text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.3.2018
 COM(2018) 122 final
 2018/0056(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 99. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace v souvislosti s plánovaným přijetím změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS, schválením příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a přijetím změn Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek, 2010
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být jménem Unie zaujat na 99. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace v souvislosti s plánovaným přijetím změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek, 2010 (předpis FTP 2010).
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Úmluva o Mezinárodní námořní organizaci (IMO)
 Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci (IMO) se zřizuje Mezinárodní námořní organizace (IMO), jejímž cílem je poskytnout fórum pro spolupráci mezi vládami v oblasti vládní regulace a postupů týkajících se nejrůznějších technických záležitostí, jež ovlivňují námořní dopravu využívanou v mezinárodním obchodě; dalším cílem je podpořit všeobecné přijetí nejvyšší možné normy v oblasti námořní bezpečnosti, efektivnosti plavby, prevence a kontroly znečištění moří z lodí za současné podpory rovnosti podmínek a řešit související správní a právní záležitosti.
 Úmluva vstoupila v platnost dne 17. března 1958.
 Stranami úmluvy jsou všechny členské státy EU.
 Všechny členské státy jsou stranami Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (dále jen „úmluva SOLAS“), 1974, jež vstoupila v platnost dne 25. května 1980. Unie není stranou úmluvy SOLAS.
 2.2.Mezinárodní námořní organizace
 Mezinárodní námořní organizace (IMO) je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy a prevenci znečišťování z lodí. Jedná se o orgán, který na celosvětové úrovni stanoví normy pro bezpečnost, zabezpečení a environmentální profil mezinárodní lodní dopravy. Jeho hlavním úkolem je vytvořit regulační rámec pro odvětví námořní dopravy, jenž bude spravedlivý, efektivní, všeobecně přijímaný a obecně uplatňovaný.
 Členství v organizaci je otevřeno všem státům a členy IMO jsou všechny členské státy EU. Evropská komise má v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) status pozorovatele od roku 1974 na základě dohody o spolupráci mezi Mezivládní námořní konzultační organizací (IMCO)
 1
 a Komisí Evropských společenství v záležitostech společného zájmu stran.
 Výbor pro námořní bezpečnost IMO se skládá ze všech členů IMO a schází se nejméně jednou ročně. Zkoumá všechny otázky spadající do působnosti organizace, jako jsou plavební pomůcky, konstrukce a vybavení plavidel, obsazení posádkou z bezpečnostního hlediska, pravidla pro předcházení srážkám, zacházení s nebezpečným nákladem, námořní bezpečnostní postupy a požadavky, hydrografické informace, lodní deníky a navigační záznamy, vyšetřování námořních nehod, záchrana a vyprošťování a jakékoli další otázky, které se přímo týkají námořní bezpečnosti.
 Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijme veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených mu úmluvou IMO, shromážděním IMO či radou IMO, nebo úkolů, které mu mohou být svěřeny v rámci výše uvedené oblasti působnosti nebo podle jiných mezinárodních nástrojů a jež IMO akceptuje. Rozhodnutí Výboru pro


text:
námořní bezpečnost a jeho pomocných orgánů se přijímají většinou členů.
 2.3.Zamýšlenýný akt Výboru pro námořní bezpečnost IMO
 Výbor pro námořní bezpečnost přijme na svém 99. zasedání konaném ve dnech 16. až 25. května 2018 změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek, 2010 (předpis FTP 2010).
 Účelem zamýšlených změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS je rozšířit požadavek pravidla II-1/8-1.3 úmluvy SOLAS týkající se počítačové podpory stability pro kapitána v případě zaplavení na stávající osobní lodě.
 Účelem zamýšlené změny předpisu FTP 2010 je odstranit rozlišení v požadavcích na požární bezpečnost v předpisu mezi loděmi s méně než 36 cestujícími a loděmi s více než 36 cestujícími s cílem vyjasnit uplatňování požadavků pro zatěžované podlahové krytiny uvedené v příloze 3, tabulce 1 předpisu FTP 2010 na osobní lodě, aby se požadavky vztahovaly rovněž na osobní lodě s méně než 36 cestujícími.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 3.1.Změny pravidel II-1/1 a II-1/8–1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů pro počítačovou podporu stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí
 Během 94. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 94), které se konalo v Londýně ve dnech 17.–21. listopadu 2014, Bahamy et al úspěšné podaly žádost o nové výstupy (MSC 94/6/1) týkající se změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS.
 Následně bylo na třetím zasedání podvýboru IMO pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 3), které se konalo v Londýně ve dnech 18.–22. ledna 2016, konstatováno, že pracovní skupina pro dělení lodi na úseky a stabilitu v narušeném stavu mohla pouze stručně projednat návrh na rozšíření požadavku pravidla II-1/8-1.3 úmluvy SOLAS týkajícího se počítačové podpory stability pro kapitána v případě zaplavení na stávající osobní lodě, jež se týká podpory kapitána pravidelně aktualizovanými informacemi o zbytkové stabilitě v narušeném stavu po nehodě způsobené zaplavením.
 Zatímco bylo v rámci pracovní skupiny pro dělení lodi na úseky a stabilitu v narušeném stavu uvedeno, že navrhované změny pravidla II-1/8-1.3 úmluvy SOLAS jsou dostatečné k tomu, aby mohly být považovány za připravené k dokončení na 4. zasedání podvýboru IMO pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 4), bylo na zasedání SDC 3 rovněž konstatováno, že je třeba dále přezkoumat provádění revidovaného návrhu Pokynů k provozním informacím pro kapitány osobních lodí za účelem bezpečného návratu do přístavu vlastním pohonem nebo vlečením (MSC.1/Circ.1400) na stávajících osobních lodích a padla výzva, aby na zasedání SDC 4 byly předloženy návrhy.
 Na zasedání SDC 4, jež se konalo v Londýně ve dnech 13.–17. února 2017, se projednávaly způsoby uplatňování pravidla II-1/8-1.3 úmluvy SOLAS u stávajících osobních lodí, bylo schváleno stanovisko, že jakákoli omezení použitelnosti stávajících pokynů, tj. MSC.1/Circ.1400, MSC.1/Circ.1532 a MSC.1/Circ.1229, by měla být řešena vypracováním nových souborů pokynů pro stabilitu počítačů a podporu na pevnině osobním lodím postaveným před 1. lednem 2014.
 Na zasedání SDC 4 byl schválen návrh změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS týkajících se počítačové podpory stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
lodí (SDC (4/16, příloha 2), ale nebylo možné přijmout rozhodnutí o postupu týkajícím se vstupu navrhovaných změn v platnost vzhledem k tomu, že složitost kritérií pro stabilitu počítačů v novém souboru pokynů by měla dopad na datum, od něhož by se nový návrh pravidel pro stávající osobní lodě mohl uplatňovat.
 Na 98. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 98), které se konalo v Londýně ve dnech 7.–16. června 2017, byl schválen návrh změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS za účelem jejich přijetí na 99. zasedání MSC, za podmínky že na 5. zasedání podvýboru IMO pro navrhování a konstrukci lodí (SDC 5) se potvrdí datum, od něhož se bude uplatňovat návrh pravidla II-1/8-1.3 úmluvy SOLAS, a bude dokončen návrh pokynů pro stabilitu počítačů a podporu na pevnině osobním lodím postaveným před 1. lednem 2014. Na 5. zasedání SDC, jež se konalo v Londýně ve dnech 22.–26. ledna 2018, bylo schváleno, že osobní lodě postavené před 1. lednem 2014 budou splňovat pravidlo II-1/8-1.3.1 úmluvy SOLAS, a to nejpozději při první opakované prohlídce po pěti letech ode dne vstupu v platnost. Na zasedání SDC 5 bylo rovněž schváleno, že související pokyny budou předloženy ke schválení na 99. zasedání MSC.
 Změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS jsou uvedeny v příloze 13 dokumentu IMO MSC 98/23/Add.1. V odstavci 10.9 zprávy z 98. zasedání MSC (MSC 98/23) se uvádí, že změny by měly být přijaty na 99. zasedání MSC.
 3.2.Změny předpisu FTP 2010
 Na třetím zasedání podvýboru IMO pro systémy a vybavení lodí (SSE 3), které se konalo v Londýně ve dnech 14.–18. března 2016, se mělo za to, že ustanovení týkající se požadavků pro zatěžované podlahové krytiny uvedené v příloze 3, tabulce 1 předpisu FTP 2010, jež se použijí na osobní lodě přepravující více než 36 cestujících, by se měla vztahovat také na osobní lodě přepravující méně než 36 cestujících. Na zasedání SSE 3 bylo podpořeno stanovisko, že pokyny k požadavkům na zatěžované podlahové krytiny uplatnitelným u osobních lodí přepravujících více než 36 cestujících by se měly vztahovat také na osobní lodě přepravující méně než 36 cestujících. Následně bylo na zasedání SSE 3 dohodnuto pověřit pracovní skupinu pro požární bezpečnost, aby dále tuto otázku zkoumala a podvýboru odpovídajícím způsobem dávala doporučení.
 S ohledem na ustanovení přílohy 3, tabulky 1 předpisu FTP 2010 a vzhledem k stanovisku pracovní skupiny pro požární bezpečnost bylo na zasedání SSE 3 dohodnuto, že příloha 3, tabulka 1 předpisu FTP 2010 by měla být použitelná rovněž na osobní lodě přepravující méně než 36 cestujících a že možným řešením by mohlo být vypuštění věty „přepravující více než 36 cestujících“.
 Toto možné řešení však nebylo oznámeno na 97. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost (MSC 97), které se konalo v Londýně ve dnech 21.–25. listopadu 2016, neboť na zasedání SSE 3 byla záležitost prozkoumána v rámci bodu programu jednání s názvem „Jednotný výklad ustanovení úmluv IMO v oblasti bezpečnosti, zabezpečení a životního prostředí“.
 Na zasedání MSC 98 byly navrhované změny předpisu FTP 2010 projednány a schváleny s tím, že budou přijaty na


text:
zasedání MSC 99.
 Změny předpisu FTP 2010 jsou uvedeny v příloze 25 zprávy z 98. zasedání MSC (MSC 98/23/Add.1). V odstavci 12.47 zprávy z 98. zasedání MSC (MSC 98/23) se uvádí, že změny by měly být přijaty na 99. zasedání MSC.
 3.3.Příslušné právní předpisy a pravomoci EU
 3.3.1.Změny pravidel II-1/1 a II-1/8–1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů pro počítačovou podporu stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí
 V čl. 6 odst. 2 písm. a) bodě i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě se stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění.
 3.3.2.Změny předpisu FTP 2010
 Předpis FTP 2010 stanoví mezinárodní požadavky na laboratorní zkoušky, schvalování typu a postupy požárních zkoušek pro výrobky uvedené v kapitole II-2 úmluvy SOLAS (jež zahrnuje právní předpisy týkající se protipožární bezpečnosti, detekce požáru a hašení požáru). Změny Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS), jejichž prostřednictvím mají být Mezinárodní předpisy pro použití postupů požárních zkoušek (předpis FTP 2010) závazné, vstoupily v platnost dne 1. července 2012 (usnesení MSC.307(88).
 V čl. 6 odst. 2 písm. a) bodě i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě se stanoví, že nové osobní lodě třídy A musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění. Pro lodě třídy B, C a D, které byly postaveny dne 1. ledna 2003 nebo později, navíc na základě kapitoly II-2 částí A a B přílohy I směrnice 2009/45/ES platí předpis o systémech protipožární bezpečnosti, který byl přijat usnesením MSC.98(73).
 3.3.3.Pravomoci EU
 Změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušné pokyny pro počítačovou podporu stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a předpis FTP 2010 by měly dopad na právní předpisy EU prostřednictvím uplatňování směrnice 2009/45/ES.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody
 2
 .
 Výraz „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 3
 .
 4.1.2.Použití na stávající případ
 Výbor pro námořní bezpečnost IMO je orgán zřízený dohodou, konkrétně Úmluvou o Mezinárodní námořní organizaci.
 Akty, které má Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě. Důvodem je skutečnost, že směrnice 2009/45/ES stanoví, že nové osobní lodě třídy A


