodních toků ze Západní Sahary, a to především produktů rybolovu, zemědělských produktů a fosfátů. Opírá se o analýzu dostupných údajů z minulosti, ale i o výhled do budoucna. Z posouzení vyplývá, že přiznání celních preferencí zakotvených v dohodě o přidružení mezi EU a Marokem mělo na dotčené obyvatelstvo pozitivní dopad, přičemž v budoucnosti by měl být tento účinek zachován či případně posílen. Posouzení dopadu je uvedeno ve zprávě vypracované útvary Komise společně s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 11. června 2018
 5
 o přínosech pro obyvatelstvo Západní Sahary a o konzultacích s tímto obyvatelstvem o rozšíření celních preferencí na produkty pocházející ze Západní Sahary.
 Aby bylo možné monitorovat dopady dohody na dotčené obyvatelstvo a na využívání přírodních zdrojů na příslušném území, je v dohodě výslovně zakotven odpovídající rámec a postup, který stranám umožní na základě pravidelné výměny informací vyhodnocovat dopady dohody během jejího provádění. Evropská unie a Maroko se dohodly na vzájemné výměně informací, která proběhne nejméně jednou ročně v rámci Výboru pro přidružení, zřízeného dohodou o přidružení mezi EU a Marokem. Předmětem tohoto návrhu je právě stanovit zvláštní postupy pro toto posuzování stanovené v dohodě, aby je mohl schválit Výbor pro přidružení.
 Předmět výměny informací odpovídá předmětu výše uvedené zprávy útvarů Komise a ESVČ.
 Pokud jde o dopad na hospodářství daného území, informace, které jsou dosud k dispozici, se týkají zejména zemědělství a rybolovu, ale preference se vztahují na všechny produkty; údaje, které se


text:
mají vyměňovat, se proto mohou vyvíjet s ohledem na vývoj činnosti v Západní Sahaře. Výměna se navíc nezaměřuje výhradně na ekonomické aspekty (přínosy v užším smyslu), ale musí umožnit širší posouzení, včetně aspektů, jako je udržitelný rozvoj a dopad na využívání přírodních zdrojů.
 Kromě výměny informací stanovené v dohodě se Maroko dohodlo na zavedení mechanismu pro shromažďování statistických údajů o vývozu produktů pocházejících ze Západní Sahary do EU, jež budou každý měsíc zpřístupněny Komisi a celním orgánům členských států.
 V neposlední řadě slovo „vzájemně“ uvedené v dohodě ze dne 25. října 2018 zdůrazňuje, že výměna není jednostranná. Maroko proto bude moci na základě stávajících informačních systémů požádat Evropskou unii o informace týkající se produkce kategorií zvláštních produktů, jež jsou pro Maroko zajímavé, a obchodování s nimi.
 Tento návrh je v souladu se současnou obchodní politikou. Návrh je také v souladu s obecnými cíli evropské politiky sousedství a s celkovou politikou Unie vůči Maroku, jejímž cílem je posílit privilegované partnerství s touto zemí, aniž by předjímal výsledek jednání Organizace spojených národů o Západní Sahaře.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které má jménem Unie zaujmout orgán zřízený dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jímž se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 6
 .
 4.1.2.Použití na stávající případ
 Výbor pro přidružení EU-Maroko je orgán zřízený dohodou, v tomto případě Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé.
 Akt, který má Výbor pro přidružení přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 83 dohody.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v jehož souvislosti je postoj jménem Unie zaujat. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel nebo složka.
 4.2.2.Použití na stávající případ
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.
 Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 3 a 4 první pododstavec SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.ZVEŘEJNĚNÍ ZAMÝŠLENÉHO AKTU
 Vzhledem k tomu, že rozhodnutí Výboru pro přidružení doplní jeho jednací řád, je namístě tento


text:
akt po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 2019/0204 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro přidružení zřízeném Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, pokud jde o výměnu informací s Marokem s cílem posoudit dopad dohody ve formě výměny dopisů, kterou se uvedená dohoda mění
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 3 a 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé („dohoda o přidružení“) byla jménem Unie uzavřena rozhodnutím Rady a Komise 2000/204/ES, ESUO
 7
 ze dne 24. ledna 2000 a vstoupila v platnost dne 1. března 2000.
 (2)Rada svým rozhodnutím (EU) 2019/217 ze dne 28. ledna 2019 schválila uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k dohodě o přidružení („změna protokolů č. 1 a č. 4“)
 8
 se záměrem rozšířit celní preference stanovené dohodou o přidružení na produkty pocházející ze Západní Sahary.
