text:
unie,
 s ohledem na nařízení Rady (ES)
 č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před
 dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského
 společenství (dále jen „základní nařízení“)[1], a
 zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
 s ohledem na návrh předložený
 Evropskou komisí (dále jen „Komise“) po konzultaci s poradním výborem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 1. POSTUP
 1.1. Platná opatření
 (1) Nařízením (ES) č.
 2604/2000[2]
 uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu
 polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících mimo jiné
 z Indie (dále jen „původní šetření“). Následně byl proveden
 přezkum (dále jen „přezkum pro nového vývozce“) podle čl. 11
 odst. 4 základního nařízení týkající se společnosti South Asian
 Petrochem Ltd a jeho konečná zjištění a závěry jsou uvedeny v
 nařízení Rady (ES) č. 1646/2005[3]. Na základě přezkumu před
 pozbytím platnosti uložila Rada nařízením (ES) č. 192/2007[4]
 konečné antidumpingové clo na dalších pět let. Antidumpingová
 opatření byla pozměněna nařízením Rady (ES)
 č. 1286/2008[5]
 po částečném prozatímním přezkumu (dále jen „poslední
 přezkumné šetření“). Opatření mají podobu zvláštních
 antidumpingových cel. Sazba cla se pohybuje mezi
 87,5 a 200,9 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované
 indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních
 výrobců činí 153,6 EUR za tunu (dále jen „současná cla“).
 (2) Po změně názvu
 jedné indické společnosti South Asian Petrochem Ltd oznámením (ES) č.
 2010/C 335/06[6]
 Komise došla k závěru, že antidumpingová zjištění týkající se
 společnosti South Asian Petrochem Ltd by se měla použít pro
 společnost Dhunseri Petrochem & Tea Limited.
 (3) Nařízením (ES) č.
 2603/2000[7]
 uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu PET pocházejících mimo
 jiné z Indie. Po zrychleném přezkumu podle článku 20
 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o
 ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které
 nejsou členy Evropského společenství[8] (dále jen „základní antisubvenční
 nařízení“), byla konečná opatření změněna tak, jak je
 stanoveno v nařízení Rady (ES) č. 1645/2005[9]. Na
 základě přezkumu před pozbytím platnosti uložila Rada
 nařízením (ES) č. 193/2007[10] konečné vyrovnávací clo na dalších
 pět let. Vyrovnávací opatření byla pozměněna nařízením
 (ES) č. 1286/2008 po posledním přezkumném šetření. Vyrovnávací
 opatření mají podobu zvláštního cla. Sazba cla se pohybuje mezi
 0 a 106,5 EUR za tunu pro jednotlivě vyjmenované
 indické výrobce a zbytková celní sazba uložená na dovoz od ostatních
 výrobců činí 69,4 EUR za tunu (dále jen „současná
 vyrovnávací opatření“).
 (4) Po změně názvu
 jedné indické společnosti South Asian Petrochem Ltd došla Komise v
 oznámení (ES) č. 2010/C 335/07[11]k
 závěru, že antisubvenční zjištění týkající se společnosti
 South Asian Petrochem Ltd by se měla použít pro společnost Dhunseri
 Petrochem & Tea Limited.
 (5) Rozhodnutím 2005/697/ES[12] Komise
 přijala závazky nabídnuté společností South Asian Petrochem Ltd
 stanovící minimální dovozní cenu (dále jen „závazek“). Po změně názvu
 došla Komise v oznámení (ES) č. 2010/C 335/05[13] k závěru, že závazek nabídnutý
 společností South Asian Petrochem Ltd by se měl použít pro
 společnost Dhunseri Petrochem & Tea Limited.
 1.2. Žádost o přezkum
 (6) Společnost Dhunseri
 Petrochem & Tea Ltd (dále jen „žadatel“), indický vyvážející výrobce PET,
 podala žádost o částečný prozatímní přezkum


text:
podle
 čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Žádost byla omezena na
 dumping a na žadatele. Žadatel zároveň rovněž požádal
 o přezkum současných vyrovnávacích opatření. Antidumpingová
 a vyrovnávací cla jsou použitelná na dovoz výrobků vyrobených žadatelem a
 na prodej výrobků žadatele do Unie se vztahuje závazek.
 (7) Žadatel
 poskytl důkazy prima facie o tom, že k vyrovnání dumpingu
 není nutno nadále zachovávat současnou výši současného cla. Žadatel
 zejména tvrdil, že se podstatně změnily výrobní náklady společnosti,
 v důsledku čehož je dumpingové rozpětí výrazně nižší
 než v době zavedení současných cel. Žadatel porovnal své domácí
 ceny a ceny při vývozu do Unie a z tohoto srovnání vyplynulo, že
 dumpingové rozpětí je výrazně nižší než úroveň současných
 cel.
 1.3. Zahájení částečného
 prozatímního přezkumu
 (8) Po konzultaci s poradním
 výborem dospěla Komise k závěru, že žádost obsahuje
 dostatečné důkazy prima facie odůvodňující zahájení
 částečného prozatímního přezkumu (dále jen „stávající
 přezkum“), a zveřejněním oznámení o zahájení[14] v Úředním
 věstníku Evropské unie dne 2. dubna 2011 zahájila v souladu
 s čl. 11 odst. 3 základního nařízení
 částečný prozatímní přezkum omezený na zkoumání dumpingu ve
 vztahu k žadateli (dále jen „oznámení o zahájení“).
 1.4. Souběžný částečný
 prozatímní přezkum vyrovnávacích opatření
 (9) Dne 2. dubna 2011[15] Komise
 oznámila zahájení částečného prozatímního přezkumu podle
 článku 19 základního antisubvenčního nařízení omezeného pouze na
 subvencování a žadatele.
 (10) V rámci částečného
 prozatímního přezkumu vyrovnávacích opatření bylo zjištěno, že
 změny nejsou trvalé povahy. V důsledku toho bylo přezkumné
 šetření ukončeno bez změny platných opatření.
 1.5. Dotčené strany
 (11) O zahájení přezkumu
 Komise úředně vyrozuměla žadatele, zástupce vyvážející země
 a sdružení výrobců v Unii. Zúčastněným stranám byla
 poskytnuta příležitost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o
 zahájení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
 (12) Všechny zúčastněné
 strany byly informovány o možnosti požádat o slyšení. Jedno slyšení bylo
 vyžádáno a poskytnuto.
 (13) S cílem získat informace,
 které pro své šetření považovala za nezbytné, zaslala Komise žadateli
 dotazník a ve lhůtě stanovené k tomuto účelu obdržela
 odpověď.
 (14) Komise si opatřila
 a ověřila veškeré informace považované za nezbytné pro
 zjištění dumpingu. Komise provedla inspekce na místě v prostorách
 žadatele ve městech Kalkata (Indie) a Haldia (Indie).
 2. STAŽENÍ ŽÁDOSTI A
 UKONČENÍ ŘÍZENÍ
 (15) Dopisem Komisi ze dne 18.
 dubna 2012 žadatel formálně stáhl svoji žádost o částečný
 prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz
 PET pocházejících z Indie. Stáhnutí žádosti se opírá především o
 skutečnost, že žadatel dále rozšířil výrobní kapacity, což ukazuje,
 že změny týkající se dumpingu nejsou trvalé povahy vzhledem k
 bezprostřednímu dalšímu snížení výrobních nákladů. Žadatel tvrdil, že
 nepřetržitý proces změny zpochybňuje trvalou povahu změn
 zjištěných během šetření. Bylo zjištěno, že ačkoli
 některé změny zjištěné během šetření jsou trvalé
 povahy, společnost je skutečně v nepřetržitém procesu
 změn.
 (16) S ohledem na stažení žádosti
 se zvažovalo, zda je žádoucí pokračovat v přezkumném šetření z
 moci úřední. Útvary Komise nezjistily žádné závažné důvody, jež by
 potvrzovaly, že jeho ukončení není v zájmu Unie. Přezkumné
 šetření by proto mělo být ukončeno.
 (17) Zúčastněné strany
 byly informovány o chystaném ukončení přezkumného šetření a

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
dostaly příležitost sdělit své připomínky.
 (18) Byl tedy učiněn
 závěr, že přezkum týkající se dovozu PET pocházejících z Indie by
 měl být ukončen, aniž by byla změněna platná antidumpingová
 opatření,
 PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
 Článek 1
 Částečný prozatímní přezkum
 antidumpingových opatření týkajících se dovozu některých
 polyethylentereftalátů (PET) pocházejících z Indie, zahájený podle
 čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009, se ukončuje
 beze změny platných antidumpingových opatření.
 Článek 2
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto
 nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech
 členských státech.
 V Bruselu dne
 Za
 Radu
 předseda
 [1] Úř.
 věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.
 [2] Úř.
 věst. L 301, 30.11.2000, s. 21.
 [3] Úř.
 věst. L 266, 11.10.2005, s. 10.
 [4] Úř.
 věst. L 59, 27.2.2007, s. 1.
 [5] Úř.
 věst. L 340, 19.12.2008, s. 1.
 [6] Úř.
 věst. C 335, 11.12.2010, s. 6.
 [7] Úř.
 věst. L 301, 30.11.2000, s. 1.
 [8] Úř.
 věst. L 188, 18.7.2009, s. 93.
 [9] Úř.
 věst. L 266, 11.10.2005, s. 1.
 [10] Úř.
 věst. L 59, 27.2.2007, s. 34.
 [11] Úř.
 věst. C 335, 11.12.2010, s. 7.
 [12] Úř. věst.
 L 226, 11.10.2005, s. 62.
 [13] Úř.
 věst. C 335, 11.12.2010, s. 5.
 [14] Úř.
 věst. C 102, 2.4.2011, s. 18.
 [15] Úř.
 věst. C 102, 2.4.2011, s.15.