text:
musí plně vyhovovat požadavkům úmluvy SOLAS z roku 1974 v platném znění, jak je uvedeno ve výše uvedených bodech 3.1 a 3.2.
 Změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušné pokyny pro počítačovou podporu stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a předpis FTP 2010 by tedy měly dopad na právní předpisy EU prostřednictvím uplatňování směrnice 2009/45/ES.
 Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž je postoj jménem Unie zaujat. Sledujeli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lzeli jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.2.2.Použití na stávající případ
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká námořní dopravy. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 100 odst. 2 SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 100 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 2018/0056 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být jménem Evropské unie zaujat na 99. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace v souvislosti s plánovaným přijetím změn pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS, schválením příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a přijetím změn Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek, 2010
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 1)Opatření Unie v odvětví námořní dopravy by měla směřovat ke zlepšení námořní bezpečnosti.
 2)Úmluva Mezinárodní námořní organizace (dále jen „IMO“) vstoupila v platnost dne 17. března 1958.
 3)IMO je specializovanou agenturou OSN s odpovědností za bezpečnost a zabezpečení lodní dopravy. Podle čl. 28 písm. b) Úmluvy o Mezinárodní námořní organizaci přijme Výbor pro námořní bezpečnost, jenž je výborem IMO, veškerá opatření nezbytná k plnění všech úkolů svěřených mu v souladu s uvedenou úmluvou, shromážděním IMO či radou IMO, nebo úkolů, které mu mohou být svěřeny v oblasti působnosti uvedeného článku nebo podle jiných mezinárodních nástrojů a jež IMO akceptuje.
 4)Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři (dále jen „úmluva SOLAS“) vstoupila v platnost dne 25. května 1980.
 5) V souladu s článkem VIII písm. b) bodem iii) úmluvy SOLAS může Výbor pro námořní bezpečnost IMO přijmout změny úmluvy SOLAS.
 6)Výbor pro námořní bezpečnost přijme na svém 99. zasedání konaném (MSC 99) ve dnech 16. až 25. května 2018 změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a


text:
Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek, 2010 (dále jen „předpis FTP 2010“).
 7)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie během zasedání MSC 99, neboť změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů k počítačové podpoře stability pro kapitána v případě zaplavení u stávajících osobních lodí a předpisu FTP budou moci rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů Unie, konkrétně směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES
 4
 .
 8)Změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a pokyny k počítačové podpoře stability pro kapitána poskytováním pravidelně aktualizovaných informací o zbytkové stabilitě v narušeném stavu po nehodě způsobené zaplavením by měly vytvořit operační pokyny pro stávající osobní lodě.
 9)V souvislosti se změnami předpisu FTP týkajících se zkušebních požadavků na zatěžované podlahové krytiny by mělo být stanoveno, že uvedená ustanovení by se měla vztahovat i na osobní lodě přepravující méně než 36 cestujících.
 10)Postoj Unie vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy Výboru pro námořní bezpečnost IMO, vystupujíce společně,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoje, které mají být zaujaty jménem Unie na 99. zasedání Výboru pro námořní bezpečnost IMO, jsou tyto:
 a) schválit změny pravidel II-1/1 a II-1/8-1 úmluvy SOLAS a příslušných pokynů uvedených v příloze 13 dokumentu IMO MSC 98/23/Add.1 přiloženého k tomuto rozhodnutí;
 b) schválit změny v tabulce 1 přílohy 3 Mezinárodních předpisů pro použití postupů požárních zkoušek z roku 2010 uvedených v příloze 25 dokumentu IMO MSC 98/23/Add.1 přiloženého k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 1. Postoje uvedené v čl. 1 písm. a) a b) vyjádří členské státy Unie, jež jsou členy Výboru pro námořní bezpečnost IMO, vystupujíce společně.
 2. Drobné změny postojů uvedených v čl. 1 písm. a) a b) se schválí, aniž by Rada schvalovala další rozhodnutí.
 Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda / předsedkyně
 (1)
 Název byl v roce 1982 změněn na Mezinárodní námořní organizaci (IMO).
 (2)
 Rozsudek ve věci , Německo vs. Rada (OIV), C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, bod 64.
 (3)
 Rozsudek ve věci , Německo vs. Rada (OIV),C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61–64.
 (4)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/45/ES ze dne 6. května 2009 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě (Úř. věst. L 163, 25.6.2009, s. 1).


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0688
 Návrh nařízení Rady kterým se rozsiřuje konečné antidumpingové clo ulozené nařízením (ES) č. 964/2003 na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, z Čínské lidové republiky na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv /* KOM/2004/0688 konecném znení */
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se rozsiřuje konečné antidumpingové clo ulozené nařízením (ES) č. 964/2003 na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, z Čínské lidové republiky na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv(předlozená Komisí)ODŮVODNĚNÍNařízením (ES) č. 964/2003 ulozila Rada v červnu 2003 mimo jiné antidumpingová cla ve výsi 58,6 % na dovozy potrubních tvarovek z Čínské lidové republiky (dále jen ,,ČLR").V březnu 2004 Komise zahájila z vlastní iniciativy setření týkající se mozného obcházení opatření na dovozy potrubních tvarovek z ČLR dovozem potrubních tvarovek odesílaných z Indonésie.Uvedené setření prokázalo značný nárůst dovozů potrubních tvarovek do Společenství z Indonésie. Pro takovéto postupy se nepodařilo zjistit zádný jiný hospodářský důvod nebo dostatečné opodstatnění nez vyhýbání se platnému antidumpingovému clu na dovozy potrubních tvarovek z ČLR.Proto se navrhuje, aby Rada přijala připojenou předlohu nařízení, kterým se rozsiřuje konečné antidumpingové clo ve výsi 58,6 % ulozené na dovozy potrubních tvarovek z ČLR na dovozy potrubních tvarovek odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv. Toto nařízení by mělo být vyhláseno v Úředním věstníku nejpozději dne 2. prosince 2004.Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se rozsiřuje konečné antidumpingové clo ulozené nařízením (ES) č. 964/2003 na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, z Čínské lidové republiky na dovozy potrubních tvarovek, ze zeleza nebo oceli, odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikolivRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o zalození Evropského společenství,s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen ,základní nařízení"), a zejména na čl. 13 uvedeného nařízení,[1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 461/2004 (Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12).s ohledem na návrh Komise předlozený po konzultaci s poradním výborem,vzhledem k těmto důvodům:A. POSTUP1. Stávající opatření(1) Po přezkumu před pozbytím platnosti ulozila Rada nařízením (ES) č. 964/2003 [2] (dále jen ,původní nařízení") mimo jiné konečná antidumpingová cla ve výsi 58,6 % na dovozy potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity), ze zeleza nebo oceli (nikoliv vsak nerezavějící oceli), o maximálním vnějsím průměru nepřesahujícím 609,6 mm, pouzívaných ke svařování natupo a jiným účelům, spadajících pod kódy KN ex 7307 93 11 (kód TARIC 7307 93 11 99), ex 7307 93 19 (kód TARIC 7307 93 19 99), ex 7307 99 30 (kód TARIC 7307 99 30 98) a ex 7307 99 90 (kód TARIC 7307 99 90 98) a pocházejících z Čínské lidové republiky (dále


text: jen ,,ČLR").[2] Úř. věst. L 139, 6.6.2003, s. 1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2212/2003 (Úř. věst. L 332, 19.12.2003, s. 3).2. Zahájení(2) Komise měla k dispozici dostatečné evidentní důkazy, ze antidumpingová opatření na dovozy některých potrubních tvarovek z ČLR jsou obcházena překládkou a nesprávným prohlásením o původu přes Indonésii. Dostatečné důkazy pro zahájení setření týkající se Indonésie se Komisi podařilo získat na základě informací získaných od celních orgánů jednoho členského státu, které prokázaly, ze výrobky nepocházejí z Indonésie. Proto se Komise rozhodla z vlastní iniciativy zahájit setření podle článku 13 základního nařízení.(3) Na základě několika setření provedených během roku 2003 celními orgány jednoho členského státu byly získány evidentní důkazy, které zejména prokázaly, ze pokud jde o dovozy do tohoto členského státu, byly odhaleny praktiky prohlasování zásilek za pocházející z Indonésie, ačkoliv byly tyto zásilky ve skutečnosti zaslány a pocházely z ČLR. Podle údajů Eurostatu představovaly v roce 2003 dovozy do tohoto členského státu prohlásené za pocházející z Indonésie dvě třetiny dovozů do Společenství prohlásených za pocházející z Indonésie. Tento značný nárůst dovozů následující po ulození antidumpingových opatření na dovoz potrubních tvarovek pocházejících z ČLR se jevil jako změna obchodních toků, pro kterou neexistovalo jiné dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod nez existence antidumpingových cel na potrubní tvarovky z ČLR.(4) V neposlední řadě se zdálo, ze nápravné účinky stávajících antidumpingových cel na dovozy potrubních tvarovek z ČLR jsou znehodnocovány, co se týče mnozství i cen, a ze dochází k dumpingu, pokud jde o bězné hodnoty stanovené dříve pro potrubní tvarovky z ČLR.(5) Proto Komise z vlastní iniciativy zahájila setření nařízením (ES) č. 396/2004 [3] (dále jen ,zahajovací nařízení") týkající se údajného obcházení antidumpingových opatření ulozených na dovozy potrubních tvarovek z ČLR dovozem potrubních tvarovek odesíláním trubek nebo trubkových tvarovek z Indonésie odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv, a podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení nařídila celním orgánům, aby ode dne 4. března 2004 evidovaly dovozy potrubních tvarovek odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv, které mají kódy KN ex 7307 93 11 (kód TARIC 7307 93 11 93), ex 7307 93 19 (kód TARIC 7307 93 19 93), ex 7307 99 30 (kód TARIC 7307 99 30 93) a ex 7307 99 90 (kód TARIC 7307 99 90 93). Komise o zahájení setření uvědomila orgány ČLR a Indonésie.[3] Úř. věst. L 65, 3.3.2004, s. 10.3. Šetření(6) Komise rozeslala dotazníky výrobcům a vývozcům v ČLR (v Indonésii nebyl zádný výrobce znám) a rovněz dovozcům ve Společenství, kteří byli Komisi známi ze setření, jez vedlo k ulození stávajících opatření na dovozy potrubních tvarovek z ČLR (dále jen ,předchozí setření"). Zúčastněným stranám byla dána přílezitost předlozit své stanovisko a pozádat o slysení v rámci lhůty stanovené v zahajovacím nařízení.(7) ádný z výrobců nebo vývozců z Číny nepředlozil odpověď na dotazník a zádný z výrobců nebo vývozců z Indonésie se nepřihlásil nebo nepředlozil odpověď na dotazník. Tři odpovědi na dotazníky