 (3)V souladu s článkem 81 dohody o přidružení se zřizuje Výbor pro přidružení, který odpovídá za správu dohody. Podle článku 83 dohody má Výbor pro přidružení pravomoc přijímat rozhodnutí k provedení dohody v těch oblastech, ve kterých mu Rada přidružení svěřila své pravomoci.
 (4)Výbor pro přidružení do dvou měsíců po vstupu změny protokolů č. 1 a č. 4 v platnost přijme rozhodnutí o postupech posuzování dopadu dohody, zvláště na udržitelný rozvoj, zejména pokud jde o výhody pro dotčené obyvatelstvo a využívání přírodních zdrojů Západní Sahary („dotčená území“).
 (5)Je vhodné stanovit postoj, který se má ve Výboru pro přidružení jménem Unie zaujmout, neboť zamýšlené rozhodnutí bude pro Unii závazné.
 (6)Aby bylo možné monitorovat dopady dohody na dotčené obyvatelstvo a na využívání přírodních zdrojů na dotčených územích, je v dohodě výslovně zakotven odpovídající rámec a postup, který stranám umožní na základě pravidelné výměny informací posuzovat dopady dohody během jejího provádění. Evropská unie a Maroko se dohodly na vzájemné výměně informací, která proběhne nejméně jednou ročně v rámci Výboru pro přidružení, zřízeného dohodou o přidružení mezi EU a Marokem. Je proto vhodné stanovit zvláštní postupy pro toto posuzování, aby je mohl Výbor pro přidružení schválit.
 (7)Předmět výměny informací odpovídá předmětu zprávy vypracované útvary Komise společně s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 11. června 2018 o přínosech pro obyvatelstvo Západní Sahary a o konzultacích s tímto obyvatelstvem o rozšíření celních preferencí na produkty pocházející ze Západní Sahary
 9
 .
 (8)Pokud jde o dopad na hospodářství daného území, informace, které jsou dosud k dispozici, se týkají zejména zemědělství a rybolovu, ale preference se vztahují na všechny produkty; údaje, které se mají vyměňovat, se proto mohou vyvíjet s ohledem na vývoj činnosti v Západní Sahaře. Výměna se


text:
navíc nezaměřuje výhradně na ekonomické aspekty (přínosy v užším smyslu), ale musí umožnit širší posouzení, včetně aspektů, jako je udržitelný rozvoj a dopad na využívání přírodních zdrojů.
 (9)Maroko se rovněž dohodlo na zavedení odděleného mechanismu pro shromažďování statistických údajů o vývozu produktů pocházejících ze Západní Sahary do EU, jež budou každý měsíc zpřístupněny Komisi a celním orgánům členských států.
 (10)Maroko bude moci na základě stávajících informačních systémů požádat Evropskou unii o informace týkající se produkce kategorií zvláštních produktů, jež jsou pro Maroko zajímavé, a obchodování s nimi,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být jménem Unie zaujat na zasedání Výboru pro přidružení EU-Maroko zřízeném podle článku 81 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, vychází z návrhu rozhodnutí uvedeného Výboru pro přidružení připojeného k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům a Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L 70, 18.3.2000, s. 2.
 (2)
 Úř. věst. L 34, 6.2.2019, s. 4.
 (3)
 Úř. věst. L 34, 6.2.2019, s. 1.
 (4)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 21. prosince 2016, Rada v. Fronta Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.
 (5)
 Pracovní dokument útvarů Komise (SWD (2018) 346 final) přiložený k návrhu rozhodnutí Rady o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé (COM (2018) 481 final).
 (6)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada (OIV), Věc C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (7)
 Úř. věst. L 70, 18.3.2000, s. 1.
 (8)
 Úř. věst. L 34, 6.2.2019, s. 4.
 (9)
 SWD (2018) 346 final.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 20.9.2019
 COM(2019) 432 final
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru pro přidružení zřízeném Evropsko-středomořskou dohodou zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé, pokud jde o výměnu informací s Marokem s cílem posoudit dopad dohody ve formě výměny dopisů, kterou se uvedená dohoda mění
 NÁVRH
 ROZHODNUTÍ VÝBORU PRO PŘIDRUŽENÍ EU–MAROKO č. ../.....
 ze dne...
 o výměně informací mezi Evropskou unií a Marockým královstvím za účelem posouzení dopadu dohody ve formě výměny dopisů ze dne 25. října 2018
 VÝBOR PRO PŘIDRUŽENÍ EU-MAROKO,
 s ohledem na Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé ze dne 25. října 2018,
 s ohledem na Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé ze dne 26. února 1996, a zejména na článek 83 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a


text:
Marockým královstvím o změně protokolů č. 1 a č. 4 k Evropsko-středomořské dohodě přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé vstoupila v platnost dne 19. července 2019.