text:
 |
 52011PC0577
 Návrh ROZHODNUTÍ RADY kterým se mění rozhodnutí 2007/659/ES, pokud jde o období platnosti a roční kvótu, na niž lze uplatnit sníženou sazbu spotřební daně /* KOM/2011/0577 v konečném znění - 2011/0248 (CNS) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.
 SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Článek 349 Smlouvy o fungování Evropské
 unie (SFEU), který se použije na nejvzdálenější regiony Unie, k nimž
 patří francouzské zámořské departementy (DOM), stanoví, že s ohledem
 na strukturální sociální a hospodářskou situaci nejvzdálenějších
 regionů, která je prohlubována jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou
 rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém
 množství produktů, přičemž neměnnost a spolupůsobení
 těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje jejich rozvoj,
 přijímá Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem
 konkrétní opatření zaměřená zejména na vytvoření podmínek
 pro uplatnění Smluv v těchto regionech, včetně společných
 politik. Tato konkrétní opatření se týkají zejména daňové politiky.
 Rada přijme opatření uvedená v prvním pododstavci s ohledem
 na zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž
 by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, které zahrnují
 také vnitřní trh a společné politiky.
 Rozhodnutí Rady 2007/659/ES ze dne
 9. října 2007, přijaté na základě čl. 299
 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní článek 349 SFEU), opravňuje Francii,
 aby na metropolitním území Francie uplatňovala na tradiční rum
 vyrobený ve francouzských zámořských departementech sníženou sazbu
 spotřební daně, jež může být nižší než minimální sazba
 spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, ne však
 nižší než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně z
 alkoholu. Snížená sazba spotřební daně je omezena roční kvótou
 ve výši 108 000 hl čistého alkoholu. Tato odchylka pozbývá
 platnosti dne 31. prosince 2012.
 V souladu s článkem 4 rozhodnutí
 2007/659/ES předložily 29. června 2010 francouzské orgány Komisi
 zprávu uvedenou v témže ustanovení. Zpráva obsahuje dvě žádosti. Francouzské
 orgány jednak žádají, aby byla roční kvóta ve výši 108 000 hl zvýšena na
 125 000 hl čistého alkoholu, aby se tak tato kvóta
 přizpůsobila vývoji na trhu Unie s rumem. Jednak také žádají, aby
 byla platnost rozhodnutí 2007/659/ES prodloužena o jeden rok, tedy do
 31. prosince 2013, aby tato platnost vypršela ve stejnou dobu jako
 platnost rozhodnutí Komise vydaného 27. června 2007 ve věci státních
 podpor, jež se týká stejné záležitosti (státní podpora č. N
 530/2006).
 2.
 VÝSLEDKY KONZULTACÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ
 DOPADŮ
 Nebylo třeba využít externích odborných
 konzultací a rovněž nebylo provedeno posouzení dopadů. Byly však
 pozorně prostudovány statistiky předložené francouzskými orgány o
 množství rumu uvolněného ke spotřebě.
 Vývoj množství rumu uvolněného ke
 spotřebě byl následující:
 Vývoj
 evropského trhu s rumem
 Roky || Celkem || Rum ze třetích zemí || Rum z francouzských zámořských departementů || % z francouzských zámořských departementů
 1986 || 313 459 || 152 252 || 161 207 || 51 %
 1987 || 300 152 || 158 117 || 142 035 || 47 %
 1988 || 252 877 || 130 976 || 121 901 || 48 %
 1989 || 293 462 || 161 485 || 131 977 || 45 %
 1990 || 368 913 || 227 975 || 140 938 || 38 %
 1991


text:
|| 336 252 || 221 861 || 114 391 || 34 %
 1992 || 332 145 || 223 522 || 108 623 || 33 %
 1993 || 322 743 || 231 059 || 91 684 || 28 %
 1994 || 357 936 || 253 215 || 104 721 || 29 %
 1995 || 284 178 || 184 835 || 99 343 || 35 %
 1996 || 359 295 || 249 239 || 110 056 || 31 %
 1997 || 453 050 || 354 858 || 98 192 || 22 %
 1998 || 500 295 || 395 031 || 105 264 || 21 %
 1999 || 567 449 || 428 790 || 138 659 || 24 %
 2000 || 645 237 || 495 625 || 149 612 || 23 %
 2001 || 695 033 || 534 316 || 160 717 || 23 %
 2002 || 734 249 || 557 458 || 176 791 || 24 %
 2003 || 880 653 || 713 535 || 167 118 || 19 %
 2004 || 727 772 || 569 278 || 158 494 || 22 %
 2005 || 726 876 || 571 317 || 155 559 || 21 %
 2006 || 791 542 || 626 157 || 165 385 || 21 %
 2007 || 785 695 || 608 449 || 177 246 || 23 %
 2008 || 851 748 || 657 725 || 194 023 || 23 %
 Zdroj: Eurostat
 Vývoj rumu uvolněného ke
 spotřebě na metropolitním území Francie (v hektolitrech čistého
 alkoholu)
 || Uvolnění ke spotřebě „snížené sazby spotřební daně“ || Mimo kvótu || Třetí země || Celkem
 2010 || 105 700 || 40 600 || 20 000 || 166 300
 2009 || 102 400 || 32 400 || ||
 2008 || 99 500 || 33 000 || ||
 2007 || 96 100 || 33 500 || ||
 2006 || 90 000 || 33 500 || ||
 2005 || 90 000 || 35 500 || 5 500 || 131 000
 2004 || 87 900 || 30 800 || ||
 2003 || 86 400 || 26 200 || ||
 2002 || 86 900 || 37 000 || ||
 2001 || 86 200 || 26 500 || ||
 2000 || 78 300 || 30 000 || 1 000 || 109 300
 Z těchto informací předložených
 francouzskými orgány vyplývá, že množství tradičního rumu se sníženou
 sazbou spotřební daně, jenž byl uveden na trh, se od přijetí
 rozhodnutí 2007/659/ES změnilo. Došlo ke zvýšení z 96 100 hl
 čistého alkoholu v roce 2007 na 105 700 hl čistého alkoholu
 v roce 2010, což odpovídá ročnímu nárůstu o 3,2 %. Pokud
 bude tento vývoj pokračovat stejným tempem, množství tradičního rumu
 uvedeného na trh by dosáhlo zhruba 109 100 hl čistého alkoholu v roce
 2011, 112 600 hl čistého alkoholu v roce 2012 a 116 200 hl čistého
 alkoholu v roce 2013, a tím by přesáhlo kvótu ve výši 108 000 hl
 stanovenou rozhodnutím 2007/659/ES. Stejný vývoj spotřeby rumu bylo možné
 pozorovat od roku 2005 také na trhu Unie.
 Rum ze


text:
třetích zemí uvolněný ke
 spotřebě nemá na francouzském trhu tak silné postavení jako na trhu
 Unie. Je však nutno poznamenat, že jeho podíl narůstá, jelikož v roce 2000
 představoval méně než 1 %, v roce 2005 však již 4,2 % a v roce
 2010 12 %. Na úrovni Unie připadá na rum pocházející ze třetích
 zemí dle nejnovějších údajů 77 % trhu oproti 23 %
 připadajícím na rum z francouzských zámořských departementů.
 3.
 PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Shrnutí navrhovaných opatření Přizpůsobení kvóty 108 000 hl čistého alkoholu vzhledem k provedeným zjištěním. Navrhuje se zvýšit kvótu ve výši 108 000 hl čistého alkoholu stanovenou rozhodnutím 2007/659/ES na hodnotu 120 000 hl čistého alkoholu. S přihlédnutím k tomu, že množství rumu uvedeného na trh v období let 2007 až 2010 narůstalo ročně o 3,2 %, v roce 2013 pravděpodobně dosáhne množství rumu uvedeného na trh hodnoty 116 200 hl čistého alkoholu. Zvýšení kvóty na hodnotu 120 000 hl čistého alkoholu by umožnilo pokrýt roční nárůst množství rumu uvedeného na trh o 4,3 %, tedy o něco vyšší než nárůst o 3,2 % zjištěný v letech 2007–2010. Prodloužit o jeden rok platnost rozhodnutí 2007/659/ES, aby tato platnost vypršela ve stejnou dobu jako platnost rozhodnutí Komise vydaného 27. června 2007 ve věci státních podpor, jež se týká stejné záležitosti (státní podpora č. N 530/2006).
 Právní základ Článek 349 Smlouvy o fungování EU.
 Zásada subsidiarity Pouze Rada může na základě článku 349 Smlouvy o fungování EU přijmout konkrétní opatření ve prospěch nejvzdálenějších regionů za účelem přizpůsobit použití smluv pro tyto regiony, včetně společných politik, z důvodu trvalého znevýhodnění ohrožujícího hospodářskou a sociální situaci nejvzdálenějších regionů. Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.
 Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z následujících důvodů:
 Jeho účelem je změnit rozhodnutí 2007/659/ES pouze v rozsahu, v jakém je změna nezbytná. Nová roční kvóta pro rum, na který lze uplatnit sníženou sazbu spotřební daně, byla vypočítána na základě vývoje množství rumu uvedeného na trh během období 2007–2010. ||
 Prodloužení platnosti rozhodnutí 2007/659/ES o jeden rok do 31. prosince 2013 je odůvodněno učiněnými zjištěními a jeho cílem je, aby tato platnost vypršela ve stejnou dobu jako platnost rozhodnutí Komise vydaného 27. června 2007 ve věci státních podpor, jež se týká stejné záležitosti (státní podpora č. N 530/2006).
 Volba nástrojů
 Navrhovaný nástroj: rozhodnutí Rady.
 Jiné nástroje by nebyly přiměřené z následujících důvodů: Text, který je předmětem změn, je sám rozhodnutím Rady, přijatým na stejném právním základě (čl. 299 odst. 2 tehdejší smlouvy o ES).
 4.
 ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro
 rozpočet Evropské unie.
 2011/0248 (CNS)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 kterým se mění rozhodnutí 2007/659/ES,
 pokud jde o období platnosti a roční kvótu, na niž lze uplatnit sníženou
 sazbu spotřební daně
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
 v souladu se zvláštním legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Rozhodnutí