text: byly předlozeny nezávislými dovozci ze Společenství. Jeden z těchto dovozců jiz dále nespolupracoval.4. Období setření(8) Období setření zahrnovalo období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003 (dále jen ,OŠ"). Pro setření změny obchodních toků byly pouzity údaje z roku 2000 az do OŠ.B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ1. Obecné úvahy/úroveň spoluprácea) Indonésie(9) Při setření nespolupracovali zádní výrobci nebo vývozci potrubních tvarovek z Indonésie. Orgány Indonésie nepředlozily zádné doplňující informace. Orgánům Indonésie dáno na vědomí, ze nedostatečná spolupráce můze vést k pouzití článku 18 základního nařízení. Tři nezávislí dovozci předlozili odpověď na dotazník. Jeden dovozce, který předlozil odpověď na dotazník, v níz chyběly informace potřebné pro zjistění skutečnosti, zda dochází k obcházení, tento nedostatek, na který ho Komise upozornila dopisem v reakci na jeho původní odpověď na dotazník, nevysvětlil, a proto byl prohlásen za nespolupracujícího. Dovozy ostatních dvou dovozců představovaly 5,5 % celkových dovozů prohlásených za pocházející z Indonésie během OŠ. Celkově je tedy mozné konstatovat, ze nedoslo k zádné spolupráci ze strany výrobců a k pouze malé spolupráci ze strany dovozců.b) ČLR(10) Při setření nespolupracovali zádní čínstí výrobci nebo vývozci.(11) Komise nespolupracujícím společnostem dala na vědomí, ze nedostatečná spolupráce můze vést k pouzití článku 18 základního nařízení.2. Dotčený výrobek a obdobný výrobek(12) Výrobkem dotčeným údajným obcházením jsou potrubní tvarovky (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity), ze zeleza nebo oceli (nikoliv vsak nerezavějící oceli), o maximálním vnějsím průměru nepřesahujícím 609,6 mm, pouzívané ke svařování natupo a jiným účelům, v současnosti spadající pod kódy KN ex 7307 93 11 (kód TARIC 7307 93 11 93), ex 7307 93 19 (kód TARIC 7307 93 19 93), ex 7307 99 30 (kód TARIC 7307 99 30 93) a ex 7307 99 90 (kód TARIC 7307 99 90 93).(13) Vzhledem k velmi nízké úrovni spolupráce je nutno vyvodit závěr, ze potrubní tvarovky vyvázené do Společenství z ČLR a potrubní tvarovky odesílané z Indonésie mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti a stejné pouzití. Jsou tedy povazovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.3. Změna obchodních toků(14) Jak je uvedeno výse, evidentní důkazy naznačily, ze změna obchodních toků pramenila z překládky a nesprávného prohlásení o původu výrobku, protoze dovozy byly prohlasovány za pocházející z Indonésie, ačkoliv existovaly důkazy, ze zbozí pochází z ČLR.(15) Jelikoz při setření nespolupracovala zádná indonéská společnost, musely být vývozy z Indonésie do Společenství stanoveny na základě dostupných skutečností podle článku 18 základního nařízení. Z tohoto důvodu byly pro stanovení vývozních cen a mnozství z Indonésie do Společenství pouzity údaje Eurostatu, které byly za těchto okolností nejadekvátnějsími dostupnými informacemi.(16) Dovozy potrubních tvarovek prohlásených za pocházející z Indonésie se zvýsily z 0 tun v roce 2000 na 866 tun v OŠ. Tyto dovozy z Indonésie byly zahájeny v lednu 2002, tedy v době, kdy probíhalo předchozí setření. Dovozy potrubních tvarovek z ČLR do Společenství se zvýsily ze 44 tun v roce 2000 na 287 tun v OŠ. Toto zvýsení vývozů z ČLR vsak musí být posuzováno společně s úrovní vývozů dosazenou v posuzovaném období původního setření [4]. Objem čínských vývozů


text: v OŠ totiz činil méně nez 10 % objemu vývozu v posuzovaném období původního setření. S ohledem na výse uvedené skutečnosti a vzhledem k neexistenci důkazu o opaku bylo zjistěno, ze dovozy odesílané z Indonésie nahrazovaly část předchozích dovozů z ČLR.[4] Nařízení Rady (ES) č. 584/96 (Úř. věst. L 84, 3.4.1996, s. 1).4. Nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod(17) Při absenci spolupráce jakýchkoliv stran z Indonésie a ČLR a při neexistenci jakéhokoliv důkazu o opaku byl přijat závěr, ze vhledem k časové shodě s předchozím setřením, které vedlo k ulození stávajících opatření, pramenila změna obchodních toků z existence antidumpingového cla a nikoliv z jakéhokoliv jiného dostatečného opodstatnění nebo hospodářského důvodu ve smyslu druhé věty čl. 13 odst. 1 základního nařízení.(18) Byl tudíz přijat závěr, ze pro pozorovanou změnu obchodních toků nelze stanovit zádné jiné rozumné důvody nez vyhýbání se stávajícím antidumpingovým clům na dovozy potrubních tvarovek z ČLR.5. Znehodnocování nápravných účinků cla, pokud jde o ceny a/nebo mnozství obdobných výrobků(19) Na základě výse uvedené analýzy obchodních toků bylo zjistěno, ze změna struktury dovozů do Společenství souvisí s existencí antidumpingových opatření. Dovozy prohlásené za pocházející z Indonésie se do ledna 2002 na trhu Společenství nevyskytovaly. Po uvedeném datu se dovozy prohlásené za podcházející z Indonésie podstatně zvýsily a během OŠ činily 866 tun. Tento objem představuje 1,7 % spotřeby Společenství během OŠ předchozího setření.(20) S ohledem na ceny výrobků odesílaných z Indonésie a při absenci spolupráce ze strany vývozců a neexistenci jakéhokoliv důkazu o opaku údaje Eurostatu odhalily, ze průměrné vývozní ceny z Indonésie během OŠ byly dokonce nizsí nez průměrné vývozní ceny stanovené pro ČLR v předchozím setření a tudíz nizsí nez ceny výrobního odvětví Společenství. Bylo zjistěno, ze během OŠ byly průměrné vývozní ceny z Indonésie přiblizně o 34 % nizsí nez průměrné vývozní ceny z ČLR.(21) Na základě výse uvedených skutečností byl přijat závěr, ze změna obchodních toků společně s abnormálně nízkými cenami vývozů z Indonésie znehodnocuje nápravné účinky antidumpingových opatření, co se týče mnozství i cen obdobných výrobků.6. Důkazy o dumpingu, pokud jde o bězné hodnoty stanovené dříve pro stejné nebo obdobné výrobky(22) Za účelem zjistění, zda lze v souvislosti s dotyčným výrobkem vyvázeným během OŠ z Indonésie do Společenství nalézt důkazy o dumpingu, byly pouzity vývozní ceny stanovené na základě údajů Eurostatu podle článku 18 základního nařízení.(23) Ustanovení čl. 13 odst. 1 základního nařízení vyzaduje důkazy o dumpingu, pokud jde o bězné hodnoty stanovené dříve pro stejné nebo obdobné výrobky. V předchozím setření bylo pro účely stanovení bězné hodnoty shledáno pro ČLR vhodnou analogickou zemí s trzním hospodářstvím Thajsko.(24) Pro účely spravedlivého srovnání mezi běznou hodnotou a vývozní cenou byl proveden řádný zápočet rozdílů (ve formě úprav), které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Tyto úpravy byly provedeny v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení, pokud jde o dopravu a pojistění. Při absenci dalsích údajů týkajících se těchto faktorů byly pouzity údaje, které byly pouzity při předchozím setření.(25) V souladu s čl. 2 odst. 11 a čl. 2 odst. 12 základního nařízení prokázalo srovnání vázené průměrné


text: bězné hodnoty stanovené v předchozím setření s vázeným průměrem vývozních cen během OŠ tohoto setření, vyjádřených jako procentní podíl z ceny CIF na hranici Společenství před proclením, dumping u dovozů potrubních tvarovek odesílaných z Indonésie. Zjistěné dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procentní podíl z ceny CIF na hranici Společenství před proclením, činilo 60,5 %.C. OPATŘENÍ(26) S ohledem na výse uvedené zjistění o obcházení ve smyslu čl. 13 odst. 1 základního nařízení by měla být stávající antidumpingová opatření na dovoz dotyčného výrobku pocházejícího z ČLR rozsířena na stejný výrobek odesílaný z Indonésie, bez ohledu na to, zda je prohlásen za pocházející z Indonésie či nikoliv.(27) Rozsířené clo by mělo být stejné jako clo stanovené v čl. 1 odst. 2 původního nařízení.(28) V souladu s čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 základního nařízení, které stanoví, ze jakákoliv rozsířená opatření musí být vůči evidovaným dovozům zavedena ode dne celní evidence, by antidumpingové clo mělo být vybíráno z dovozů potrubních tvarovek odesílaných z Indonésie, které byly při vstupu do Společenství zaevidovány podle celní evidence ulozené zahajovacím nařízením.(29) K obcházení dochází mimo Společenství. Článek 13 základního nařízení má za cíl potírat obcházení bez dopadu na hospodářské subjekty, které mohou prokázat, ze do takových praktik nejsou zapojeny, ale neobsahuje zvlástní ustanovení, kterým se stanovuje zacházení s výrobci, kterým se podařilo prokázat, ze do obcházení nejsou zapojeni. Z tohoto důvodu se zdá nezbytné umoznit výrobcům, kteří neprodávali dotyčný výrobek na vývoz během OŠ a nejsou ve spojení s zádnými vývozci nebo výrobci, kteří podléhají rozsířenému antidumpingovému clu, pozádat o osvobození od opatření týkajících se uvedených dovozů. Dotčení výrobci, kteří by uvazovali o podání zádosti o osvobození od rozsířeného antidumpingového cla, by museli vyplnit dotazník, aby Společenství mohlo stanovit, zda můze být osvobození uděleno. Takové osvobození můze být uděleno například po posouzení situace na trhu s dotčeným výrobkem, výrobní kapacity a vyuzití výrobní kapacity, zakázek, prodeje a pravděpodobnosti výskytu postupů, pro něz neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod, a důkazů o dumpingu. Komise by zpravidla také provedla ověření na místě. Taková zádost by musela být Komisi předlozena bezodkladně, společně se vsemi příslusnými informacemi, zejména o jakýchkoliv změnách v činnosti společnosti souvisejících s výrobou a prodejem.(30) Dovozci by mohli vyuzívat osvobození od celní evidence nebo od opatření, pokud by jejich dovozy byly od vývozců, jimz bylo takové osvobození uděleno, a v souladu s čl. 13 odst. 4 základního nařízení.(31) V případě udělení osvobození Komise po konzultaci s poradním výborem navrhne odpovídající změnu tohoto nařízení. Následně budou jakákoliv udělená osvobození sledována, aby byl zajistěn soulad s podmínkami stanovenými v tomto nařízení.(32) Zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichz základě má Rada v úmyslu rozsířit platná konečná antidumpingová cla, a byla jim poskytnuta přílezitost vyjádřit se k nim. Nebyly obdrzeny zádné připomínky, které by byly takové povahy, aby výse uvedené závěry změnily,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ :Článek 11. Konečné antidumpingové clo ulozené nařízením (ES) č. 964/2003 na dovozy potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity), ze zeleza nebo oceli (nikoliv vsak nerezavějící oceli), o