 (2)Na základě této dohody se na produkty pocházející ze Západní Sahary (nyní označované jako „dotčená území“), které podléhají kontrole celních orgánů Marockého království, uplatňují stejné obchodní preference, které Evropská unie přiznává produktům, na něž se vztahuje dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Marockým královstvím.
 (3)V duchu partnerství a s cílem umožnit stranám posoudit dopad dohody zvláště na udržitelný rozvoj, zejména pokud jde o výhody pro dotčené obyvatelstvo a využívání přírodních zdrojů na dotčených územích, se Evropská unie a Marocké království dohodly na výměně informací ve Výboru pro přidružení, která proběhne nejméně jednou ročně.
 (4)Zvláštní postupy pro toto posuzování přijme Výbor pro přidružení nejpozději dva měsíce po vstupu dohody v platnost,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.
 Aby mohly smluvní strany posoudit dopad dohody během jejího používání z hlediska udržitelného rozvoje, dohodly se Evropská unie a Marocké království takto:
 –
 Evropská unie a Maroko si vyměňují údaje, které jsou považovány za významné v hlavních odvětvích dotčených činností, jakož i statistické, hospodářské, sociální a environmentální informace, zejména o výhodách dohody pro dotčené obyvatelstvo a využívání přírodních zdrojů na dotčených územích. Seznam relevantních informací je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
 –
 Tato výměna bude probíhat na základě písemného sdělení předem zaslaného nejpozději dva měsíce před zasedáním Výboru pro přidružení, na základě sdělení se mohou objevit žádosti o vysvětlení a doplňující otázky vyplývající z témat nastolených tímto rozhodnutím, jež je třeba zaslat nejpozději jeden měsíc před zasedáním.
 2.
 Strany se rovněž dohodly v duchu partnerství a s cílem umožnit jim posoudit dopad dohody, že Maroko může na základě stávajících informačních systémů požádat Evropskou unii o informace týkající se produkce kategorií zvláštních produktů, jež jsou pro Maroko zajímavé, a obchodování s nimi. Evropská unie a Marocké království se dohodly takto:
 –
 Maroko svou žádost Evropské unii zašle písemně tři měsíce před zasedáním Výboru pro přidružení.
 –
 Výměna bude probíhat na základě písemného sdělení, jež Evropská unie zašle předem nejpozději dva měsíce před zasedáním Výboru pro přidružení, na základě sdělení se mohou objevit žádosti o vysvětlení a doplňující otázky, jež je třeba zaslat nejpozději jeden měsíc před zasedáním.
 3.
 Strany si budou vyměňovat své závěry v rámci Výboru pro přidružení, a to do (xx) každého roku.
 4.
 Zápis včetně závěrů Výboru pro přidružení schvalují strany do jednoho měsíce od zasedání.
 Článek 2
 Příloha tvoří nedílnou součást tohoto rozhodnutí.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí Výborem pro přidružení.
 V [Rabatu] [Bruselu] dne [x/x/] 2019
 Za Výbor pro přidružení EU-Maroko
 PŘÍLOHA
 Informace relevantní pro výměnu informací podle dohody
 Na základě vyměňovaných informací musí být možné aktualizovat zprávu vypracovanou útvary Komise společně s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ) ze dne 11. června 2018
 1
 , z níž jsou patrné přínosy rozšíření celních preferencí na produkty pocházející z dotčených území pro dotčené obyvatelstvo. Výměna informací tak musí zahrnovat


text:
podrobné informace umožňující posoudit dopad dohody během jejího provádění, včetně obecných informací o dotčených územích a dotčeném obyvatelstvu. Tyto informace jsou určeny výhradně pro posouzení a přípravu aktualizací uvedené zprávy Komisí a ESVČ. Orientačně se jedná o tyto relevantní informace:
 1.Obecné informace
 Sociální statistické informace týkající se dotčených území, jejichž produkty podléhají kontrole celních orgánů Marockého království, např. počet obyvatel (pokud možno podle věku a pohlaví), zaměstnanost (absolutní počet, počet závisející na vývozu a na vývozu do Evropské unie), úroveň mezd, index lidského rozvoje, vzdělávání (např. počet zařízení, míst, žáků, školní docházka), zdraví (např. počet nemocnic, lůžek a lékařů), základní služby (např. přístup k pitné vodě a elektřině), míra chudoby, doprava.