text:
Rady 2007/659/ES ze dne 9. října
 2007, kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu
 spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený v zámořských
 departementech, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/166/ES[2],
 opravňuje Francii, aby na metropolitním území Francie uplatňovala na
 tradiční rum vyrobený ve francouzských zámořských departementech
 sníženou sazbu spotřební daně, jež může být nižší než minimální
 sazba spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, ne
 však nižší než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně
 z alkoholu. „Tradiční“ rum, na který se vztahuje snížená sazba
 spotřební daně, je od nynějška definován v příloze II
 bodě 1 písm. f) nařízení (ES) č. 110/2008 ze dne
 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a
 ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení
 Rady (EHS) č. 1576/89. Snížená sazba spotřební daně je omezena
 roční kvótou ve výši 108 000 hl čistého alkoholu. Tato odchylka
 pozbývá platnosti dne 31. prosince 2012.
 (2)
 V souladu s článkem 4 rozhodnutí 2007/659/ES
 předložily 29. června 2010 francouzské orgány Komisi zprávu
 uvedenou v témže ustanovení. Zpráva obsahuje dvě žádosti. Francouzské
 orgány jednak žádají, aby byla roční kvóta ve výši 108 000 hl zvýšena na
 125 000 hl čistého alkoholu, aby se v souladu s uvedeným ustanovením
 tato kvóta přizpůsobila vývoji na trhu Unie s rumem. Jednak také
 žádají, aby byla platnost rozhodnutí 2007/659/ES prodloužena o jeden rok, tedy
 do 31. prosince 2013, aby tato platnost vypršela ve stejnou dobu jako
 platnost rozhodnutí Komise vydaného 27. června 2007 ve věci státních
 podpor, jež se týká stejné záležitosti (státní podpora č. N
 530/2006).
 (3)
 Z informací předložených francouzskými orgány
 vyplývá, že množství tradičního rumu uvedeného na trh se od přijetí
 rozhodnutí 2007/659/ES zvýšilo z 96 100 hl čistého alkoholu v roce
 2007 na 105 700 hl čistého alkoholu v roce 2010, což odpovídá
 ročnímu nárůstu 3,2 %. Pokud bude tento vývoj pokračovat
 stejným tempem, množství tradičního rumu uvedeného na trh by dosáhlo
 zhruba 109 100 hl čistého alkoholu v roce 2011, 112 600 hl čistého
 alkoholu v roce 2012 a 116 200 hl čistého alkoholu v roce 2013, a tím
 by přesáhlo kvótu ve výši 108 000 hl stanovenou rozhodnutím
 2007/659/ES. Je proto třeba zvýšit kvótu ve výši 108 000 hl čistého
 alkoholu stanovenou rozhodnutím 2007/659/ES na hodnotu 120 000 hl
 čistého alkoholu. Takové zvýšení by umožnilo pokrýt roční nárůst
 množství rumu uvedeného na trh o 4,3 %, tedy o něco vyšší než
 nárůst o 3,2 % zjištěný v letech 2007–2010.
 (4)
 Ve světle tohoto rozboru je rovněž
 odůvodněné prodloužit platnost rozhodnutí 2007/659/ES o jeden rok
 tak, aby tato platnost vypršela ve stejnou dobu jako platnost výše
 zmíněného rozhodnutí ve věci státních podpor.
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Rozhodnutí 2007/659/ES se mění takto:
 1) Název se nahrazuje tímto:
 „Rozhodnutí Rady ze dne 9. října 2007,
 kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu
 spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený na Guadeloupu, v
 Guyaně, na Martiniku či Réunionu“.
 2) Článek 1 se nahrazuje tímto:
 „Odchylně od článku 90 Smlouvy se
 Francie opravňuje, aby na svém metropolitním území prodloužila
 uplatňování


text:
sazby spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený
 na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku či Réunionu, která je
 nižší než plná sazba daně z alkoholu stanovená v článku 3
 směrnice 92/84/EHS.“
 3) Článek 2 se nahrazuje tímto:
 „Odchylka uvedená v článku 1 je omezena
 na rum, jak je vymezen v příloze II bodě 1 písm. f) nařízení
 (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní
 úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení
 lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89[3], vyrobený
 na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku či Réunionu z cukrové třtiny,
 která byla sklizena na místě výroby, jehož obsah jiných těkavých
 složek než ethanolu a methanolu činí nejméně 225 gramů na
 hektolitr čistého alkoholu a jehož skutečný obsah alkoholu činí
 nejméně 40 % objemových.“
 4) V článku 3 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
 „1. Snížená sazba spotřební daně,
 která se použije na výrobek uvedený v článku 2, je omezena roční
 kvótou ve výši 108 000 hl čistého alkoholu pro období, které
 končí 31. prosince 2010. Pro období od 1. ledna 2011 do
 31. prosince 2013 je roční kvóta stanovena na 120 000 hl.“
 5) V článku 5 se datum „31. prosince
 2012“ nahrazuje datem „31. prosince 2013“.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí
 je určeno Francouzské republice.
 V Bruselu dne [...].
 Za
 Radu
 předseda/předsedkyně
 [1] Úř.
 věst. C [...], [...], s. [...].
 [2] Úř.
 věst. L 270, 13.10.2007, s. 12.
 [3] Úř. věst. L 39, 13.2.2008, s. 16.


text:
 |
 52012PC0371
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se stanoví zvláštní podmínky rybolovu hlubinných populací v severovýchodním Atlantiku a ustanovení pro rybolov v mezinárodních vodách severovýchodního Atlantiku a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 2347/2002 /* COM/2012/0371 final - 2012/0179 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Hlubinný rybolov v severovýchodním Atlantiku je
 částečně ovládán tradičními pobřežními loďstvy
 (Portugalsko) a velkými kočovnými plavidly lovícími pomocí vlečných
 sítí (Francie, Španělsko). Dohromady tvoří přibližně 1 %
 vykládek v severovýchodním Atlantiku, ačkoli ekonomická životaschopnost
 mnoha rybářských komunit je na hlubinném rybolovu do určité míry
 závislá. Rybolov se uskutečňuje ve vodách Unie a v mezinárodních
 vodách, které podléhají dohodám uzavřeným v rámci Komise pro rybolov v
 severovýchodním Atlantiku (NEAFC).
 Populace
 hlubinných ryb jsou rybí populace lovené ve vodách mimo hlavní rybářská
 loviště kontinentálních šelfů. Nacházejí se na kontinentálních
 svazích nebo v blízkosti podmořských hor. Hlubinný rybolov je
 předmětem podrobného řízení intenzity rybolovu (celkový
 přípustný odlov, maximální intenzita) teprve od roku 2003. Před tímto
 datem se rybolov vyvíjel většinou neregulovaně a
 částečně vykazoval typické příznaky „závodu v rybolovu“,
 což mělo za následek vyčerpání populací.
 Od počátku řízení intenzity rybolovu
 byla přijata řada technických opatření, která omezují používání
 některých rybolovných zařízení v hlubších vodách nebo zakazují
 rybolov v určitých oblastech s vysokou biologickou rozmanitostí na mořském
 dně. Tato uzavření oblastí byla provedena v rámci společné
 rybářské politiky v návaznosti na určení lokalit NATURA 2000
 členskými státy podle směrnice o stanovištích[1]
 nebo v rámci všeobecných preventivních opatření.
 Opatření
 komise NEAFC v oblasti hlubinného rybolovu, která byla přijata a provedena
 v právu Unie, zahrnují zákaz tenatových sítí, vytvoření uzavřených
 oblastí na ochranu bentických stanovišť, která představují hlavní
 zdroje biologické rozmanitosti (citlivé mořské ekosystémy), omezení celkové
 roční intenzity rybolovu a zmapování stávající rybolovné činnosti s
 cílem podmínit vznik nových rybolovných oblastí předchozím vyhodnocením
 vlivů na životní prostředí.
 Tato a další
 technická opatření doporučená komisí NEAFC byla dříve, než
 vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, prováděna každoročním
 nařízením Rady o rybolovných právech; od té doby je v platnosti
 přechodný režim[2] pro celou oblast
 severovýchodního Atlantiku, včetně opatření přijatých v
 rámci NEAFC.
 Pro mezinárodní
 vody, které nejsou regulovány regionálními organizacemi pro řízení
 rybolovu, přijala Unie zvláštní předpis, který zakazuje používání
 lovných zařízení pro rybolov při dně na volném moři bez
 předchozího posouzení dopadů (nařízení (ES) č. 734/2008) v
 reakci na rezoluci Valného shromáždění OSN 61/105[3]
 o udržitelném řízení hlubinného rybolovu.
 Pro plavidla provádějící hlubinný rybolov v
 severovýchodním Atlantiku má Unie od roku 2002 zaveden zvláštní režim
 přístupu (nařízení (ES) č. 2347/2002), který sestává ze
 čtyř částí: omezení kapacity, shromažďování údajů,
 sledování intenzity a kontroly.
 Dosud přijatá opatření nedokázala
 účinně vyřešit hlavní problémy rybolovu, konkrétně:
 1) vysoké ohrožení těchto populací
 rybolovem; řada z nich je schopna dlouhodobějšího udržení pouze
 při nízkém rybolovném tlaku, který není ekonomicky životaschopný;
 2) rybolov pomocí vlečných sítí pro lov
 při dně představuje nejvyšší riziko zničení
 nenahraditelných a ohrožených mořských ekosystémů lovnými
 zařízeními. Rozsah zkázy, která již nastala, není znám;
 3) lov hlubinných druhů ryb pomocí
 vlečných sítí zahrnuje vysoký podíl nechtěných úlovků hlubinných
 druhů (v průměru


text:
20 až 40 % hmotnosti, přičemž
 v jednotlivých případech bylo dosahováno mnohem vyšší úrovně);
 4) stanovení udržitelné úrovně rybolovného tlaku
 na základě vědeckých doporučení je velmi obtížné.
 Vzhledem k vysokému ohrožení hlubinných populací
 rybolovem může v krátkém časovém období dojít k jejich vyčerpání
 a jejich obnova může trvat velmi dlouho nebo se nemusí zdařit
 vůbec. Biologický stav populací je do značné míry neznámou
 veličinou. Některé jsou považovány za vyčerpané, jiné se
 při nízké míře využívání začaly stabilizovat. Rybolov
 obecně není udržitelný. Rybolovná práva se od zahájení regulace setrvale
 snižují.
 Biologické údaje z
 vědeckých průzkumů nebudou pravděpodobně ani
 v budoucnu dostačovat k tomu, aby umožnily úplné analytické hodnocení
 stavu populace v nadcházejících letech. Komise zkoumá způsoby možného
 zlepšení systému vědeckých průzkumů a shromažďování
 údajů o hlubinných druzích ryb pro další programovací období. V
 současné době nelze na populace hlubinných druhů ryb aplikovat
 koncepci řízení zaměřenou na maximální udržitelný výnos v
 důsledku nedostatku informací. Významný vědecký projekt („deepfishman“)
 bude pokračovat až do roku 2012. Tento projekt se snaží vytvořit
 pravidla lovu na základě sekundárních ukazatelů vzhledem k tomu, že
 hlavní ukazatele (úmrtnost způsobená rybolovem a velikost populace) nejsou
 známy (viz DEEPFISHMAN[4] 227390).
 Povinnost
 členských států týkající se dosažení nebo zachování dobrého
 environmentálního stavu mořských ekosystémů do roku 2020 v souladu s
 rámcovou směrnicí o strategii pro mořské prostředí[5]
 podporuje kritické posouzení podmínek pro výkon hlubinného rybolovu,
 včetně aspektů týkajících se životního prostředí a
 biologické rozmanitosti.
 Obecným
 cílem návrhu je zajistit co nejvíce udržitelné využívání populací hlubinných
 ryb a zároveň snížit dopad tohoto rybolovu na životní prostředí a
 zlepšit informační základnu pro vědecké posouzení. Dokud tyto údaje a
 metoda nedosáhnou požadované úrovně umožňující řízení na
 základě maximálního udržitelného výnosu, bude nutno rybolov řídit na
 základě přístupu založeného na předběžné opatrnosti v
 oblasti řízení rybolovu.
 Ve snaze snížit
 zhoubný dopad na mořský ekosystém by mělo být při rybolovu této
 populace postupně ukončeno užívání vlečných sítí pro lov
 při dně, protože jsou pro citlivé mořské ekosystémy
 nejškodlivější a vykazují vysokou úroveň nechtěných úlovků
 hlubinných druhů. Přechodná omezení tenatových sítí v oblastech
 rybolovu v hloubce pod 600 metrů a v hloubce 200 až 600 m by měl
 doprovázet zákaz cíleného odlovu hlubinných druhů ryb.
 Návrh rovněž
 zvažuje možnost zjednodušení systému řízení těchto populací, které v
 současné době podléhají dvěma nástrojům: omezení
 odlovů a omezení kapacity/intenzity. Tam, kde tato duplicita není nutným
 předpokladem dosažení cílů tohoto nařízení, byly podány návrhy
 na regulaci příslušných rybolovných oblastí pouze pomocí jednoho nástroje
 řízení.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI
 STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 V návaznosti na sdělení Evropskému
 parlamentu a Radě o přezkumu režimu přístupu z roku 2002[6]
 provedla Komise hodnocení dopadu budoucích možností politiky s účastí
 členských států a regionálních poradních sborů. Zároveň konzultovala
 některé technické aspekty řízení hlubinného rybolovu i s
 Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR).
 Z odpovědí na konzultace vyplynula široká
 shoda ohledně potřeby zkvalitnit režim přístupu z roku
 2002. Názory zúčastněných stran na opatření, která mají být
 provedena, se však významně lišily:
 Členské státy zdůraznily omezenou
 hodnotu hlášení o intenzitě rybolovu, řízení intenzity rybolovu a