text: maximálním vnějsím průměru nepřesahujícím 609,6 mm, pouzívaných ke svařování natupo a jiným účelům, spadajících pod kódy KN ex 7307 93 11 (kód TARIC 7307 93 11 99), ex 7307 93 19 (kód TARIC 7307 93 19 99), ex 7307 99 30 (kód TARIC 7307 99 30 98) a ex 7307 99 90 (kód TARIC 7307 99 90 98) a pocházejících z Čínské lidové republiky (ČLR) se rozsiřuje na dovozy potrubních tvarovek (kromě litých tvarovek, přírub a tvarovek se závity), ze zeleza nebo oceli (nikoliv vsak nerezavějící oceli), o maximálním vnějsím průměru nepřesahujícím 609,6 mm, pouzívaných ke svařování natupo a jiným účelům, v současnosti spadajících pod kódy KN ex 7307 93 11 (kód TARIC 7307 93 11 93), ex 7307 93 19 (kód TARIC 7307 93 19 93), ex 7307 99 30 (kód TARIC 7307 99 30 93) a ex 7307 99 90 (kód TARIC 7307 99 90 93), odesílaných z Indonésie, bez ohledu na to, zda jsou prohláseny za pocházející z Indonésie či nikoliv.2. Clo rozsířené odstavcem 1 tohoto článku bude vybíráno z dovozů evidovaných v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 396/2004 a čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96.3. Pouzijí se platné předpisy o celních poplatcích.Článek 21. ádosti o osvobození od cla rozsířeného článkem 1 musí být předlozeny písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a musí být podepsány osobou oprávněnou zastupovat zadatele. ádost musí být zaslána Evropské komisi, generálnímu ředitelství pro obchod, ředitelství B na adresu:European CommissionDirectorate-General for TradeDirectorate BJ-79 5/16B - 1049 BrusselsFax (32 2) 295 65 05Telex COMEU B 21877.2. Komise můze po konzultaci s poradním výborem schválit rozhodnutím osvobození dovozů společností, které neobcházejí antidumpingové clo ulozené nařízením (ES) č. 964/2003, od cla rozsířeného článkem 1 a navrhnout odpovídající změnu tohoto nařízení.Článek 3Celním orgánům se tímto nařizuje přerusit evidenci dovozů stanovenou v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 396/2004.Článek 4Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlásení v Úředním věstníku Evropské unie.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo pouzitelné ve vsech členských státech.V Bruselu dne [...]Za Radupředseda/předsedkyně


text:
 |
 52012PC0514
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zřízení evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci EU Aid Volunteers /* COM/2012/0514 final - 2012/0245 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Odůvodnění a cíle návrhu
 Tento návrh vytváří v souladu s čl.
 214 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) rámec pro společný
 příspěvek evropských dobrovolníků k humanitárním činnostem
 zřízením evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci. Cílem návrhu
 je dát konkrétní podobu humanitárním hodnotám Unie a solidaritě s lidmi v
 nouzi podporou efektivního a viditelného evropského dobrovolnického sboru
 humanitární pomoci, který bude přispívat ke zvyšování schopnosti Unie
 reagovat na humanitární krize a ke zvyšování kapacity a odolnosti zranitelných
 nebo katastrofami zasažených komunit ve třetích zemích.
 Unie musí zajistit adekvátní humanitární
 pomoc, kterou by reagovala na větší počet a rozsah humanitárních krizí,
 ať už přírodních katastrof nebo krizí vyvolaných člověkem.
 Dobře připravení dobrovolníci mohou přispět ke schopnosti
 Unie reagovat na zvyšování potřeb v humanitární oblasti.
 Větší využívání ochoty evropských
 občanů podílet se na dobrovolnické činnosti může
 rovněž zlepšit pověst Unie ve světě a zvýšit zájem o
 celoevropské projekty, které podporují poskytování humanitární pomoci.
 Přestože v mnoha sférách roste zapojení dobrovolníků, v oblasti
 solidarity občanů Unie s občany třetích zemí, kteří
 byli postiženi přírodními nebo člověkem způsobenými
 katastrofami, ještě existuje pro rozvoj tohoto zapojení značný
 potenciál. Občané Unie se domnívají, že humanitární pomoc je oblastí, v
 níž má dobrovolnická činnost největší dopad, a výrazně podporují
 zřízení evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci. Velká
 většina evropských občanů rovněž vyjadřuje svou
 naprostou podporu činnostem Unie, které souvisejí s poskytováním
 humanitární pomoci. Komunikaci s občany Unie je však nutné dále
 zlepšovat, aby se zvýšila úroveň povědomí o humanitární pomoci,
 kterou Unie poskytuje, a aby se zajistila její větší viditelnost[1].
 Předkládaný návrh vychází ze sdělení
 z roku 2010 „Dobrovolnictví jako výraz solidarity občanů EU:
 první zamyšlení nad Evropským dobrovolnickým sborem humanitární pomoci“[2]. Ve sdělení jsou vymezeny
 hlavní zásady, existující nedostatky a nezbytné podmínky pro pozitivní
 příspěvek sboru k humanitární pomoci Unie. Návrh přihlíží
 rovněž k výsledkům několika pilotních projektů, jimiž
 se ověřovala možná podoba sboru.
 Rada[3]
 a Evropský parlament[4]
 tuto iniciativu výrazně podpořily, opětovně potvrdily
 klíčovou úlohu Unie při propagaci dobrovolnictví a vymezily
 některé hlavní rysy sboru.
 Návrh by přispěl k cílům
 vnější politiky Unie, zejména k cílům humanitární pomoci Unie chránit
 životy, předcházet lidskému utrpení a zmírňovat ho a chránit lidskou
 důstojnost. Zvýšil by přínos dobrovolníků pro hostitelské
 komunity ve třetích zemích i dopad dobrovolnické činnosti na
 dobrovolníky samotné. Odborná příprava a informální učení
 dobrovolníků by kromě toho představovaly výraznou investici do
 lidského kapitálu, která by zvýšila zaměstnatelnost těchto
 dobrovolníků v globálním hospodářství, a přispěla by
 tedy k cíli Evropy 2020, jímž je inteligentní a udržitelný růst
 podporující začlenění.
 Soulad s ostatními politikami a cíli
 Unie
 Zvláštní pozornost je věnována
 zajištění úzké koordinace činností dobrovolnického sboru humanitární
 pomoci s politikou humanitární pomoci Unie a s činnostmi, které se
 provádějí v rámci vnějších politik EU, zejména v rámci rozvojové
 spolupráce. Dobrovolnický sbor humanitární pomoci by byl zaměřen na
 dosahování cílů humanitární pomoci Unie, ale měl by přispívat


text:
i
 k řadě vnitřních politik Unie, například vzdělávání,
 mládeže a aktivního občanství.
 Dobrovolnický sbor humanitární pomoci zaplní
 mezery, které nejsou pokryty stávajícími evropskými programy, například
 Evropskou dobrovolnou službou. Činnosti Evropské dobrovolné služby totiž
 probíhají především v Evropě, jsou zaměřeny na
 příspěvek mladých lidí do 30 let k posilování sociální
 soudržnosti a zvyšování vzájemného porozumění v Unii a nevycházejí ze
 zásad humanitární pomoci. Cíle dobrovolnického sboru humanitární pomoci, jeho
 rozsah a činnosti odpovídají specifickým potřebám humanitárních
 činností a operací.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 Návrh na zřízení dobrovolnického sboru
 humanitární pomoci se poprvé objevil v předloze Ústavní smlouvy EU, poté
 byl dvakrát externě přezkoumán v letech 2006 a 2010 a byl
 několikrát prokonzultován s širokou škálou zúčastněných
 stran, aby bylo možné vyhodnotit současnou situaci v oblasti dobrovolné
 účasti na humanitární pomoci, vymezit existující nedostatky a výzvy a
 určit cíle a priority činnosti.
 Konzultace zúčastněných stran,
 včetně hlavních humanitárních organizací (nevládní organizace,
 skupina Červeného kříže a Červeného půlměsíce,
 agentury OSN), velkých dobrovolnických organizací, jednotlivých
 dobrovolníků, zástupců členských států a dalších
 relevantních subjektů proběhly na dvou tematických konferencích[5] a prostřednictvím
 veřejné konzultace na internetu. Kromě toho se o různých
 tématech souvisejících s Dobrovolnickým sborem humanitární pomoci jednalo
 s členskými státy v rámci pracovní skupiny Rady pro humanitární a
 potravinovou pomoc[6].
 Součástí konzultací bylo rovněž veřejné internetové fórum,
 na němž se diskutovalo o vhodném názvu sboru. Na základě podrobné
 analýzy bylo jako vhodný název zvoleno spojení „EU Aid Volunteers“
 (dobrovolníci pro humanitární pomoc EU), které se bude dále používat jako
 označení iniciativy i jednotlivých dobrovolníků vysílaných do
 třetích zemí pro účely humanitárních operací.
 Pro vyhodnocení možných podob sboru a jejich
 potenciálního dopadu byla vypracována zpráva o posouzení dopadů. Při
 jejím vypracování, monitorovaném řídící skupinou pro posouzení dopadu
 zahrnující příslušné útvary Komise[7],
 byly využity vstupní informace z externí přípravné studie.
 Přihlíželo se také k poznatkům a závěrům ze dvou
 seminářů uspořádaných s koordinátory pilotních projektů[8].
 Všechny připomínky zúčastněných
 stran byly pečlivě zváženy a promítnuty do zprávy
 o posouzení dopadů.
 Posouzení dopadů
 Hlavní zjištěné problémy:
 (1)
 chybí strukturovaný přístup EU k
 dobrovolnictví,
 (2)
 humanitární činnost EU a její solidarita s
 lidmi v nouzi není dostatečně známá,
 (3)
 členské státy nemají srovnatelné postupy pro
 vyhledávání a výběr dobrovolníků,
 (4)
 počet dobrovolníků vyškolených v oblasti
 humanitární pomoci není dostatečný,
 (5)
 neexistuje možnost rychle zvýšit kapacitu
 humanitární pomoci,
 (6)
 přijímající organizace mají nízkou kapacitu.
 Při posuzování dopadu se hodnotilo
 několik možností sestávajících z kombinace různých modulů a
 způsobů řízení:
 Možnost č. 1 zahrnuje 1) vypracování
 norem pro vyhledávání, výběr a školení dobrovolníků a 2) vypracování
 postupu pro akreditaci vysílajících organizací.
 Možnost č. 2 zahrnuje oba moduly první
 možnosti plus 3) podporu školení dobrovolníků z EU v oblasti
 humanitární pomoci, 4) vytvoření evropského rejstříku vyškolených
 dobrovolníků, 5) vypracování norem a akreditačního postupu pro
 řízení dobrovolníků přijímajícími organizacemi.
 Možnost č. 3 zahrnuje všechny moduly
 druhé možnosti plus 6) podporu vysílání dobrovolníků z EU, 7)
 zvyšování kapacity přijímajících organizací ve třetích zemích, 8)
 vytvoření evropské sítě dobrovolníků v oblasti humanitární
 pomoci. Tato možnost by byla prováděna ve spolupráci