 Ekonomické statistické informace týkající se daného území, tj. např. roční míra růstu HDP a HDP na obyvatele, důležitá odvětví, objem produkce, procentní podíl vývozu a vývozu do Evropské unie.
 Statistické informace o životním prostředí týkající se daného území, např. využívání přírodních zdrojů a zejména vody, nakládání s odpady (zemědělství, těžba), udržitelné řízení rybích populací, znečištění.
 2.Údaje týkající se hlavních odvětví vývozu
 Zejména u odvětví zemědělství a rybolovu, jakož i jiných odvětví, v jejichž případě probíhá vývoz z příslušných území do Evropské unie, údaje týkající se např.
 - produkce podle druhu produktu (např. rajčata, melouny atd. a podle druhu v případě rybolovu),
 -obdělávaných ploch (zavlažovaných i ve sklenících) a sklizených objemů,
 -objemu a hodnoty vývozu do Evropské unie (a případně jiných míst určení),
 -zpracovatelských zařízení podle odvětví a činností v nich vykonávaných,
 -pracovních míst (na dobu určitou nebo neurčitou) vytvořených přímo i nepřímo (doprava, dodavatelé, skladování...) těmito činnostmi a v těchto zařízeních
 -nebo opatření zavedených v zájmu udržitelného řízení zdrojů, včetně vody (průměrné využívání vody a jejích zdrojů).
 3.Probíhající projekty
 Probíhající projekty, které mají značný dopad na rozvoj dotčených území, včetně udržitelného rozvoje (energie z obnovitelných zdrojů, řádné hospodaření s přírodními zdroji) daného území.
 4.Další relevantní informace
 Veškeré informace umožňující posoudit činnosti místních hospodářských subjektů, na něž se vztahuje dohoda, např. v oblasti sociální odpovědnosti podniků („corporate social responsibility“).
 Jak je uvedeno v korespondenci mezi Komisí a velvyslanectvím Marockého království ze dne 6. prosince 2018, zavede Maroko mechanismus pro shromažďování informací o vývozech, na něž se vztahuje dohoda o přidružení ve znění výměny dopisů, který bude poskytovat systematické a pravidelné informace a každý měsíc zpřístupňovat přesné údaje umožňující Evropské unii a příslušným orgánům jejích členských států disponovat transparentními a spolehlivými informacemi o původu těchto vývozů do Unie podle regionu.
 5.Informace poskytnuté Evropskou unií
 Informace o obchodu se zvláštními produkty vyváženými do Maroka podle druhu produktu, objemu a hodnoty, a pokud jsou údaje k dispozici, o jejich produkci.
 (1)
 „Zpráva o přínosech pro obyvatelstvo Západní Sahary a o konzultacích s tímto obyvatelstvem o rozšíření celních preferencí na produkty pocházející ze Západní Sahary“ zveřejněná dne 11. června 2018, SWD (2018) 346 final.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 30.8.2019
 COM(2019) 377 final
 2019/0173(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření protokolu o provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov o partnerství v odvětví rybolovu jménem Evropské unie
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Dohoda mezi Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov a Evropským společenstvím o partnerství v odvětví rybolovu
 1
 (dále jen „dohoda“) vstoupila v platnost dne 29. srpna 2011
 2
 a od té doby se automaticky obnovuje. Poslední protokol k této dohodě vstoupil v platnost dne 23. května 2014 a jeho platnost skončila dne 22. května 2018.
 Na základě příslušných směrnic pro jednání
 3
 vedla Komise jednání s vládou Demokratické republiky Svatý Tomáš a Princův ostrov (dále jen „Svatý Tomáš a Princův ostrov“) s cílem uzavřít nový protokol k dohodě. Po těchto jednáních byl dne 17. dubna 2019 parafován nový protokol. Protokol se vztahuje na období pěti let od data jeho prozatímního provádění, tj. od data jeho podpisu, jak je uvedeno v jeho článku 15.