text:
řízení kapacity v rámci současného uspořádání zejména s ohledem
 na skutečnost, že registrovaná kapacita (na základě vydaných
 povolení) ve skutečnosti neodpovídá reálné situaci v dané rybolovné
 oblasti. Jeví se, že příliš mnoho plavidel disponuje oprávněním k
 rybolovu hlubinných druhů, které tvoří pouze malou část jejich
 celkových úlovků. Taková plavidla ve skutečnosti do métier hlubinného
 rybolovu nepatří. Členské státy se také velmi kriticky
 vyjadřovaly o praxi výmětů, která byla podle jejich prohlášení
 částečně vyvolána nařízením o rybolovu. Zdůraznily
 rovněž význam přizpůsobení režimu přístupu novému
 kontrolnímu rámci. K předběžnému definování přístupu k
 řízení se stavěly obezřetně, minimálně dokud nebudou
 stanoveny závěry výsledků vědeckého projektu „DEEPFISHMAN“.
 Pokud jde o seznam zahrnutých druhů,
 uznaly členské státy potřebu jednotných kritérií, ale
 zdůraznily, že jakékoli změny by měly důsledky
 z hlediska způsobů provozování a řízení rybolovné
 činnosti. Kromě toho zdůraznily důležitost dodržování práv
 stanovených v souladu se zásadou relativní stability. A konečně pokud
 jde o zvláštní povinnosti týkající se shromažďování údajů, postavily
 se proti vyššímu vědeckému pokrytí prostřednictvím pozorovatelů
 na palubě a podpořily začlenění shromažďování
 specifických údajů o hlubinném rybolovu do širšího rámce
 shromažďování údajů, podle něhož odběr vzorků u
 některých métier se zaměřením na hlubinné druhy již
 proběhl. Byly vyjádřeny určité pochybnosti o tom, zda náklady na
 přechod na analytické hodnocení stavu populace byly odůvodněné s
 ohledem na malou aktivitu, což znamenalo upřednostnění přístupu
 preventivního řízení na základě zjištěných vývojových
 trendů populací.
 Byly konzultovány regionální poradní sbory
 Unie pro severozápadní vody a pro jihozápadní vody, které zdůraznily
 potřebu konzistentní definice oblastí hlubinného rybolovu a podpořily
 zaměření opatření v oblasti řízení na ta plavidla,
 které se specializují na dané métier. Navrhly však nezakazovat těmto
 plavidlům návrat do oblastí rybolovu, v nichž v minulosti působily,
 zaznamenaly úlovky a pak přispěly k obnovení populací ryb tím, že se později
 zaměřily na jiné oblasti rybolovu. Bylo navrženo řízení
 intenzity rybolovu podle jednotlivých métier, které by se mohlo jevit
 odlišně pro skupiny několika velkých plavidel pokrývajících více
 métier v porovnání se skupinami mnoha malých plavidel. Vyzvaly k přijetí
 více opatření zaměřených na ochranu citlivých mořských
 ekosystémů a systému přidělování, obnovování a odnímání
 oprávnění k rybolovu.
 Aliance nevládních organizací (Deep-sea
 Conservation Coalition) poukázala na nutnost zavedení podmínek používání
 vlečných sítí pro lov při dně podobných těm, které platí na
 volném moři, a zdůraznila nevyřešený problém nechtěných
 úlovků hlubinných druhů ryb při rybolovu pomocí vlečných
 sítí.
 Posouzení dopadů vyplývajících z
 různých politických rozhodnutí se zaměřilo na pět možností.
 Tři z nich nebyly dále brány v úvahu, protože nebyly považovány za
 smysluplné přístupy k řízení vzhledem k tomu, že jejich nevýhody do
 značné míry převažovaly nad výhodami, konkrétně: a) pokračovat
 v současném režimu a upravovat ho pouze o nezbytné aktualizace, b) zcela
 zakázat rybolov hlubinných druhů a c) omezit režim pouze na nástroj
 provádění opatření přijatých v rámci komise NEAFC a
 uplatňování těchto opatření také ve vodách Unie.
 Dvě možnosti, které představovaly
 relativní výhodu, byly: d) postupně vyřadit nejškodlivější lovná
 zařízení zaměřená na hlubinné druhy nebo e) zavést ve vodách
 Unie normy řízení, které byly vyvinuty pro rybolov při dně na
 volném moři.


text:
Byla zvolena možnost d) jako účinnější a jednodušší
 nástroj, zatímco možnost e) by vedla k dalším rozsáhlým regulačním
 požadavkům a k inherentním omezením investic do rybolovu, který je
 již na ústupu. Vzhledem k tomu, že rybolovných úřadů již nyní ubývá v
 důsledku úsporných rozpočtových opatření, nelze
 dostatečně zaručit provádění dalších rozsáhlých
 opatření v praxi.
 Pokud jde o zjednodušení, měl by být zrušen
 současný systém ohlašování intenzity rybolovu v závislosti na jednotlivých
 druzích. Sledování intenzity rybolovu lze lépe zajistit na pravidelné bázi
 ročního odevzdávání údajů podle rámce pro shromažďování
 údajů [7], společně s
 administrativními žádostmi Komise o podávání zpráv ad hoc, které budou
 využívány například v případě pochybností o souladu s
 limity intenzity nebo při nedostatečné kvalitě údajů.
 Oblast působnosti tohoto nařízení byla zdokonalena s cílem zajistit,
 aby toto nařízení v plné míře pokrývalo plavidla
 zaměřená na hlubinné druhy, a zároveň zajistit, aby danou
 rybolovnou oblast nerozšiřovala plavidla, v jejichž vedlejších úlovcích
 jsou tyto druhy obsaženy. Kromě toho budou zvláštní pravidla
 shromažďování údajů uvedena do souladu s rámcem pro
 shromažďování údajů, aby se zajistilo, že budou členské státy
 používat stejné statistické normy a vkládat získané údaje do jediného systému
 skladování a zpracování údajů. Nedodržení vědeckých standardů
 shromažďování údajů by mělo za následek úbytek rybolovných práv
 v rámci předběžného opatření pro řízení.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 Tento návrh vytváří rámcové nařízení
 pro výkon rybolovných činností zaměřených na hlubinné druhy v
 severovýchodním Atlantiku, který zahrnuje vody Unie včetně
 nejvzdálenějších regionů Španělska a Portugalska a mezinárodní
 vody.
 Jako právní základ slouží čl. 43 odst. 2
 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tento návrh spadá do výlučné pravomoci
 Unie, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1 písm. d) Smlouvy o fungování Evropské
 unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.
 Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze
 dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných
 zdrojů v rámci společné rybářské politiky stanoví obecný rámec
 společné rybářské politiky. Podle článku 4 uvedeného
 nařízení musí být přijata opatření Unie, jimiž se řídí
 přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných
 činností.
 Návrh je v souladu se zásadou proporcionality.
 Členské státy jsou schopny vyvinout opatření pro svá vlastní
 loďstva, která povedou k udržitelnějšímu řízení hlubinných
 zdrojů. Řadu populací hlubinných ryb však členské státy mezi
 sebou sdílejí (v některých případech je loďstvo jednoho
 členského státu většinou přítomno ve vodách jiného
 členského státu). Členské státy proto nejeví ochotu podrobit svá
 loďstva omezujícím opatřením, pokud se stejná nebo rovnocenná
 pravidla nebudou vztahovat i na sousední loďstva.
 Jako nástroj pro realizaci tohoto
 opatření byla zvolena regulace na úrovni Unie. Samoregulace není
 považována za možnost. Podle zkušeností s vývojem neregulovaného hlubinného
 rybolovu nelze s dostatečnou jistotou očekávat, že by toto
 odvětví rozvíjelo a prosazovalo svůj vlastní kodex chování s cílem
 zajistit udržitelné využívání těchto zdrojů.
 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá dopad na rozpočet Unie.
 2012/0179 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY,
 kterým se stanoví zvláštní podmínky rybolovu
 hlubinných populací v severovýchodním Atlantiku a ustanovení pro rybolov v
 mezinárodních vodách severovýchodního Atlantiku a kterým se zrušuje
 nařízení (ES) č. 2347/2002
 EVROPSKÝ PARLAMENT