text:
s humanitárními
 organizacemi, které by hledaly, vybíraly a vysílaly dobrovolníky.
 Možnost č. 4 zahrnuje všechny moduly
 třetí možnosti, ale spravovala by je Evropská komise v rámci přímého
 řízení.
 Po vyhodnocení potenciálních ekonomických a sociálních dopadů a
 dopadů na životní prostředí byla jako nejúčelnější a
 nejúčinnější možnost pro řešení vymezených problémů
 doporučena možnost číslo 3.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Návrh stanoví postupy a pravidla fungování
 iniciativy EU Aid Volunteers na základě čl. 214 odst. 5 Smlouvy.
 Vychází z přístupu „umožnění“ a je omezen na základní prvky
 potřebné k provádění nařízení, mezi něž patří
 upřesnění obecných a operativních cílů, vymezení zásad,
 z nichž nařízení vychází, a opatření, z nichž se skládá,
 ustanovení o finanční pomoci a obecná prováděcí ustanovení.
 Návrh vychází ze zásad humanitární
 pomoci (článek 4) a z definice humanitární pomoci uvedené
 v Evropském konsensu o humanitární pomoci[9].
 Týká se reakcí na krize, operací předcházení katastrofám, operací
 přípravy a obnovy a také činností humanitární pomoci, jejichž cílem
 je zvýšit schopnosti komunit a jejich odolnost vůči krizím.
 Hlavní prvky tohoto návrhu se týkají jednotlivých
 činností iniciativy EU Aid Volunteers, na něž může být
 poskytnuta finanční pomoc a které mohou jednotliví příjemci
 finanční pomoci provádět na základě ročního pracovního
 programu Komise (článek 21). V souladu s nařízením Rady
 (ES) č. 58/2003[10]
 má Komise v úmyslu svěřit řízení programu výkonné
 agentuře.
 V návrhu jsou vymezeny následující typy
 činností:
 –
 Vypracování norem týkajících se zájemců o
 dobrovolnickou činnost a dobrovolníků zapojených do iniciativy EU Aid
 Volunteers (článek 9)
 Komise vypracuje normy, jimiž stanoví strategický
 rámec a minimální požadavky pro zajištění účelného, účinného a
 koherentního náboru a přípravy zájemců o dobrovolnickou činnost
 a vysílání a řízení dobrovolníků v rámci iniciativy EU Aid
 Volunteers, což jsou hlavní činnosti této iniciativy. Tyto normy zajistí
 povinnost péče a upraví zejména odpovědnost vysílajících a
 přijímajících organizací, minimální požadavky na pokrytí životních
 nákladů, nákladů na ubytování a dalších relevantních výdajů,
 pojistné krytí a další důležité prvky.
 –
 Akreditace (článek 10)
 Vysílající organizace, které si přejí
 vybírat, připravovat a vysílat dobrovolníky v rámci iniciativy EU Aid
 Volunteers, musejí získat osvědčení o splnění výše uvedených
 norem. Musejí splnit různé požadavky způsobilosti a projít
 diferencovaným akreditačním postupem (bude vymezen v prováděcích
 aktech), který bude přihlížet k jejich povaze a kapacitě
 (např. veřejné subjekty členských států, nevládní
 organizace). Za způsobilé se budou považovat rovněž subjekty, které
 se zabývají civilní ochranou a rozvojovou spoluprací v oblasti humanitární
 pomoci. Diferencovaný akreditační postup bude zaveden také pro
 způsobilé přijímající organizace. Přestože soukromé podniky
 nebudou moci být uznány za způsobilé vysílající nebo přijímající
 organizace, budou se moci zapojit do projektů a spolufinancovat část
 nákladů na dobrovolníky, aby se podpořila myšlenka dobrovolné
 činnosti podniků obsažená ve sdělení „Obnovená strategie EU pro
 sociální odpovědnost podniků na období 2011–2014“[11].
 –
 Vyhledávání a výběr zájemců o
 dobrovolnickou činnost (článek 11)
 Dobrovolníky iniciativy EU Aid Volunteers se
 mohou stát občané Unie i státní příslušníci třetích států,
 kteří dlouhodobě legálně pobývají na území EU. S výhradou
 uzavření dohod uvedených v čl. 23 odst. 1 mohou žádosti o
 účast v iniciativě EU Aid Volunteers předkládat občané


text:
kandidátských zemí, potenciálních kandidátských zemí a zemí, s nimiž bylo
 uzavřeno partnerství v rámci evropské politiky sousedství.
 Komise na základě ročního pracovního
 programu zveřejní výzvy k předkládání návrhů na vyhledávání
 a výběr zájemců o dobrovolnickou činnost akreditovanými
 vysílajícími organizacemi. Vysílající organizace, s nimiž budou na základě
 těchto výzev uzavřeny smlouvy, vyhledají a vyberou zájemce, kterým
 bude poskytnuto školení, jakmile vysílající nebo přijímající organizace či
 další relevantní subjekty vyhodnotí potřeby třetích zemí.
 –
 Školení a příprava před vysláním
 (článek 12)
 Vybraným zájemcům o dobrovolnickou
 činnost bude poskytnuto individualizované školení, které bude
 přihlížet k jejich předchozím zkušenostem. Vzdělávací
 program připraví Komise a provádět ho budou organizace s odborností v
 oblasti vzdělávání. Kromě toho budou mít zájemci o dobrovolnickou
 činnost možnost v rámci svého školení a podle svých potřeb
 získat praktické zkušenosti na stážích nebo pomocí jiných forem krátké
 přípravy před vysláním, které zajistí akreditované vysílající
 organizace.
 –
 Rejstřík dobrovolníků iniciativy EU
 Aid Volunteers (článek 13)
 U každého zájemce o dobrovolnickou
 činnost se posoudí jeho připravenost k vyslání do třetích
 zemí. V případě kladného výsledku bude zájemce zařazen do
 Komisí vedeného rejstříku dobrovolníků iniciativy EU Aid Volunteers,
 kteří mohou být vysláni do třetích zemí. Do rejstříku budou
 zařazeni rovněž dobrovolníci, kteří již byli vysláni a mají
 zájem o další vyslání.
 –
 Vysílání dobrovolníků do třetích zemí
 v rámci iniciativy EU Aid Volunteers (článek 14)
 Komise na základě ročního pracovního
 programu zveřejní výzvy k předkládání návrhů na vysílání
 dobrovolníků v rámci iniciativy EU Aid Volunteers akreditovanými
 vysílajícími organizacemi. Vysílající organizace, s nimiž budou v návaznosti na
 tyto výzvy uzavřeny smlouvy, vyberou dobrovolníky z rejstříku a
 vyšlou je do přijímajících organizací. Komise může z rejstříku
 rovněž vybírat dobrovolníky a vysílat je do místních oddělení Komise,
 která se věnují humanitární pomoci, nebo do zásahů ve třetích
 zemí prostřednictvím Evropského střediska reakce na mimořádné
 situace[12],
 které usnadňuje odezvu Unie na katastrofy. Konkrétní podmínky vyslání
 budou stanoveny ve smlouvě uzavřené mezi vysílající organizací a
 dobrovolníkem.
 –
 Zvyšování kapacity přijímajících organizací
 (článek 15)
 Prostřednictvím této činnosti
 může Komise podporovat opatření na budování kapacity
 přijímajících organizací s cílem zajistit efektivní řízení dobrovolníků
 zapojených do iniciativy EU Aid Volunteers a udržitelný dopad jejich
 činnosti, součástí je i podpora místního dobrovolnictví.
 –
 Síť iniciativy EU Aid Volunteers (článek 16)
 Cílem tohoto opatření je zřídit
 síť iniciativy EU Aid Volunteers, kterou bude řídit Komise. Formou i
 účelem sítě bude interakce mezi dobrovolníky iniciativy EU Aid
 Volunteers, prostřednictvím sítě budou prováděny rovněž
 specifické činnosti, například sdílení poznatků a šíření
 informací. V rámci sítě se budou také podporovat akce typu
 seminářů, pracovních setkání a činností týkajících se bývalých
 dobrovolníků.
 –
 Komunikace, zvyšování povědomí a
 viditelnosti (článek 17)
 Toto opatření se týká podpory informování veřejnosti,
 komunikace a zvyšování povědomí o iniciativě EU Aid Volunteers a
 podpory dobrovolnictví v oblasti humanitární pomoci. Komise vypracuje
 informační a komunikační akční plán, který budou provádět
 všichni příjemci, zejména vysílající a přijímající organizace.
 Komise je zmocněna stanovit podmínky provádění některých
 těchto opatření buď pomocí aktů v přenesené
 pravomoci (viz článek 25), pokud jde o normy a změny
 ukazatelů pro operativní cíle,


text:
nebo pomocí prováděcích
 aktů (viz článek 24), pokud jde například o akreditační
 postup a podobu vzdělávacího programu.
 Právní základ
 Právním základem návrhu je čl. 214 odst. 5 Smlouvy
 o fungování Evropské unie.
 Zásada subsidiarity
 Vzhledem k tomu, že zřízení iniciativy EU Aid Volunteers Unií
 má konkrétní právní základ ve Smlouvě, zásada subsidiarity se nepoužije.
 Zásada proporcionality
 Návrh zajišťuje nápravu nedostatků zjištěných v
 existujících režimech dobrovolnictví a nepřesahuje rámec toho, co je
 nezbytné pro dosažení těchto cílů.
 Administrativní zátěž, která Unii vzniká, je nízká a souvisí pouze
 s vytvořením podmínek pro vysílání dobrovolníků do operací
 humanitární pomoci, tedy s vypracováním norem, akreditačního postupu,
 vzdělávacího programu a rejstříku vyškolených dobrovolníků.
 Hlavní činnosti, které souvisejí s vyhledáváním, výběrem,
 přípravou a vysíláním dobrovolníků v rámci iniciativy EU Aid
 Volunteers, budou decentralizované a budou je provádět vysílající nebo
 přijímající organizace. Komise navíc hodlá pověřit řízením
 programu výkonnou agenturu.
 Volba nástroje
 Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady.
 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Ve sdělení Komise „Rozpočet pro
 Evropu 2020“[13]
 byly rozpočtové závazky na zřízení Evropského dobrovolnického sboru
 humanitární pomoci (iniciativa EU Aid Volunteers) stanoveny na 239,1 milionu
 EUR v běžných cenách.
 2012/0245 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 o zřízení evropského dobrovolnického
 sboru humanitární pomoci
 EU Aid Volunteers
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 214 odst. 5 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po konzultaci s evropským inspektorem
 ochrany údajů,
 po postoupení předlohy legislativního
 aktu vnitrostátním parlamentům,
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 1) Solidarita patří mezi
 základní hodnoty Unie a existuje prostor pro další rozvoj projevů
 solidarity občanů Unie s lidmi ve třetích zemích,
 kteří patří do zranitelných skupin nebo byli postiženi přírodní
 katastrofou nebo člověkem vyvolanou krizí.
 2) Konkrétním a viditelným
 projevem solidarity je dobrovolnictví, které jednotlivcům umožňuje
 věnovat znalosti, dovednosti a čas službě druhým, aniž by byl
 hlavní motivací finanční zisk.
 3) Vize Unie v oblasti
 humanitární pomoci, včetně společných cílů, zásad a
 osvědčených postupů i společného rámce pro poskytování
 humanitární pomoci, je vymezena v „Evropském konsensu o humanitární pomoci“[14]. Evropský konsensus
 zdůrazňuje pevné odhodlání Unie dodržovat a podporovat základní
 humanitární zásady lidskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti. Činnost
 evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci (dále jen „iniciativa EU
 Aid Volunteers“) by se měla řídit Evropským konsensem o humanitární
 pomoci.
 4) Humanitární pomoc Unie se
 poskytuje v situacích, v nichž se využívají také další nástroje související
 s rozvojovou spoluprací, krizovým řízením a civilní ochranou. Při
 působení dobrovolníků v rámci iniciativy EU Aid Volunteers by
 měla být zajištěna soudržnost a doplňkovost s relevantními
 politikami a nástroji s cílem zajistit jejich co nejefektivnější využití a
 měly by systematicky propagovat humanitární zásady a cíle dlouhodobého
 rozvoje. V zájmu koordinace odezvy Unie na humanitární krize ve
 třetích zemích by se mělo usilovat o součinnost iniciativy EU
 Aid Volunteers s mechanismem civilní ochrany Unie, Evropským
 střediskem reakce na mimořádné situace zřízeným rozhodnutím
 XX/XXXX[15],
 Evropskou službou pro vnější činnost a delegacemi EU.
 5) V posledních letech se
 celosvětově výrazně zvýšil počet, rozsah a složitost