 Cílem návrhu je povolit uzavření protokolu.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 V souladu s prioritami reformy rybářské politiky
 4
 stanoví nový protokol rybolovná práva pro plavidla Unie ve vodách Svatého Tomáše a Princova ostrova na základě nejlepších dostupných vědeckých doporučení a na základě doporučení Mezinárodní komise pro ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT). Tento nový protokol zohledňuje výsledky hodnocení posledního protokolu (2014–2018) a do budoucnosti zaměřeného posouzení vhodnosti uzavření nového protokolu. Obě byla provedena externími odborníky. Protokol Evropské unii a Svatému Tomáši a Princovu ostrovu rovněž umožní v zájmu obou stran užší spolupráci při podpoře odpovědného využívání rybolovných zdrojů ve vodách Svatého Tomáše a Princova ostrova a v rámci úsilí Svatého Tomáše a Princova ostrova o rozvoj jeho odvětví rybolovu.
 Protokol stanoví rybolovná práva v těchto kategoriích:
 — 28 mrazírenských plavidel lovících tuňáky vlečnou sítí,
 — 6 plavidel pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Jednání o novém protokolu k dohodě o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu se Svatým Tomášem a Princovým ostrovem je v souladu s vnější činností Unie vůči africkým, karibským a tichomořským zemím (AKT) a zohledňuje zejména cíle Unie v oblasti dodržování demokratických zásad a lidských práv.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Právním základem je Smlouva o fungování Evropské unie, v jejímž čl. 43 odst. 2 je upravena společná rybářská politika, v čl. 218 odst. 6 písm. a) bodě v) je stanovena příslušná etapa postupu uzavírání dohod mezi Unií a třetími zeměmi a v čl. 218 odst. 7 jsou uvedena ustanovení týkající se schvalování změn protokolu.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Návrh spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.
 •Proporcionalita
 Návrh je přiměřený cíli vytvořit rámec správy v právní, environmentální, hospodářské a sociální oblasti pro rybolovné činnosti prováděné plavidly Unie ve vodách třetích zemí, který je zakotven v článku 31 nařízení, kterým se zřizuje společná rybářská politika. Návrh je v souladu s uvedenými ustanoveními a rovněž s ustanoveními o finanční pomoci třetím zemím, která jsou uvedena v článku


text:
32 téhož nařízení.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů
 V roce 2017 provedla Komise hodnocení ex post stávajícího protokolu k dohodě o partnerství v odvětví rybolovu se Svatým Tomášem a Princovým ostrovem, jakož i hodnocení ex ante týkající se případného obnovení protokolu. Závěry těchto hodnocení jsou uvedeny v samostatném pracovním dokumentu
 5
 .
 Hodnocení dospělo k závěru, že odvětví lovu tuňáka v Unii má silný zájem o rybolov na Svatém Tomáši a Princově ostrově a že obnovení protokolu by pomohlo posílit sledování, kontrolu a dohled a zlepšilo by řízení rybolovu v tomto regionu. Význam zamýšleného nového protokolu, a to jak pro unijní odvětví lovu tuňáka, tak pro předmětnou partnerskou zemi, ještě posiluje skutečnost, že se jedná o důležitou výlučnou ekonomickou zónu v Guinejském zálivu.
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 V rámci hodnocení byly konzultovány členské státy, zástupci odvětví, mezinárodní organizace občanské společnosti, jakož i správa rybolovu a občanská společnost Svatého Tomáše a Princova ostrova. Konzultace se konaly také v rámci poradního sboru pro dálkový rybolov.
 •Sběr a využití výsledků odborných konzultací
 Komise zadala vypracování hodnocení ex post a ex ante nezávislému konzultantovi v souladu s ustanoveními čl. 31 odst. 10 nařízení, kterým se zřizuje společná rybářská politika.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Roční finanční příspěvek Evropské unie činí 840 000 EUR na základě:
 a) referenčního množství 8 000 tun za rok, k němuž byla stanovena částka spojená s přístupem ve výši 400 000 EUR ročně po celou dobu platnosti protokolu;
 b) podpory na rozvoj odvětvové politiky rybolovu Svatého Tomáše a Princova ostrova ve výši 440 000 EUR ročně po celou dobu platnosti protokolu. Tato podpora po celou dobu platnosti protokolu splňuje cíle vnitrostátní politiky v oblasti udržitelného řízení rybolovných zdrojů v kontinentálních či mořských lovištích Svatého Tomáše a Princova ostrova.
 Roční částka na prostředky pro závazky a na platby se stanoví v rámci ročního rozpočtového procesu, včetně položky rezervy pro protokoly, které na začátku roku ještě nebyly v platnosti
 6
 .
 5.DALŠÍ PRVKY
 •Plány provádění a způsoby sledování, hodnocení a podávání zpráv
 Způsoby sledování jsou stanoveny v protokolu.