text:
A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise[8],
 po předání návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[9],
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto
 důvodům:
 (1) Nařízení Rady (ES)
 č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání
 rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky[10]
 vyžaduje, aby byla přijata opatření Společenství, jimiž se
 řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných
 činností a která jsou nutná k zajištění racionálního a
 odpovědného využívání zdrojů na udržitelném základě. Článek
 2 uvedeného nařízení požaduje uplatňování ekosystémových a
 preventivních přístupů při přijímání opatření k
 minimalizaci dopadu rybolovných činností na mořské ekosystémy.
 (2) Evropská unie se zavazuje
 realizovat usnesení přijatá Valným shromážděním Organizace spojených
 národů, zejména rezoluce 61/105 a 64/72, které vyzývají státy a regionální
 organizace pro řízení rybolovu k zajištění ochrany citlivých
 hlubinných mořských ekosystémů před ničivými dopady lovných
 zařízení pro rybolov při dně a rovněž udržitelného
 využívání populací hlubinných ryb.
 (3) Komise zhodnotila
 nařízení (ES) č. 2347/2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky
 přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky[11].
 Komise zjistila[12] zejména to, že rozsah
 příslušného loďstva byl příliš velký, že vedení v určených
 přístavech a v oblasti programů odběru vzorků bylo
 nedostatečné a že kvalita podávání zpráv členských států o
 úrovni intenzity byla příliš nestálá.
 (4) V zájmu zachování
 potřebného snížení rybolovné kapacity, kterého bylo v oblasti hlubinného
 rybolovu až dosud dosaženo, je vhodné stanovit, že rybolov hlubinných
 druhů podléhá oprávnění k rybolovu, které omezuje kapacitu plavidel
 oprávněných vykládat na pevninu hlubinné druhy. Oprávnění k rybolovu
 by měla být vydávána podle cílových druhů nebo vedlejších úlovků
 v souladu s cílem zaměřit se na opatření pro řízení té
 části loďstva, která má největší podíl na hlubinném rybolovu.
 (5) Držitelé oprávnění k
 rybolovu umožňující lov hlubinných druhů by měli spolupracovat
 na činnostech vědeckého výzkumu vedoucích ke zlepšení hodnocení
 populací hlubinných ryb a hlubinných ekosystémů.
 (6) Při zaměřování
 se na jiné druhy v oblastech kontinentálního svahu, kde je rovněž povolen
 hlubinný rybolov, by měli majitelé plavidel i nadále mít oprávnění k
 rybolovu umožňující vedlejší úlovky hlubinných ryb.
 (7) Hlubinný rybolov pomocí
 vlečných sítí pro lov při dně s sebou nese ze všech používaných
 lovných zařízení největší riziko pro zranitelné mořské
 ekosystémy a vykazuje nejvyšší výskyt nechtěných úlovků hlubinných
 druhů. Užívání vlečných sítí pro lov při dně by proto
 mělo být u cílových hlubinných druhů ryb trvale zakázáno.
 (8) Na dně nastražené
 tenatové sítě jsou v současné době pro hlubinný rybolov omezeny
 podle nařízení Rady (ES) č. 1288/2009, kterým se stanoví
 přechodná technická opatření od 1. ledna 2010 do 30. června 2011[13].
 Vzhledem k vysoké míře nechtěných úlovků při jejich trvale
 neudržitelném umísťování v hlubokých vodách a s ohledem na ekologický
 dopad ztracených a opuštěných lovných zařízení by měl být
 rovněž vydán trvalý zákaz užívání těchto lovných zařízení
 při zaměřování se na hlubinné druhy.
 (9) Aby však byl rybářům


text:
poskytnut dostatek času na přizpůsobení se novým
 požadavkům, měla by stávající oprávnění k rybolovu pomocí
 vlečných sítí pro lov při dně a na dně nastražených
 tenatových sítí zůstat ještě po určitou dobu v platnosti.
 (10) Kromě toho by plavidla,
 která musí provést změnu lovných zařízení, aby mohla pokračovat
 v daném rybolovu, měla být způsobilá pro získání finanční
 podpory z Evropského rybářského fondu za předpokladu, že nové lovné
 zařízení snižuje dopad rybolovu nekomerčních druhů a rovněž
 za předpokladu, že národní operační program umožňuje na tato
 opatření přispívat.
 (11) Plavidla lovící hlubinné druhy
 pomocí jiných zařízení pro rybolov při dně by neměla
 rozšiřovat rozsah svého působení podle svého oprávnění ve vodách
 Unie s výjimkou případů, kdy lze stanovit, že toto rozšíření s
 sebou nenese značné riziko negativních dopadů na citlivé mořské
 ekosystémy.
 (12) Vědecké poznatky o
 určitých populacích ryb žijících v hlubokých vodách ukazují, že tyto
 populace jsou zvláště citlivé na vyčerpání a že rybolov těchto
 populací by měl být v rámci preventivních opatření omezen nebo
 snížen. Rybolovná práva na populace hlubinných druhů ryb by neměla
 přesáhnout rámec těchto úrovní, které jsou vědecky
 doporučovány jako preventivní. V případě, že takové
 doporučení není vydáno pro nedostatek informací o populacích nebo druzích,
 nebudou přidělena žádná rybolovná práva.
 (13) Z vědeckých poznatků
 dále vyplývá, že omezení intenzity rybolovu jsou vhodným nástrojem pro
 stanovení rybolovných práv v oblastech hlubinného rybolovu. Vzhledem k široké
 škále lovných zařízení a zákonitostí lovu v oblastech hlubinného rybolovu
 a k potřebě vypracovat doprovodná opatření, která budou
 individuálně řešit slabá místa v oblasti rybolovu z hlediska
 životního prostředí, by měla omezení intenzity rybolovu nahradit
 omezení odlovu pouze v případech, kdy lze zajistit jejich
 přizpůsobení konkrétním rybolovným oblastem.
 (14) S cílem zajistit
 řízení přizpůsobené konkrétním rybolovným oblastem by
 členské státy měly být oprávněny přijímat doprovodná
 opatření pro zachování zdrojů a každoročně vyhodnocovat
 soulad úrovně intenzity s vědeckými poznatky v oblasti udržitelného
 využívání. Regionálně přizpůsobená omezení intenzity rybolovu by
 rovněž měla nahradit stávající globální omezení intenzity rybolovu
 dohodnuté v rámci Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC).
 (15) Vzhledem k tomu, že biologické
 informace se nejlépe shromažďují prostřednictvím harmonizovaných
 norem shromažďování údajů, je vhodné integrovat shromažďování
 údajů o métier hlubinného rybolovu do obecného rámce vědeckého
 sběru dat při současném zajištění doplňujících
 informací nezbytných k pochopení dynamiky rybolovu. Za účelem zjednodušení
 by měla být zrušena hlášení o intenzitě rybolovu podle druhů a
 měla by být nahrazena analýzou opakujících se výzev členským
 státům k předložení vědeckých údajů, které obsahují
 zvláštní kapitolu o métier hlubinného rybolovu.
 (16) Nařízení Rady (ES)
 č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu
 Společenství k zajištění dodržování pravidel společné
 rybářské politiky[14] stanoví požadavky na
 kontrolu a vynucování víceletých plánů. Hlubinným druhům, které jsou
 ze své podstaty rybolovem ohroženy, by se mělo z hlediska kontroly dostat
 stejné pozornosti jako ostatním chráněným druhům, pro které byl
 dohodnut víceletý plán řízení.
 (17) Držitelé oprávnění k
 rybolovu umožňujícího lov hlubinných druhů by měli o toto
 oprávnění ve vztahu k lovu hlubinných druhů přijít v
 případě, že nejednají v souladu s příslušným opatřením pro


text:
zachování populací.
 (18) Úmluva o budoucí
 multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku byla
 schválena rozhodnutím 81/608/EHS a vstoupila v platnost dne
 17. března 1982. Uvedená úmluva stanoví vhodný rámec pro
 multilaterální spolupráci na racionálním zachování a řízení rybolovných
 zdrojů v mezinárodních vodách severovýchodního Atlantiku. Opatření
 pro řízení přijatá NEAFC zahrnují technická opatření pro
 zachování a řízení populací druhů regulovaných v rámci NEAFC a pro
 ochranu ohrožených mořských stanovišť, včetně preventivních
 opatření.
 (19) Komise by měla být
 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
 článkem 290 Smlouvy o fungování EU s cílem specifikovat doprovodná
 opatření ročních omezení intenzity rybolovu, pokud je nepřijmou
 členské státy nebo pokud jimi přijatá opatření nejsou shledána
 jako slučitelná s cíli tohoto nařízení nebo jako dostatečná s
 ohledem na cíle uvedené v tomto nařízení.
 (20) Komise by měla být
 zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s
 článkem 290 Smlouvy o fungování EU, které mohou být nezbytné pro
 změnu nebo doplnění jiných než podstatných prvků tohoto
 nařízení v případě neexistence nebo nedostatečnosti
 doprovodných opatření přijatých členskými státy a spjatých s
 ročními omezeními intenzity, pokud nahrazují omezení odlovu.
 (21) Je proto nezbytné zavést nová
 pravidla pro regulaci rybolovu hlubinných populací v severovýchodním Atlantiku
 a zrušit nařízení (ES) č. 2347/2002.
 (22) Při přípravě a
 vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit,
 aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a
 vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ
 KAPITOLA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Cíle
 Cíle tohoto nařízení jsou následující:
 a) zajistit udržitelné využívání
 hlubinných druhů při minimalizaci dopadů hlubinných rybolovných
 činností na mořské prostředí;
 b) zlepšit vědecké poznatky o
 hlubinných druzích a jejich stanovištích pro účely uvedené v písmenu
 a);
 c) zavést technická opatření pro
 řízení rybolovu doporučená Komisí pro rybolov v severovýchodním
 Atlantiku (NEAFC).
 Článek 2
 Oblast působnosti
 Toto nařízení se vztahuje na rybolovnou
 činnost nebo zamýšlenou rybolovnou činnost v těchto vodách:
 a) vody Unie podoblastí Mezinárodní
 rady pro průzkum moří (ICES) II až XI a oblasti Výboru
 pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku (CECAF) 34.1.1, 34.1.2 a
 34.2;
 b) mezinárodní vody oblastí CECAF
 34.1.1, 34.1.2 a 34.2 a
 c) oblast upravená předpisy NEAFC.
 Článek 3
 Definice
 1. Pro účely tohoto nařízení
 se použijí definice stanovené v článku 3 nařízení (ES)
 č. 2371/2002 a článku 2 nařízení Rady (ES) č. 734/2008[15].
 2. Kromě toho se použijí tyto
 definice:
 a) „oblastmi ICES“ se rozumí oblasti
 vymezené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 218/2009[16];
 b) „oblastmi CECAF“ se rozumí oblasti
 vymezené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2009[17];
 c) „oblastí upravenou předpisy komise
 NEAFC“ se rozumějí vody, na něž se vztahuje Úmluva o budoucí
 multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku a které
 leží mimo vody v rybářské jurisdikci smluvních stran uvedené úmluvy;
 d) „hlubinnými druhy“ se rozumí druhy
 uvedené v příloze I;
 e) „nejvíce ohroženými druhy“ se rozumí
 hlubinné druhy, které jsou uvedeny ve třetím sloupci tabulky
 v příloze I s názvem „nejvíce ohrožené (x)“;
 f) pojmem „métier“ se rozumí rybolovné
 činnosti zaměřené na lov určitých druhů