text:
humanitárních krizí, a proto je čím dál tím více potřebné, aby
 humanitární subjekty poskytovaly účelnou, účinnou a soudržnou odezvu
 a pomáhaly místním komunitám ve třetích zemích snižovat jejich
 zranitelnost a zvyšovat jejich odolnost vůči katastrofám.
 6) Dobrovolníci mohou posílit
 operace humanitární pomoci a přispět k profesionalizaci
 humanitární podpory, pokud jsou adekvátně vybráni, vyškoleni a
 připraveni k vyslání, takže je zajištěno, že mají dovednosti a
 schopnosti potřebné k co nejefektivnější pomoci lidem
 v nouzi.
 7) V Evropě i ve světě
 existují programy pro vysílání dobrovolníků do třetích zemí.
 Často se jedná o státní systémy, které se zaměřují hlavně
 nebo výlučně na rozvojové projekty. Iniciativa EU Aid Volunteers by
 proto jejich činnost neměla duplikovat, ale měla by
 vytvářet přidanou hodnotu tím, že dobrovolníkům poskytne
 příležitost společně přispět k operacím
 humanitární pomoci, čímž posílí aktivní občanství Evropské unie a
 podpoří přeshraniční spolupráci provádějících organizací,
 které se účastní činností dobrovolnického sboru.
 8) V současné
 podobě dobrovolnictví v humanitární oblasti existují nedostatky,
 které může iniciativa EU Aid Volunteers odstranit vysíláním
 dobrovolníků se správnými schopnostmi v pravý čas na pravé
 místo. Tohoto cíle by se mělo dosáhnout zejména vypracováním evropských
 norem pro vyhledávání a výběr humanitárních dobrovolníků,
 společným stanovením kritérií pro vzdělávání a přípravu
 humanitárních dobrovolníků k vyslání, vedením kvalitnějších
 rejstříků zájemců o dobrovolnickou činnost, kteří jsou
 vyhledáni na základě potřeb v terénu, a vytvořením
 příležitostí, které dobrovolníkům umožní přispívat k
 humanitárním operacím nejen při vyslání, ale i v zázemí nebo
 dobrovolnickými činnostmi na internetu[16].
 9) Prvořadý význam musí
 mít bezpečnost dobrovolníků.
 10) Unie uskutečňuje
 své operace humanitární pomoci ve spolupráci s provádějícími
 organizacemi. Při provádění iniciativy EU Aid Volunteers by tyto
 organizace měly mít významnou roli, aby se zajistilo, že si subjekty v
 terénu činnost skutečně osvojí a že se potenciální přínos
 dobrovolnického sboru využije na maximum. Unie by měla prováděcí
 organizace pověřit vyhledáváním, výběrem, přípravou a
 vysíláním dobrovolníků v rámci iniciativy EU Aid Volunteers na
 základě norem vypracovaných Komisí. Komise by kromě toho měla
 mít možnost sama využívat úspěšně vyškolené a připravené
 dobrovolníky k vyslání, bude-li to potřebovat.
 11) Soukromé společnosti
 mohou hrát významnou roli a přispívat k humanitárním operacím Unie
 zejména umožňováním dobrovolnické činnosti svých zaměstnanců[17].
 12) Dobrovolná účast na
 humanitární pomoci by mohla přispět k udržení mladých lidí
 v aktivitě, přispět k jejich osobnímu rozvoji, zvýšit
 jejich povědomí o jiných kulturách a zlepšit jejich schopnosti a zaměstnatelnost
 v globálním hospodářství. Přispěla by tedy
 k iniciativě „Příležitosti pro mladé“[18] a k řadě
 dalších klíčových cílů Unie, jimiž jsou například sociální
 začlenění, zaměstnanost, aktivní občanství, vzdělávání
 a rozvoj dovedností[19].
 13) Z unijních zásad rovných
 příležitostí a nediskriminace vyplývá, že by možnost zapojit se jako
 aktivní občané měli mít občané Unie a osoby, které na jejím
 území dlouhodobě legálně pobývají, ze všech sociálních a
 věkových skupin. S ohledem na zvláštní problematiku humanitární pomoci by
 měli být dobrovolníci působící v iniciativě EU Aid
 Volunteers starší 18 let.
 14) Základním předpokladem
 pro vysílání dobrovolníků do zemí mimo Unii je jasný právní status.
 Podmínky vysílání dobrovolníků by měly být stanoveny smluvně,
 včetně norem ochrany a bezpečnosti dobrovolníků, odpovědnosti


text:
vysílajících a přijímajících organizací, pojištění, pokrytí životních
 nákladů, nákladů na ubytování a dalších relevantních nákladů.
 Způsobilost dobrovolníků k vyslání do třetích zemí by měla
 podléhat příslušným opatřením pro zajištění bezpečnosti.
 15) Dobrovolníci z iniciativy EU
 Aid Volunteers by měli podporovat místní humanitární organizace ve
 třetích zemích. Jejich činnost by měla zvýšit schopnost
 přijímajících organizací řešit humanitární krize a profesionálně
 řídit dobrovolníky z iniciativy EU Aid Volunteers, efektivně využívat
 jejich znalosti a dovednosti a zajistit, aby příspěvek
 dobrovolníků měl udržitelný dopad na místní komunitu, čímž by se
 pomohlo lidem v nouzi postiženým humanitární krizí, kteří jsou
 konečnými příjemci humanitární pomoci Unie.
 16) Finanční ustanovení
 tohoto nařízení by se měla použít od 1. ledna 2014, protože
 souvisejí s víceletým finančním rámcem na období 2014–2020.
 Finanční pomoc by se měla přidělovat podle nařízení č.
 xxx/2012[20]
 použitelného na souhrnný rozpočet Evropské unie (finanční
 nařízení). S ohledem na specifickou povahu iniciativy EU Aid
 Volunteers je vhodné stanovit, že finanční pomoc lze poskytovat fyzickým i
 právnickým osobám, které se řídí soukromým i veřejným právem. Je rovněž
 důležité zajistit dodržování pravidel uvedeného nařízení, zejména
 pokud jde o zásady hospodárnosti, účinnosti a účelnosti.
 17) Finanční zájmy Unie by
 měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém
 výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování
 nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně
 vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků
 a případných sankcí. Je nutné přijmout vhodná opatření
 k zamezení nesrovnalostí a podvodů a podniknout nezbytné
 kroky k zpětnému získání ztracených, neoprávněně vyplacených
 nebo nesprávně použitých prostředků v souladu
 s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne
 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů
 Evropských společenství[21],
 nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne
 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě
 prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů
 Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem[22] a nařízením
 Evropského parlamentu a Rady (ES ) č. 1073/1999 ze dne
 25. května 1999 o vyšetřování prováděném
 Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)[23].
 18) Na základě dohod o
 spolupráci by měla být umožněna účast třetích zemí, zejména
 přistupujících zemí, kandidátských zemí, států ESVO a zemí,
 s nimiž bylo navázáno partnerství v rámci evropské politiky
 sousedství.
 19) S cílem umožnit stálé
 využívání zpětné vazby a přijímat zlepšující opatření by Komisi
 měla být svěřena pravomoc přijímat akty na základě
 článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie ohledně ustanovení,
 která se týkají norem řízení dobrovolníků z iniciativy EU Aid
 Volunteers a změn ukazatelů výkonnosti. Je obzvláště
 důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla
 odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě
 a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla
 zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně,
 včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
 20) V zájmu zajištění
 jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být
 Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly
 být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a
 Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví
 pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují
 Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[24]. Tento proces posuzování by


text:
se
 měl využívat pro přijímání akreditačního postupu,
 vzdělávacího programu a ročního pracovního programu iniciativy.
 21) Nařízení dodržuje
 základní práva a zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie.
 22) Zpracování osobních
 údajů probíhající v rámci tohoto nařízení nejde za rámec toho,
 co je nezbytné a přiměřené pro účely zajištění
 hladkého fungování iniciativy EU Aid Volunteers. Zpracování osobních údajů
 Komisí se řídí nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob
 v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi
 Společenství a o volném pohybu těchto údajů[25]. Zpracování osobních
 údajů provádějícími organizacemi, které jsou legálně usazeny v
 Unii, se řídí směrnicí o ochraně údajů 95/46/ES[26],
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 KAPITOLA I
 Cíle, oblast působnosti a definice
 Článek 1
 Předmět
 Tímto nařízením se zřizuje Evropský
 dobrovolnický sbor humanitární pomoci (dále jen „iniciativa EU Aid Volunteers“)
 jako rámec pro společný příspěvek evropských dobrovolníků
 k humanitárním činnostem Unie.
 Toto nařízení stanoví pravidla a postupy
 fungování iniciativy EU Aid Volunteers a pravidla poskytování finanční
 pomoci.
 Článek 2
 Oblast působnosti
 Toto nařízení se vztahuje na:
 1. vysílání dobrovolníků do
 operací humanitární pomoci ve třetích zemích v rámci iniciativy EU
 Aid Volunteers;
 2. činnosti v Unii
 zaměřené na podporu, propagaci a přípravu vysílání
 dobrovolníků do operací humanitární pomoci v rámci iniciativy EU Aid
 Volunteers;
 3. činnosti v Unii a
 mimo ni zaměřené na zvyšování schopnosti přijímajících
 organizací ve třetích zemí řídit dobrovolníky z iniciativy EU Aid
 Volunteers.
 Článek 3
 Cíl
 Cílem iniciativy EU Aid Volunteers je dát
 konkrétní podobu humanitárním hodnotám Unie a solidaritě s lidmi v nouzi
 podporou efektivní a viditelné činnosti dobrovolníků, která
 přispívá ke zvyšování schopnosti Unie reagovat na humanitární krize a ke
 zvyšování kapacity a odolnosti zranitelných nebo katastrofami zasažených
 komunit ve třetích zemích.
 Článek
 4
 Obecné zásady
 1) Iniciativa EU Aid Volunteers
 se řídí zásadami humanitární pomoci, jimiž jsou lidskost, neutralita,
 nestrannost a nezávislost.
 2) Opatření přijímaná
 v rámci iniciativy EU Aid Volunteers reagují na potřeby místních
 komunit a přijímajících organizací a měla by přispívat
 k profesionalizaci poskytování humanitární pomoci.
 3) Bezpečnost
 dobrovolníků je prioritou.
 4) Iniciativa EU Aid Volunteers
 podporuje společné akce a účast dobrovolníků z různých zemí
 a přispívá ke společným projektům a nadnárodním partnerstvím mezi
 prováděcími organizacemi uvedenými v článku 10.
 Článek 5
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se použijí
 tyto definice:
 (a)
 „dobrovolníkem“ se rozumí osoba, která se na
 základě vlastní vůle a motivace a aniž by byla primárně
 motivována finančním ziskem rozhodne zapojit do činností, z nichž má
 prospěch ona sama, komunita a společnost obecně;
 (b)
 „zájemcem o dobrovolnickou činnost“ se rozumí
 osoba, která splňuje podmínky uvedené v čl. 11 odst. 1 a požádá
 o zapojení do činností iniciativy EU Aid Volunteers;
 (c)
 „dobrovolníkem z iniciativy EU Aid Volunteers“ se
 rozumí zájemce o dobrovolnickou činnost, který byl vybrán, vyškolen,
 vyhodnocen jako způsobilý a zaregistrován jako připravený
 k vyslání do operací humanitární pomoci ve třetích zemích;
 (d)
 „humanitární pomocí“ se rozumí činnosti a
 operace, jejichž cílem je poskytnout na základě potřeb naléhavou
 pomoc zaměřenou na záchranu života, předcházení lidskému
 utrpení, jeho zmírňování