 Tento postup je zahájen souběžně s postupy týkajícími se rozhodnutí Rady o podpisu protokolu k dohodě o partnerství v odvětví rybolovu mezi Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov a Evropským společenstvím jménem Unie.
 2019/0173 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o uzavření protokolu o provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov o partnerství v odvětví rybolovu jménem Evropské unie
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) a čl. 128 odst. 7 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na souhlas Evropského parlamentu
 7
 ,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V souladu s rozhodnutím Rady 2019/.../EU
 8
 byl dne [vložte datum podpisu] podepsán protokol o provádění dohody mezi Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov a Evropským společenstvím o partnerství v odvětví rybolovu (dále jen „protokol“)


text:
s výhradou jeho pozdějšího uzavření.
 (2)Cílem tohoto protokolu je umožnit Evropské unii a Svatému Tomáši a Princovu ostrovu užší spolupráci při podpoře politiky udržitelného rybolovu a odpovědného využívání rybolovných zdrojů ve vodách Svatého Tomáše a Princova ostrova a podpořit úsilí Svatého Tomáše a Princova ostrova o rozvoj jeho odvětví rybolovu.
 (3)Tento protokol by měl být schválen jménem Evropské unie.
 (4)Článkem 9 dohody se zřizuje smíšený výbor pověřený prováděním dohody Tento smíšený výbor rovněž může v souladu s uvedeným článkem, s článkem 6 a s čl. 7 odst. 2 protokolu přijímat některé změny protokolu. K usnadnění přijímání těchto změn je třeba zmocnit Komisi k jejich schvalování jménem Unie na základě zjednodušeného postupu s výhradou zvláštních hmotněprávních a formálních podmínek.
 (5)Postoj Unie k plánovaným změnám protokolu by měla stanovit Rada. Navrhované změny by měly být schváleny s výjimkou případů, kdy s tím nesouhlasí blokační menšina členských států podle čl. 16 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii.
 (6)Postoj, který má Unie zaujmout ve smíšeném výboru v souvislosti s jinými záležitostmi, by měl být stanoven v souladu se Smlouvami a zavedenými postupy,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Protokol, kterým se provádí dohoda mezi Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov a Evropským společenstvím o partnerství v odvětví rybolovu (dále jen „protokol“), se schvaluje jménem Unie.
 Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí jako příloha I.
 Článek 2
 Komise je v souladu s ustanoveními a podmínkami uvedenými v příloze II tohoto rozhodnutí zmocněna, aby jménem Unie schvalovala změny protokolu, které budou přijaty smíšeným výborem zřízeným podle článku 9 dohody mezi Evropským společenstvím a Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov o partnerství v odvětví rybolovu.
 Článek 3
 Předseda Rady jmenuje osobu nebo osoby zmocněné učinit jménem Evropské unie oznámení v souladu s článkem 16 protokolu, vyjadřující souhlas Evropské unie s tím, aby byla tímto protokolem vázána.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L 205, 7.8.2007, s. 36.
 (2)
 Úř. věst. L 31, 31.1.2013, s. 1.
 (3)
 Přijatých během zasedání Rady ve složení pro dopravu, telekomunikace a energetiku dne 18. prosince 2017.
 (4)
 Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 22.
 (5)
 SWD(2017) 434 final ze dne 1. prosince 2017.
 (6)
 V souladu s interinstitucionální dohodou o spolupráci v rozpočtových záležitostech (2013/C 373/01).
 (7)
 Úř. věst. C , , s. .
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 30.8.2019
 COM(2019) 377 final
 PŘÍLOHY
 návrhu rozhodnutí Rady
 o uzavření protokolu o provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov o partnerství v odvětví rybolovu jménem Evropské unie
 PŘÍLOHA 1
 PROTOKOLU, KTERÝM SE PROVÁDÍ DOHODA MEZI EVROPSKÝM SPOLEČENSTVÍM A DEMOKRATICKOU REPUBLIKOU SVATÝ TOMÁŠ A PRINCŮV OSTROV O PARTNERSTVÍ V ODVĚTVÍ RYBOLOVU
 Článek 1
 Zásady
 1.Cílem tohoto protokolu je provedení dohody mezi Demokratickou republikou Svatý Tomáš a Princův ostrov a Evropským společenstvím o partnerství v odvětví rybolovu. Tento protokol obsahuje přílohu a dodatky, které jsou jeho nedílnou součástí.
 2.Obě strany se zavazují, že budou podporovat zodpovědný rybolov