text:
pomocí
 určitého lovného zařízení v určité oblasti;
 g) „hlubinným métier“ se rozumí métier, které
 se zaměřuje na hlubinné druhy podle údajů stanovených v čl.
 4 odst. 1 tohoto nařízení;
 h) „střediskem pro sledování rybolovu“
 se rozumí operační středisko zřízené členským státem vlajky
 a vybavené počítačovým hardwarem a softwarem umožňujícím
 automatický příjem, zpracování a elektronický přenos údajů;
 i) „vědeckým poradním orgánem“ se
 rozumí mezinárodní rybolovný vědecký orgán, který splňuje mezinárodní
 normy pro vědecké doporučení na základě výzkumu;
 j) „maximálním udržitelným výnosem“ se
 rozumí maximální odlov, který je možné odebírat z populace ryb bez omezení.
 KAPITOLA II
 OPRÁVNĚNÍ K RYBOLOVU
 Článek 4
 Druhy oprávnění k rybolovu
 1. Na rybolovné činnosti
 zaměřené na hlubinné druhy a prováděné rybářským plavidlem
 Unie se vztahuje oprávnění k rybolovu, v němž jsou hlubinné
 druhy uvedeny jako cílové druhy.
 2. Pro účely odstavce 1 se
 má za to, že rybolovné činnosti se zaměřují na hlubinné druhy,
 pokud:
 a) hlubinné druhy jsou označeny jako
 cílové v rybolovném kalendáři daného plavidla nebo
 b) na palubě plavidla se nacházejí
 zařízení používaná pouze k lovu hlubinných druhů, případně
 jsou taková zařízení rozmístěna v oblasti rybolovu nebo
 c) velitel plavidla zaznamená do lodního
 deníku procento populace hlubinných druhů, které je rovno 10 % celkové
 hmotnosti úlovků v daný den rybolovu nebo je vyšší.
 3. Na rybolovné činnosti
 prováděné rybářským plavidlem Unie, které nejsou zaměřeny
 na hlubinné druhy, avšak při nichž jsou tyto hlubinné druhy uloveny jako
 vedlejší úlovek, se vztahuje oprávnění k rybolovu, které uvede hlubinné
 druhy jako vedlejší úlovek.
 4. Tyto dva typy oprávnění
 k rybolovu uvedené v odstavcích 1 a 3 musí být jasně odlišitelné v
 elektronické databázi uvedené v článku 116 nařízení (ES) č.
 1224/2009.
 5. Aniž jsou dotčeny
 odstavce 1 a 3, mohou rybářská plavidla bez oprávnění k rybolovu
 lovit, uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat jakékoli množství
 hlubinných druhů, pokud je toto množství nižší než prahová hodnota
 stanovená na 100 kg různých hlubinných druhů na jeden rybářský
 výjezd.
 Článek 5
 Řízení kapacity
 Souhrnná rybolovná kapacita všech
 rybářských plavidel, kterým některý z členských států
 vydal oprávnění, měřená v hrubé prostornosti a
 v kilowattech a umožňující odlov hlubinných druhů buď jako cílových
 druhů, nebo jako vedlejších úlovků, nesmí nikdy převýšit
 celkovou rybolovnou kapacitu plavidel tohoto členského státu, která
 provedla vykládku 10 nebo více tun hlubinných druhů ve kterémkoli ze dvou
 kalendářních let před vstupem tohoto nařízení v platnost podle toho,
 ve kterém roce bylo toto číslo vyšší.
 Článek 6
 Obecné požadavky na žádosti o oprávnění k rybolovu
 Ke každé žádosti o oprávnění k rybolovu
 umožňující odlov hlubinných druhů ať už jako cílových
 druhů, nebo jako vedlejších úlovků, a o jeho obnovení se připojí
 popis oblasti, v níž se plánuje provádět rybolovné činnosti,
 typu lovných zařízení, rozmezí hloubky, ve kterém budou činnosti
 probíhat, a jednotlivých cílových druhů.
 Článek 7
 Konkrétní požadavky na podávání žádostí o oprávnění k rybolovu a
 vydávání oprávnění k rybolovu umožňujících využívání lovných
 zařízení pro rybolov při dně při rybolovných
 činnostech zaměřených na hlubinné druhy
 1. Kromě požadavků
 uvedených v článku 6 musí být ke každé žádosti o


text:
oprávnění k rybolovu
 týkajícího se cíleného rybolovu hlubinných druhů podle čl. 4
 odst. 1, které umožňuje používání lovných zařízení pro rybolov
 při dně ve vodách Unie, jak je uvedeno v čl. 2 písm. a),
 přiložen podrobný plán rybolovu, který uvádí zejména:
 a) místa zamýšlených aktivit
 zaměřených na hlubinné druhy v hlubinném métier. Toto místo (místa)
 se definuje (definují) souřadnicemi v souladu se Světovým geodetickým
 systémem z roku 1984;
 b) případná místa nebo činnosti v
 hlubinném métier za poslední tři úplné kalendářní roky. Toto místo
 (místa) se definuje (definují) souřadnicemi v souladu se Světovým
 geodetickým systémem z roku 1984, které co nejtěsněji vymezují oblast
 rybolovných činností.
 2. Každé oprávnění k
 rybolovu vydané na základě žádosti podané v souladu s odstavcem 1
 uvede zařízení pro rybolov při dně, kterého bude použito, a
 omezí povolené rybolovné činnosti na oblast, v níž se zamýšlená rybolovná
 činnost podle odst. 1 písm. a) a stávající rybolovná činnost podle
 odst. 1 písm. b) překrývají. Oblast, v níž se zamýšlí rybolovná
 činnost, však může být rozšířena za hranice oblasti, kde se
 provádí současná rybolovná činnost, pokud členský stát na
 základě vědeckých poznatků posoudí a zdokumentuje, že takové
 rozšíření nebude mít významný nepříznivý dopad na citlivé mořské
 ekosystémy.
 Článek 8
 Účast plavidel na shromažďování údajů o hlubinné rybolovné
 činnosti
 Členské státy zahrnou do všech
 oprávnění k rybolovu vydaných v souladu s článkem 4
 podmínky nezbytné k zajištění účasti dotčeného plavidla ve
 spolupráci s příslušným vědeckým ústavem na všech režimech shromažďování
 údajů zahrnujících rybolovné činnosti, pro které jsou oprávnění
 vydána.
 Článek 9
 Zánik oprávnění k rybolovu pro plavidla používající vlečné
 sítě pro lov při dně nebo tenatové sítě, která se
 zaměřují na hlubinné druhy
 Oprávnění k rybolovu podle čl. 4
 odst. 1 pro plavidla používající vlečné sítě pro lov při
 dně nebo tenatové sítě zaniknou nejpozději dva roky od vstupu
 tohoto nařízení v platnost. Po tomto datu nebudou oprávnění k
 rybolovu zaměřenému na hlubinné druhy pomocí těchto lovných
 zařízení vydávána ani obnovována.
 KAPITOLA III
 RYBOLOVNÁ PRÁVA A DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
 Oddíl 1
 Obecná ustanovení
 Článek 10
 Zásady
 1. Rybolovná práva se stanoví
 podle takové míry využívání příslušných hlubinných druhů, která je v
 souladu s maximálním udržitelným výnosem.
 2. Pokud na základě
 nejlepších dostupných vědeckých poznatků není možné určit míru
 využívání v souladu s maximálním udržitelným výnosem, stanoví se rybolovná
 práva takto:
 a) v případě, že nejlepší dostupné
 vědecké poznatky určují míru využívání, která odpovídá přístupu
 založenému na předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu,
 nesmí být pro příslušné období řízení rybolovu stanovena vyšší
 rybolovná práva než tato míra;
 b) v případě, že nejlepší dostupné
 vědecké poznatky vzhledem k nedostatku údajů týkajících se
 určitých populací nebo druhů neurčují míru využívání, která
 odpovídá přístupu založenému na předběžné opatrnosti v oblasti
 řízení rybolovu, nesmí být pro dotčená loviště
 přidělena žádná rybolovná práva.
 Oddíl 2
 Řízení podle omezení intenzity rybolovu
 Článek 11
 Rybolovná práva řízená pouze prostřednictvím omezení intenzity
 rybolovu
 1. Rada jednající v souladu se
 Smlouvou může rozhodnout o přechodu od stanovování ročních
 rybolovných práv pro hlubinné druhy podle omezení intenzity rybolovu i omezení
 odlovu


text:
k stanovování pouze podle omezení intenzity rybolovu pro konkrétní
 loviště.
 2. Pro účely odstavce 1
 jsou posuzovanými úrovněmi intenzity rybolovu úrovně intenzity
 rybolovu pro jednotlivá hlubinná métier, které jsou použity jako základní
 hodnoty pro veškeré změny požadované za účelem dodržení zásad
 uvedených v článku 10 na základě vědeckých informací, které jsou
 v souladu s úlovky v příslušných hlubinných métier v předchozích dvou
 kalendářních letech.
 3. V omezeních intenzity
 rybolovu stanovených v souladu s odstavci 1 a 2, se uvede:
 a) konkrétní hlubinné métier, na které se
 dané omezení intenzity rybolovu vztahuje, v závislosti na regulovaném
 lovném zařízení, cílových druzích a oblastech ICES nebo CECAF, ve kterých
 může být povolená intenzita uskutečněna, a
 b) jednotka intenzity rybolovu, která bude
 při řízení používána.
 Článek 12
 Doprovodná opatření
 1. V případech, kdy
 roční omezení intenzity rybolovu nahradila v souladu s čl.
 11 odst. 1 omezení odlovu, jsou členské státy povinny ponechat nebo
 zavést následující doprovodná opatření ve vztahu k plavidlům plujícím
 pod jejich vlajkou:
 a) opatření, jejichž cílem je zabránit
 zvýšení celkové rybolovné kapacity plavidel dotčených omezením intenzity;
 b) opatření, jejichž cílem je zabránit
 nárůstu vedlejších úlovků nejvíce ohrožených druhů, a
 c) podmínky pro efektivní prevenci
 výmětů. Tyto podmínky se zaměří na provedení vykládky všech
 ryb, které byly naloženy na palubu, pokud to není v rozporu s pravidly platnými
 v rámci společné rybářské politiky.
 2. Opatření zůstanou
 v platnosti po dobu nezbytnou k tomu, aby se předešlo rizikům
 uvedeným v odst. 1 písm. a), b) a c) nebo aby se tato rizika zmírnila.
 3. Komise posoudí účinnost
 doprovodných opatření přijatých členskými státy při jejich
 přijetí.
 Článek 13
 Opatření Komise v případě neexistence nebo
 nedostatečnosti doprovodných opatření přijatých členskými
 státy
 1. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci s cílem specifikovat
 opatření doprovázející roční omezení intenzity rybolovu podle
 čl. 12 odst. 1 písm. a), b) nebo c) a v souladu s článkem
 20:
 a) pokud dotyčný členský stát
 nevyrozumí Komisi o opatřeních přijatých na základě článku
 12 do tří měsíců ode dne vstupu omezení intenzity rybolovu
 v platnost;
 b) pokud opatřením přijatým podle
 článku 12 uplynula platnost, ačkoli přetrvává potřeba
 předejít rizikům uvedeným v čl. 12 odst. 1 písm. a), b) a
 c) nebo je zmírnit.
 2. Komise je zmocněna k
 přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 20
 s cílem specifikovat opatření doprovázející roční omezení intenzity
 rybolovu podle čl. 12 písm. a), b) nebo c), pokud na základě
 posouzení provedeného podle čl. 12 odst. 3:
 a) jsou opatření členských
 států shledána jako neslučitelná s cíli tohoto nařízení nebo
 b) jsou opatření členského státu
 považována za nedostatečná, pokud jde o cíle uvedené v čl. 12 odst. 1
 písm. a), b) nebo c).
 3. Komise přijímá
 doprovodná opatření s cílem zajistit splnění cílů a
 záměrů stanovených v tomto nařízení. Jakmile Komise přijme
 akt v přenesené pravomoci, opatření přijatá členskými státy
 pozbývají platnosti.
 KAPITOLA IV
 KONTROLA
 Článek 14
 Uplatnění ustanovení o kontrole u víceletých plánů
 1. Toto nařízení se považuje za
 „víceletý plán“ pro účely nařízení (ES) č. 1224/2009.
 2. Hlubinné druhy