text:
a zachování lidské důstojnosti
 v situaci člověkem vyvolaných krizí nebo přírodních
 katastrof. Spadají sem operace pomoci, záchrany a ochrany v humanitárních
 krizích nebo bezprostředně po nich, podpůrná opatření pro
 zajištění přístupu k lidem v nouzi a pro usnadnění volného toku
 pomoci, opatření zaměřená na posílení připravenosti na
 katastrofy a snižování rizika katastrof, opatření přispívající
 k posílení odolnosti a schopnosti vyrovnávat se s krizemi a zajistit
 obnovu po nich;
 (e)
 „třetí zemí“ se rozumí země mimo Unii,
 v níž se uskutečňují operace a činnosti humanitární pomoci
 uvedené v písmeni d).
 Článek 6
 Soudržnost a doplňkovost činnosti Unie
 1. Při provádění
 tohoto nařízení se zajišťuje soudržnost s ostatními oblastmi
 vnější činnosti Unie a s dalšími příslušnými politikami
 Unie. Zvláštní pozornost se věnuje hladkému přechodu mezi záchranou,
 obnovou a rozvojem.
 2. Komise a členské státy
 spolupracují na zvyšování soudržnosti a souladu různých národních
 dobrovolnických programů a iniciativy EU Aid Volunteers.
 3. Při provádění
 opatření iniciativy EU Aid Volunteers podporuje Unie spolupráci
 s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména OSN, a dalšími
 partnery v oblasti humanitární pomoci.
 Článek 7
 Operativní cíle
 1. Iniciativa EU Aid Volunteers
 má následující operativní cíle:
 (a)
 Zvýšit a zlepšit schopnost Unie poskytovat
 humanitární pomoc.
 Pokrok při dosahování tohoto operativního
 cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
 –
 počet dobrovolníků, kteří byli
 v rámci iniciativy EU Aid Volunteers vysláni nebo kteří jsou
 připraveni k vyslání,
 –
 počet osob, kterým byla poskytnuta humanitární
 pomoc Unie.
 (b)
 Zlepšit dovednosti a znalosti dobrovolníků
 v oblasti humanitární pomoci a podmínky jejich práce.
 Pokrok při dosahování tohoto operativního
 cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
 –
 počet vyškolených dobrovolníků a kvalita
 vzdělávání podle hodnocení a úrovně spokojenosti,
 –
 počet akreditovaných vysílajících organizací,
 které uplatňují normy pro vysílání a řízení dobrovolníků z
 iniciativy EU Aid Volunteers.
 (c)
 Zvýšit kapacitu přijímajících organizací a
 podpořit dobrovolnictví ve třetích zemích.
 Pokrok při dosahování tohoto operativního
 cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
 –
 počet a typ opatření na zvyšování
 kapacity,
 –
 počet zaměstnanců a
 dobrovolníků ze třetích zemí, kteří se podílejí na
 opatřeních na zvyšování kapacity.
 (d)
 Podpořit viditelnost hodnot Unie
 v oblasti humanitární pomoci.
 Pokrok při dosahování tohoto operativního
 cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
 –
 úroveň znalostí dobrovolníků zapojených
 do iniciativy EU Aid Volunteers o humanitární pomoci EU,
 –
 úroveň povědomí o iniciativě EU Aid
 Volunteers mezi cílovou populací v Unii, účastnícími se a
 hostitelskými komunitami ve třetích zemích a dalšími subjekty
 působícími v oblasti humanitární pomoci.
 (e)
 Zvýšit soudržnost a soulad dobrovolnictví v
 členských státech s cílem zlepšit možnosti občanů Unie zapojit
 se do akcí a opatření humanitární pomoci.
 Pokrok při dosahování tohoto operativního
 cíle se hodnotí na základě ukazatelů, jimiž jsou například:
 –
 počet akreditovaných vysílajících organizací,
 –
 šíření a přejímání norem řízení
 evropských dobrovolníků jinými dobrovolnickými systémy.
 2. Ukazatele uvedené v odst. 1
 písm. a) až e) se použijí k monitorování, hodnocení a přezkumu výkonnosti,
 podle toho, k čemu se vztahují. Ukazatele jsou orientační a lze
 je měnit postupem uvedeným v článku 25, aby bylo možno
 přihlédnout


text:
k výsledkům hodnocení pokroku.
 KAPITOLA II
 OPATŘENÍ PŘÍJÍMANÁ V RÁMCI INICIATIVY EU AID VOLUNTEERS
 Článek 8
 Opatření přijímaná v rámci iniciativy EU Aid Volunteers
 Iniciativa EU Aid Volunteers usiluje o
 dosažení cílů uvedených v článcích 3 a 7 následujícími typy
 opatření:
 –
 vypracování a provádění norem týkajících se
 zájemců o dobrovolnickou činnost a dobrovolníků zapojených do
 iniciativy EU Aid Volunteers,
 –
 vypracování a provádění postupu akreditace
 vysílajících a přijímajících organizací,
 –
 vyhledávání a výběr zájemců o
 dobrovolnickou činnost,
 –
 vytvoření vzdělávacího programu a podpora
 školení a stáží,
 –
 vypracování, vedení a aktualizace rejstříku
 dobrovolníků iniciativy EU Aid Volunteers,
 –
 vysílání dobrovolníků z iniciativy EU Aid
 Volunteers do třetích zemí pro účely činností a operací
 humanitární pomoci,
 –
 budování kapacity přijímajících organizací,
 –
 vytváření a řízení Sítě iniciativy
 EU Aid Volunteers,
 –
 komunikace, zvyšování povědomí a viditelnosti,
 –
 doplňkové činnosti, které zvyšují
 odpovědnost, transparentnost a efektivitu iniciativy EU Aid Volunteers.
 Článek 9
 Normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a
 dobrovolníků z iniciativy EU Aid Volunteers
 1. Komise přijme
 v souladu s článkem 25 akty v přenesené pravomoci
 s cílem zavést normy pro:
 (a)
 vyhledávání, výběr a přípravu
 zájemců o vyslání do operací humanitární pomoci;
 (b)
 vysílání dobrovolníků zapojených do iniciativy
 EU Aid Volunteers do třetích zemí a jejich řízení v těchto
 zemích.
 2. Tyto normy stanoví povinnost
 zajistit péči a upraví zejména odpovědnost vysílajících a
 přijímajících organizací, minimální požadavky na pokrytí životních
 nákladů, nákladů na ubytování a dalších relevantních nákladů,
 pojistné krytí, postupy pro zajištění bezpečnosti a další
 důležité prvky.
 Článek 10
 Akreditace
 1. Komise zavede
 akreditační postup, jímž zajistí, aby vysílající organizace splňovaly
 normy uvedené v článku 9, a diferencovaný akreditační postup pro
 přijímající organizace.
 2. Vysílající organizace mají
 nárok na akreditaci, jestliže působí v oblasti humanitární pomoci
 podle definice v čl. 5 písm. d) a patří do jedné z následujících
 kategorií:
 (a)
 nevládní neziskové organizace, které jsou
 zřízené v souladu se zákony některého členského státu
 a jejichž ústředí se nachází na území Unie;
 (b)
 Mezinárodní výbor Červeného kříže
 (MVČK) a Mezinárodní federace společností Červeného kříže a
 Červeného půlměsíce;
 (c)
 veřejnoprávní subjekty, které se řídí
 právem některého členského státu.
 Nevládní neziskové organizace a veřejnoprávní
 subjekty se sídlem v zemích uvedených v článku 23 mají rovněž nárok
 na akreditaci za podmínek uvedených v daném článku a na základě v
 něm uvedených dohod.
 3. Organizace ze třetích
 zemí, které dodržují normy uvedené v čl. 9 odst. 1 písm. b), lze
 akreditovat jako přijímající organizace, jestliže působí v oblasti
 humanitární pomoci podle definice v čl. 5 písm. d) a patří do
 některé z následujících kategorií:
 (a)
 nevládní neziskové organizace, které působí
 nebo jsou zřízeny ve třetí zemi podle platných zákonů dané
 země;
 (b)
 veřejnoprávní subjekty, které se řídí
 právem třetí země;
 (c)
 mezinárodní agentury a organizace.
 4. Aniž by byly dotčeny
 požadavky uvedené v odstavcích 2 a 3, mohou vysílající a přijímající
 organizace provádět opatření v rámci iniciativy EU Aid Volunteers
 ve spojení se soukromými výdělečně činnými organizacemi.
 5. Fungování a podoba
 akreditačních postupů budou stanoveny prováděcími akty v souladu
 s čl.


text:
24 odst. 2.
 Článek 11
 Vyhledávání a výběr zájemců o dobrovolnickouč innost
 1. Zájemci o dobrovolnickou
 činnost se mohou stát občané Unie, státní příslušníci
 třetích zemí, kteří dlouhodobě legálně pobývají v
 členském státě Unie, a občané ze zemí a organizací uvedených
 v čl. 23 odst. 1 za podmínek, jež jsou v tomto článku uvedeny,
 starší 18 let.
 2. Na základě vyhodnocení
 potřeb třetích zemí, které provedou vysílající nebo přijímají
 organizace nebo další příslušné subjekty, akreditované organizace
 vyhledají a vyberou zájemce o dobrovolnickou činnost, kterým bude
 poskytnuto školení.
 3. Hledání a výběr
 zájemců o dobrovolnickou činnost musí splňovat normy uvedené
 v čl. 9 odst. 1 písm. a).
 Článek 12
 Školení zájemců o dobrovolnickou činnost a stáže
 1. Komise vypracuje
 vzdělávací program pro přípravu zájemců o dobrovolnickou
 činnost na účast v humanitárních činnostech a operacích
 humanitární pomoci.
 2. Vzdělávacího programu se
 mohou účastnit zájemci o dobrovolnickou činnost, kteří byli
 vyhledáni a vybráni v souladu s článkem 11. Konkrétní rozsah a obsah
 školení, které každý zájemce potřebuje, se určí na základě jeho
 potřeb s ohledem na jeho předchozí zkušenosti.
 3. V rámci svého
 vzdělávání a zejména přípravy k vyslání mohou zájemci o
 dobrovolnickou činnost absolvovat stáž v akreditovaných vysílajících
 organizacích, pokud možno v jiné zemi než v zemi svého původu.
 4. Aniž by byl dotčen
 odstavec 3, může vysílající organizace zájemcům o dobrovolnickou
 činnost, kteří neabsolvovali stáž, v případě
 potřeby poskytnout další přípravu před vysláním. Příprava i
 stáž musí splňovat normy přípravy uvedené v čl. 9 odst. 1
 písm. a).
 5. Součástí
 vzdělávacího programu je vyhodnocení připravenosti zájemce o dobrovolnickou
 činnost k vyslání do operací humanitární pomoci.
 6. Podoba vzdělávacího
 programu a postup hodnocení připravenosti zájemců budou upraveny
 prováděcími akty v souladu s čl. 24 odst. 2.
 Článek 13
 Rejstřík dobrovolníků iniciativy EU Aid Volunteers
 1. Zájemci o dobrovolnickou
 činnost, kteří úspěšně prošli hodnocením uvedeným
 v čl. 12 odst. 5, jsou považováni za dobrovolníky zapojené do
 iniciativy EU Aid Volunteers. Jako takoví mohou být zařazeni do
 rejstříku dobrovolníků iniciativy EU Aid Volunteers (dále jen
 „rejstřík“) a mohou být vysláni do třetí země.
 2. Komise zřídí, vede a
 aktualizuje rejstřík a stanoví podmínky přístupu do rejstříku a podmínky
 jeho užívání.
 Článek 14
 Vysílání dobrovolníků do třetích zemí v rámci iniciativy EU
 Aid Volunteers
 1. Dobrovolníci zařazení do
 rejstříku iniciativy EU Aid Volunteers mohou být pro účely
 činností a operací humanitární pomoci vymezených v čl. 5 písm. d)
 vysláni:
 (a)
 akreditovanými vysílajícími organizacemi do
 přijímajících organizací ve třetích zemích nebo
 (b)
 Komisí do místních oddělení Komise, která se
 věnují humanitární pomoci, nebo do zásahů ve třetích zemích.
 2. V případě
 vyslání podle odst. 1 písm. a) zajistí akreditované vysílající organizace
 dodržování norem uvedených v článku 9.
 3. Konkrétní podmínky vyslání jsou
 stanoveny ve smlouvě uzavřené mezi vysílající organizací a
 dobrovolníkem, mezi tyto podmínky patří doba trvání, místo vyslání a úkoly
 dobrovolníka.
 4. V případě
 vyslání podle odst. 1 písm. b) Komise podepíše s dobrovolníky
 „smlouvu o vyslání dobrovolníka“, v níž vymezí konkrétní podmínky vyslání.
 Smlouvy o vyslání dobrovolníka neudílejí dobrovolníkům práva a povinnosti
 vyplývající ze


text:
„Služebního řádu úředníků Evropské unie“ a
 „Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie“.
 Článek 15
 Zvyšování kapacity přijímajících organizací
 Komise podporuje akce zaměřené na
 posilování kapacity přijímajících organizací s cílem zajistit efektivní
 řízení dobrovolníků z iniciativy EU Aid Volunteers a udržitelný dopad
 jejich činnosti, včetně:
 (a)
 školení v oblasti řízení dobrovolníků,
 coachingu, připravenosti na katastrofy, reakce na katastrofy a
 v dalších oblastech, které mají význam pro zaměstnance a dobrovolníky
 z přijímajících organizací;
 (b)
 výměny osvědčených postupů,
 technické pomoci, programů twinningu a výměny zaměstnanců a
 dobrovolníků, vytváření sítí a dalších relevantních opatření
 zaměřených na zlepšení řízení dobrovolníků z iniciativy EU
 Aid Volunteers ve třetích zemích a na podporu a propagaci kvalitní
 dobrovolnické činnosti ve třetích zemích.
 Článek 16
 Síť iniciativy EU Aid Volunteers
 1. Komise zřídí a vede
 Síť iniciativy EU Aid Volunteers (dále jen „síť).
 2. Účelem této sítě je
 usnadnit kontakty mezi zájemci o dobrovolnickou činnost a dobrovolníky,
 kteří se podíleli nebo podílejí na činnostech iniciativy EU Aid
 Volunteers, kontakty mezi těmito dobrovolníky a ostatními osobami,
 zapojenými do činnosti iniciativy EU Aid Volunteers, zejména osobami
 uvedenými v článku 15, a kontakty s dalšími relevantními subjekty.
 Síť vytváří příležitosti k virtuální interakci, zejména ke
 sdílení poznatků a šíření informací o iniciativě EU Aid
 Volunteers, a podporuje další vhodné činnosti, například
 semináře a dílny.
 3. Síť rovněž
 poskytuje a propaguje příležitosti pro dobrovolnickou činnost po
 internetu, která doplňuje a posiluje působení dobrovolníků
 z iniciativy EU Aid Volunteers.
 Článek 17
 Komunikace, zvyšování povědomí a viditelnosti
 1. Komise podporuje akce zaměřené
 na informování veřejnosti, komunikaci a zvyšování povědomí o
 iniciativě EU Aid Volunteers a propaguje dobrovolnictví v oblasti
 humanitární pomoci v Unii a ve třetích zemích, v nichž probíhají
 akce iniciativy EU Aid Volunteers.
 2. Komise vypracuje akční
 plán pro informování a komunikaci o cílech, akcích a výsledcích iniciativy EU
 Aid Volunteers, v němž vymezí činnosti komunikace
 s veřejností a zvyšování povědomí veřejnosti, zejména
 evropských občanů a budoucích potenciálních zájemců o dobrovolnickou
 činnost a subjektů zapojených do iniciativy EU Aid Volunteers.
 Akční plán provádějí všichni příjemci zapojení do iniciativy EU
 Aid Volunteers, zejména vysílající a přijímající organizace.
 3. Dobrovolníci zapojení do
 iniciativy EU Aid Volunteers se v případě potřeby za pomoci a
 pod vedením vysílajících a přijímajících organizací účastní
 příslušných informačních a komunikačních činností a
 činností na zvyšování povědomí před svým vysláním, během
 něj a po něm s cílem propagovat iniciativu EU Aid Volunteers a
 své působení v rámci této iniciativy. Komise tyto činnosti
 vymezí, aniž by dobrovolníkům uložila nepřiměřené
 povinnosti.
 KAPITOLA III
 Finanční ustanovení
 Článek 18
 Způsobilá opatření
 1. Finanční pomoc lze
 poskytovat na činnosti uvedené v článku 8, a to i na
 opatření nezbytná pro jejich provádění a opatření
 zaměřená na posílení koordinace mezi iniciativou EU Aid Volunteers a
 dalšími relevantními režimy na státní a mezinárodní úrovni.
 2. Z finančních
 prostředků uvedených v odstavci 1 lze hradit rovněž náklady
 související s činnostmi přípravy, monitorování, kontroly, auditu
 a hodnocení, které jsou nutné k řízení iniciativy EU Aid
 Volunteers a k dosahování jejích cílů.
 3. Může se jednat zejména o
 náklady na studie, setkání


text:
odborníků, informační
 a komunikační činnosti včetně komunikace o politických
 prioritách Unie, pokud tyto činnosti souvisejí s obecnými cíli tohoto
 nařízení, náklady spojené s informačními sítěmi
 zaměřenými na zpracování a výměnu informací
 (včetně nákladů na jejich propojování se stávajícími nebo
 budoucími systémy určenými k podpoře výměny údajů
 napříč odvětvími a nákladů na související
 zařízení), jakož i veškeré náklady na technickou
 a administrativní pomoc, které vznikly Komisi.
 Článek 19
 Příjemci finanční pomoci
 Na základě tohoto nařízení lze
 poskytovat finanční pomoc fyzickým a právnickým osobám, a to
 veřejnoprávním i soukromoprávním, které se pak považují za příjemce
 finanční pomoci ve smyslu finančního nařízení XX/2012.
 Článek 20
 Rozpočtové zdroje
 Finanční referenční částka pro
 provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 činí
 239 100 000 EUR v běžných cenách. V případě
 potřeby by mohly být k pokrytí obdobných výdajů zahrnuty
 prostředky i do rozpočtu na období po roce 2020, aby bylo možné
 řídit opatření, jež nebudou dokončena do 31. prosince 2020.
 Článek 21
 Druhy finančních opatření a prováděcí postupy
 1. Komise provádí finanční
 pomoc Unie v souladu s finančním nařízením xx/2012
 použitelným pro rozpočet Unie.
 2. Finanční pomoc
 poskytovaná podle tohoto nařízení může mít jakoukoli z forem
 stanovených ve finančním nařízení.
 3. Za účelem provádění
 tohoto nařízení přijme Komise roční program iniciativy EU Aid
 Volunteers v souladu s postupem uvedeným v čl. 24
 odst. 2. Stanoví sledované cíle, očekávané výsledky, způsob provádění
 a celkovou částku. Program obsahuje také popis financovaných
 opatření, částku přidělenou na každé opatření
 a orientační harmonogram provádění. U grantů tyto
 programy zahrnují priority, základní hodnotící kritéria a maximální míru
 spolufinancování.
 4. Komise může zvažovat
 přidanou hodnotu a výhody pro řízení plynoucí z vytvoření
 svěřeneckého fondu EU.
 Článek 22
 Ochrana finančních zájmů Unie
 1. Komise přijme vhodná
 opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí
 financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny
 prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými
 kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním
 neoprávněně vyplacených částek a případně
 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
 2. Komise nebo její zástupci a
 Účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly
 dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců
 grantů, zhotovitelů, dodavatelů nebo poskytovatelů a
 subdodavatelů, kteří podle tohoto nařízení obdrželi
 finanční prostředky Unie.
 3. Evropský úřad pro boj
 proti podvodům (OLAF) může provádět kontroly a inspekce na
 místě u hospodářských subjektů, jichž se toto financování
 přímo nebo nepřímo týká, postupy stanovenými v nařízení
 (Euratom, ES) č. 2185/96 s cílem zjistit, zda v souvislosti s
 grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou o financování Unií
 nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu
 finanční zájmy Unie.
 4. Aniž jsou dotčeny
 odstavce 1 a 2, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a
 mezinárodními organizacemi, grantové dohody, rozhodnutí o grantu a smlouvy
 vyplývající z provádění tohoto nařízení Komisi, Účetní dvůr
 a OLAF k provádění takových auditů, kontrol a inspekcí na místě
 výslovně zmocňovat.
 KAPITOLA IV
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 23
 Spolupráce s dalšími zeměmi a mezinárodními organizacemi
 1. Do iniciativy EU Aid
 Volunteers se mohou zapojit:
 (a)
 občané a vysílající organizace


text:
z
 přistupujících zemí, kandidátských zemí, potenciálních kandidátských zemí
 a zemí, s nimiž bylo uzavřeno partnerství v rámci evropské politiky
 sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami
 pro účast těchto zemí v programech Unie, jež jsou stanoveny
 v příslušných rámcových dohodách a v rozhodnutích
 příslušných rad pro přidružení nebo podobných dohodách;
 (b)
 občané a vysílající organizace ze států
 Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou členy Evropského
 hospodářského prostoru (EHP), v souladu s podmínkami stanovenými v
 Dohodě o EHP;
 (c)
 občané a vysílající organizace z ostatních
 evropských zemí, s výhradou uzavření bilaterálních dohod
 s těmito zeměmi;
 (d)
 zaměstnanci mezinárodních organizací,
 kteří splňují kritéria způsobilosti uvedená v čl. 11
 odst. 1.
 (2)
 Tato spolupráce je v případě potřeby
 založena na dodatečných rozpočtových prostředcích
 přidělených účastnícími se zeměmi v souladu s postupy
 dohodnutými s těmito zeměmi.
 Článek 24
 Postup ve výborech
 1. Komisi je nápomocen výbor
 zřízený podle čl. 17 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1257/96
 o humanitární pomoci. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU)
 č. 182/2011.
 2. Odkazuje-li se na tento
 odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU)
 č. 182/2011.
 Článek 25
 Výkon pravomocí přenesených na Komisi
 1. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v
 tomto článku.
 2. Pravomoc přijímat akty
 v přenesené pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 2 a článku
 9 se Komisi svěřuje na dobu sedmi let ode dne vstupu tohoto
 nařízení v platnost.
 3. Evropský parlament nebo Rada
 mohou přenesení pravomoci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se
 ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí
 nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním
 věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je
 v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných
 aktů v přenesené pravomoci.
 4. Přijetí aktu v
 přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
 Evropskému parlamentu a Radě.
 5. Přijatý akt v
 přenesené pravomoci vstoupí v platnost pouze tehdy, nevysloví-li Evropský
 parlament ani Rada ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto
 aktu Evropskému parlamentu a Radě námitku, nebo oznámí-li před uplynutím
 této lhůty Evropský parlament a Rada Komisi, že námitku nevysloví. Z
 podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva
 měsíce.
 Článek 26
 Sledování a hodnocení
 1. Akce, na něž bude
 poskytnuta finanční podpora, budou podléhat pravidelné kontrole, při
 níž se bude sledovat jejich provádění, a pravidelnému hodnocení, při
 němž externí subjekty vyhodnotí jejich účelnost, účinnost a
 jejich dopad vzhledem k cílům iniciativy EU Aid Volunteers. Kontroly a
 hodnocení se budou skládat z vypracování zpráv uvedených v odstavci 5 a
 z dalších činností ohledně různých aspektů tohoto
 nařízení, které bude možné zahájit kdykoli během jeho provádění.
 2. Ve fázi hodnocení zajistí Komise
 pravidelné konzultace všech příslušných zúčastněných stran,
 včetně dobrovolníků, vysílajících a přijímajících
 organizací, místních komunit, jimž je pomoc určena, humanitárních
 organizací a pracovníků v terénu. Výsledky hodnocení budou využity
 při úpravách podoby programu a přidělování zdrojů.
 3. Organizace, které vysílají
 dobrovolníky mimo Unii, ponesou odpovědnost za kontrolu jejich
 činnosti a budou Komisi pravidelně předkládat příslušné
 zprávy.
 4. Komise bude o iniciativě
 EU Aid