text:
se považují
 za „druhy, na které se vztahuje víceletý plán“ a „populace, na které se
 vztahuje víceletý plán“ pro účely nařízení (ES) č. 1224/2009.
 Článek 15
 Určené přístavy
 Mimo přístavy určené k vykládce
 hlubinných mořských druhů nesmí být vyloženo žádné množství
 různých hlubinných druhů přesahující 100 kg.
 Článek 16
 Předchozí oznámení
 Odchylně od článku 17 nařízení
 (ES) č. 1224/2009 se od velitelů všech rybářských plavidel
 Evropské unie, která hodlají vyložit 100 nebo více kg hlubinných druhů,
 bez ohledu na jejich délku, požaduje, aby oznámili tento záměr
 příslušnému orgánu členského státu své vlajky.
 Článek 17
 Zápisy v lodním deníku v hlubokých vodách
 Aniž jsou dotčeny články 14 a 15
 nařízení (ES) č. 1224/2009, jsou velitelé rybářských plavidel,
 jimž bylo vydáno oprávnění v souladu s čl. 4 odst. 1 nebo 3, pokud
 působí v hlubinném métier nebo se účastní rybolovu v hloubce pod
 400 m, povinni:
 a) po každém výlovu založit nový řádek
 v lodním deníku v tištěné podobě nebo
 b) po každém výlovu provést samostatný
 záznam v případě, že mají zaveden elektronický záznamový systém
 a systém podávání zpráv.
 Článek 18
 Odnětí oprávnění k rybolovu
 1. Aniž je dotčen čl.
 7 odst. 4 nařízení (ES) 1224/2009, jsou oprávnění k rybolovu uvedená
 v čl. 4 odst. 1 a 3 tohoto nařízení odňata na dobu nejméně
 jednoho roku v těchto případech:
 a) nedodržení podmínek stanovených v
 oprávnění k rybolovu, které se týkají omezení použití lovných
 zařízení, povolených oblastí operací, popřípadě i omezení odlovu
 nebo intenzity u druhu, na který je povoleno se zaměřit, nebo
 b) nedodržení povinnosti nalodit
 vědeckého pozorovatele nebo povolit odběr vzorků z úlovků
 pro vědecké účely, jak je uvedeno v článku 19 tohoto
 nařízení.
 2. Odstavec 1 se nepoužije,
 pokud nedodržení pravidel v něm uvedených bylo způsobeno
 vyšší mocí.
 KAPITOLA V
 SHROMAŽĎOVÁNÍ ÚDAJŮ
 Článek 19
 Pravidla shromažďování údajů a podávání zpráv
 1. Členské státy
 shromažďují údaje o jednotlivých hlubinných métier v souladu s pravidly
 pro shromažďování údajů a úrovněmi přesnosti stanovenými ve
 víceletém programu Společenství pro shromažďování, správu a využívání
 biologických, technických, environmentálních, hospodářských a sociálních
 údajů přijatém v souladu s nařízením Rady (ES) č. 199/2008[18]
 a ostatními opatřeními přijatými podle uvedeného nařízení.
 2. Velitel plavidla nebo jiné
 osoby odpovědné za provoz plavidla mají povinnost přijmout na palubu
 vědeckého pozorovatele, kterého členský stát jejich plavidlu
 přidělil, s výjimkou případů, kdy to není z
 bezpečnostních důvodů možné. Velitel usnadní pozorovateli
 plnění vědeckých úkolů.
 3. Vědečtí pozorovatelé:
 a) provádějí své opakující se úkoly
 týkající se shromažďování údajů podle odstavce 1;
 b) určují a zaznamenávají hmotnost
 všech útesotvorných korálů, měkkých korálů, hub nebo dalších
 organismů, které patří do stejného ekosystému a které byly vytaženy
 na palubu pomocí lovného zařízení plavidla.
 4. Kromě povinností
 uvedených v odstavci 1 se na členské státy vztahují zvláštní požadavky na
 shromažďování údajů a podávání zpráv ohledně daného hlubinného
 métier, které jsou uvedeny v příloze II.
 5. S údaji shromážděnými v
 souvislosti s daným hlubinným métier, včetně všech údajů
 shromážděných v souladu přílohou II, musí být zacházeno v souladu s
 procesem zpracování údajů, který je stanoven v kapitole III nařízení


text:
(ES) č. 199/2008.
 6. Na žádost Komise podávají
 členské státy Komisi každý měsíc zprávu o vynaložené intenzitě
 a/nebo o úlovcích podle jednotlivých métier.
 KAPITOLA V
 AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
 Článek 20
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným
 v tomto článku.
 2. Pravomoci přijímat akty
 v přenesené pravomoci uvedené v článku 13 jsou svěřeny
 Komisi na dobu neurčitou.
 3. Evropský parlament nebo Rada
 mohou přenesení pravomocí uvedené v článku 13 kdykoli zrušit.
 Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm
 blíže určených. Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po
 zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské
 unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn.
 Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
 4. Přijetí aktu v
 přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně
 Evropskému parlamentu a Radě.
 5. Akt v přenesené
 pravomoci přijatý podle článku 13 vstoupí v platnost, pouze pokud
 Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od
 oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky, nebo pokud Evropský
 parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že
 námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se
 tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 KAPITOLA VI
 HODNOCENÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 21
 Hodnocení
 1. Do šesti let od vstupu tohoto
 nařízení v platnost Komise na základě zpráv členských států
 a vědeckého poradenství, které si k tomuto účelu vyžádá, vyhodnotí
 dopad opatření stanovených v tomto nařízení a určí, do jaké míry
 bylo dosaženo cílů uvedených v čl. 1 písm. a) a b).
 2. Toto hodnocení se
 zaměří na vývoj v následujících oblastech:
 a) plavidla, která přešla na lovná
 zařízení s omezeným dopadem na mořské dno, a na vývoj úrovně
 jejich výmětů;
 b) rozsah provozu plavidel působících
 v rámci jednotlivých hlubinných métier;
 c) úplnost a důvěryhodnost
 údajů, které členské státy poskytují vědeckým institucím pro
 účely posuzování populací nebo Komisi v případě konkrétních
 výzev k předložení údajů;
 d) populace hlubinných druhů ryb, u
 nichž došlo ke zkvalitnění vědeckého poradenství;
 e) rybolovné oblasti, které jsou spravovány
 pouze podle omezení intenzity rybolovu, a účinnost doprovodných
 opatření k eliminaci výmětů a snížení úlovků nejvíce ohrožených
 druhů.
 Článek 22
 Přechodná ustanovení
 Zvláštní oprávnění k rybolovu vydaná v
 souladu s nařízením (ES) č. 2347/2002 zůstávají v platnosti až
 do jejich nahrazení oprávněními k rybolovu umožňujícími úlovek
 hlubinných druhů vydanými v souladu s tímto nařízením, v každém
 případě však pozbývají platnosti po 30. září 2012.
 Článek 23
 Zrušení
 1. Nařízení (ES) č.
 2347/2002 se zrušuje.
 2. Odkazy na zrušené
 nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se
 srovnávací tabulkou uvedenou v příloze III tohoto nařízení.
 Článek 24
 Vstup v platnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 [...] [...]
 PŘÍLOHA I
 Oddíl
 1 Hlubinné druhy
 Vědecký název || Obecný název || Nejvíce ohrožené (x)
 Centrophorus granulosus Centrophorus squamosus Centroscyllium fabricii Centroscymnus coelolepis


text:
Centroscymnus crepidater Dalatias licha Etmopterus princeps Apristurus spp. Chlamydoselachus anguineus Deania calcea Galeus melastomus Galeus murinus Hexanchus griseus Etmopterus spinax Oxynotus paradoxus Scymnodon ringens Somniosus microcephalus || bezkýlovec zrnitý bezkýlovec listošupinatý světloun grónský světloun bělooký světloun dlouhonosý světloun Bonaterrův světloun velký máčky rodu Apristurus žralok límcový bezkýlovec lopatonosý máčka černoústá máčka myší žralok šedý světloun trnitý světloun podivný světloun nožozubý žralok malohlavý || x x x x x x x x
 Alepocephalidae Alepocephalus Bairdii Alepocephalus rostratus || uzlatkovití uzlatka Bairdova uzlatka východoatlantská ||
 Aphanopus carbo || tkaničnice tmavá ||
 Argentina silus || stříbrnice atlantská ||
 Beryx spp. || pilonoši rodu Beryx ||
 Chaceon (Geryon) affinis || krab Chaceon affinis ||
 Chimaera monstrosa Hydrolagus mirabilis Rhinochimaera atlantica || chiméra podivná chiméra Hydrolagus mirabilis pachiméra atlantská ||
 Coryphaenoides rupestris || hlavoun tuponosý ||
 Epigonus telescopus || parmovka tmavá || x
 Helicolenus dactylopterus || okouník modroústý ||
 Hoplostethus atlanticus || červenice obecná || x
 Macrourus berglax || hlavoun severní ||
 Molva dypterigia || mník modrý ||
 Mora moro Antimora rostrata || morida obecná morida nosatá ||
 Pagellus bogaraveo || růžicha šedá ||
 Phycis blennoides || mníkovec velkooký ||
 Polyprion americanus || mnohopilák americký ||
 Reinhardtius hippoglossoides || platýs černý ||
 Cataetyx laticeps || jeskyňovka širohlavá ||
 Hoplostethus mediterraneus || červenice středomořská ||
 Macrouridae jiné než Coryphaenoides rupestris a Macrourus berglax || hlavounovití jiní než hlavoun tuponosý a hlavoun severní ||
 Nesiarchus nasutus || pamakrela nosatá ||
 Notacanthus chemnitzii || ostnohřbetec severní ||
 Raja fyllae Raja hyperborea Raja nidarosiensis || rejnok listový rejnok tmavobřichý rejnok norský ||
 Trachyscorpia cristulata || okouník trnitý ||
 Oddíl 2 Druhy, které jsou upraveny
 rovněž v rámci komise NEAFC
 Brosme brosme || mník bělolemý ||
 Conger conger || úhořovec mořský ||
 Lepidopus caudatus || tkaničnice stříbřitá ||
 Lycodes esmarkii || slimule Esmarkova ||
 Molva molva || mník mořský ||
 Sebastes viviparus || okouník živorodý ||
 Příloha II
 Zvláštní požadavky na shromažďování údajů a podávání zpráv podle
 čl. 18 odst. 4
 1. Členské státy zajistí,
 aby údaje shromážděné pro oblast, která zahrnuje jak vody Unie, tak
 mezinárodní vody, byly dále členěny tak, aby se týkaly
 samostatně buď vod Unie, nebo mezinárodních vod.
 2. V případě, že se
 činnost v rámci jednoho hlubinného métier překrývá
 s činností jiného métier ve stejné oblasti, uskutečňuje se
 shromažďování údajů ohledně první činnosti
 odděleně od shromažďování údajů o druhé činnosti.
 3. U všech hlubinných métier
 musí být odebírány vzorky výmětů. Strategie odběru vzorků u
 vykládek a výmětů se vztahuje na všechny druhy uvedené v příloze
 I, jakož i na druhy náležející do ekosystému mořského dna, jako jsou
 hlubinné korály, houby a další organismy, které patří do stejného
 ekosystému.
 4. V případě, že
 příslušný víceletý plán shromažďování údajů vyžaduje
 shromažďování údajů o intenzitě rybolovu vyjádřených v
 hodinách rybolovu vlečnými sítěmi a u pasivních zařízení v
 době ponoření, členský stát společně
 s těmito údaji o intenzitě rybolovu shromažďuje a je
 připraven předložit tyto dodatečné údaje:
 a) zeměpisnou polohu rybolovných
 činností při každém vytažení sítě na základě údajů
 systému sledování plavidel, které předává plavidlo středisku
 sledování rybolovu;
 b)


text:
hloubky rybolovu, v nichž jsou
 rozmístěna lovná zařízení v případě, že dané plavidlo
 podléhá povinnosti vést elektronický lodní deník. Velitel plavidla oznámí
 hloubku rybolovu v souladu se standardizovaným formátem pro podávání zpráv.
 [1] Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992
 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících
 živočichů a planě rostoucích rostlin, Úř. věst. L 206,
 22.7.1992, s. 7.
 [2] Nařízení (ES) č. 1288/2009, Úř.
 věst. L 347, 24.12.2009, s. 6.
 [3] A/RES/61/105 ze dne 8. prosince 2006 Udržitelný rybolov,
 kromě jiného prostřednictvím Dohody OSN z roku 1995 o provedení
 ustanovení Úmluvy OSN o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování
 a řízení populací tažných ryb a vysoce stěhovavých rybích populací z
 roku 1995 a souvisejících nástrojů.
 [4] http://cordis.europa.eu/fetch?CALLER=FP7_PROJ_ES&ACTION=D&DOC=19&CAT=PROJ&QUERY=01308a670983:f6dc:57618e7e&RCN=90982
 [5] Viz rámcová směrnice o strategii pro mořské
 prostředí, směrnice č. 2008/56/ES, Úř. věst. L 164,
 25.6.2008, s. 19.
 [6] KOM(2007) 30 v konečném znění.
 [7] Na základě nařízení (ES) č. 199/2008.
 [8] , , s. .
 [9] , , s. .
 [10] Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59.
 [11] Úř. věst. L 351, 28.12.2002, s. 6.
 [12] KOM(2007) 30 v konečném znění.
 [13] Úř. věst. L 347, 24.12.2009, s. 6.
 [14] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 1.
 [15] Úř. věst. L 201, 30.7.2008, s. 8.
 [16] Úř. věst. L 87, 31.3. 2009, s. 70.
 [17] Úř. věst. L 87, 31.3. 2009, s. 1.
 [18] Úř. věst. L 60, 5.3.2008, s. 1.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52006PC0394
 Návrh nařízení Rady o některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé /* KOM/2006/0394 konecném znení - ACC 2006/0128 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 11.7.2006KOM(2006) 394 v konečném znění2006/0128 (ACC)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé(předložen ý Komisí)DŮVODOVÁ ZPRÁVADne 12. června 2006 byla v Lucemburku podepsána Dohoda o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé. Vstoupí v platnost jakmile Albánie, Společenství a členské státy ukončí ratifikační proces.Dne 12. června 2006 Rada uzavřela Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé s cílem umožnit brzký vstup v platnost ustanovení o obchodu a obchodních záležitostech obsažených v Dohodě o stabilizaci a přidružení. Tato Dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po uložení poslední ratifikační listiny nebo listiny o schválení.Je potřeba přijmout prováděcí nařízení, které stanoví postupy pro uplatňování některých ustanovení zmíněných dohod s cílem zajistit jejich správné provádění.Navrhuje se tudíž, aby Rada přijala přiložený návrh nařízení.2006/0128 (ACC)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo některých postupech pro používání Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé a pro používání Prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhéRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,vzhledem k těmto důvodům:1. Dne 12. června 2006 byla v Lucemburku podepsána Dohoda o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé[1] (dále jen „DSP“). Nyní podléhá DSP procesu ratifikace.2. Dne 12. června 2006 Rada uzavřela Prozatímní dohodu o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé[2] (dále jen „Prozatímní dohoda“) s cílem umožnit brzký vstup v platnost ustanovení o obchodu a obchodních záležitostech obsažených v DSP. Prozatímní dohoda vstoupí v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po uložení poslední ratifikační listiny nebo listiny o schválení.3. Je potřeba stanovit postupy pro uplatňování některých ustanovení DSP i Prozatímní dohody. Vzhledem k tomu, že ustanovení o obchodu a obchodních záležitostech těchto nástrojů jsou do značné míry stejná, mělo by se toto nařízení použít i na provádění DSP po jejím vstupu v platnost.4. DSP a Prozatímní dohoda stanoví, že produkty rybolovu pocházející z Albánie mohou být do Společenství dováženy se sníženou celní sazbou v mezích celních kvót. Je proto nezbytné přijmout ustanovení upravující správu těchto celních kvót.5. Tam, kde je nezbytné


text: přijetí ochranných opatření, mělo by být učiněno v souladu s obecnými ustanoveními obsaženými v nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu[3], v nařízení Rady (EHS) č. 2603/69 ze dne 20. prosince 1969, kterým se stanoví společná pravidla pro vývoz[4], v nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[5], anebo popř. v nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[6].6. Pro účely provádění příslušných ustanovení tohoto nařízení by měl být Komisi nápomocen Výbor pro celní kodex vytvořený nařízením Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství[7].7. Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[8].PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Předmět činnostiToto nařízení stanoví některé postupy pro přijímání prováděcích pravidel některých ustanovení Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé (dále jen „DSP“) a Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé (dále jen „Prozatímní dohoda“).Článek 2Celní koncese pro ryby a produkty rybolovuProváděcí pravidla pro čl. 15 odst. 1 Prozatímní dohody a dále pro čl. 28 odst.1 DSP týkající se celních kvót pro ryby a produkty rybolovu přijme Komise v souladu s řídícím postupem stanoveným v čl. 12 odst. 2.Článek 3Snížení cel1. S výhradou odstavce 2 se preferenční celní sazby zaokrouhlí na jedno desetinné místo směrem dolů.2. V případě, že výsledek výpočtu preferenční celní sazby podle odstavce 1 bude následující, preferenční celní sazba se plně odstraní:a) 1 % a méně v případě valorického cla nebob) 1 EUR a méně v případě jednotlivých částek specifického cla.Článek 4Technické úpravyVeškeré změny a technické úpravy ustanovení přijatých podle tohoto nařízení nezbytné v důsledku změn kódů kombinované nomenklatury a třídění podle systému TARIC anebo v důsledku uzavření nových či upravených dohod, protokolů, výměn dopisů nebo jiných aktů uzavřených mezi Společenstvím a Albánskou republikou, se přijímají v souladu s postupem stanoveným v čl. 12 odst. 2.Článek 5Obecná ochranná doložkaAniž by byl dotčen článek 7, v případě, že Společenství potřebuje přijmout opatření podle článku 25 Prozatímní dohody a článku 38 DSP, činí tak v souladu s podmínkami a postupy stanovenými v nařízení (ES) č. 3285/94, pokud článek 25 Prozatímní dohody a článek 38 DSP nestanoví jinak.Článek 6Doložka pro případ nedostatkuAniž by byl dotčen článek 7, v případě, že Společenství potřebuje přijmout opatření podle článku 26 Prozatímní dohody a článku 39 DSP, činí tak v souladu s postupy stanovenými v nařízení (EHS) č. 2603/69.Článek 7Výjimečné a kritické okolnostiV případě, že nastanou výjimečné a kritické okolnosti ve smyslu čl. 26 odst. 4 Prozatímní dohody a čl. 39 odst. 4 DSP, může Komise přijmout okamžitá opatření, jak stanoví článek 26 Prozatímní dohody a článek 39 DSP.Pokud členský


text: stát podá Komisi žádost, přijme Komise rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.O svém rozhodnutí Komise uvědomí Radu.Každý členský stát může Radě předložit rozhodnutí Komise ve lhůtě nejvýše deseti pracovních dnů po oznámení rozhodnutí Radě.Rada může do dvou měsíců kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí.Článek 8Ochranná doložka pro zemědělské produkty a produkty rybolovuBez ohledu na postupy stanovené v článcích 5 a 6, může Komise v případě potřeby přijmout ochranné opatření, jak stanoví Prozatímní dohoda a DSP, týkající se zemědělských produktů a produktů rybolovu v souladu s postupy stanovenými v příslušných pravidlech pro společnou organizaci zemědělských trhů anebo trhů s produkty rybolovu a akvakultury anebo ve zvláštních ustanoveních přijatých podle článku 308 Smlouvy, které jsou použitelné na produkty vzniklé zpracováním zemědělských produktů a produktů rybolovu, za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené v příslušném ustanovení Prozatímní dohody a DSP.Článek 9Dumping a subvenceV případě postupu, který může odůvodnit, že Společenství uplatní opatření stanovená v čl. 24 odst. 2 Prozatímní dohody a čl. 37 odst. 2 DSP, se o zavedení antidumpingových a/nebo vyrovnávacích opatření rozhoduje v souladu s ustanoveními obsaženými v nařízení (ES) č. 384/96 a/nebo v nařízení (ES) č. 2026/97.Článek 10Hospodářská soutěž1. V případě postupu, který může odůvodnit, že Společenství uplatní opatření stanovená v článku 37 Prozatímní dohody a v článku 71 DSP, Komise po přezkoumání případu rozhodne z vlastního podnětu anebo na žádost členského státu, zda je takový postup v souladu s Dohodou.Opatření stanovená v čl. 37 odst. 9 Prozatímní dohody a v čl. 71 odst. 9 DSP se v případech pomoci použijí v souladu s postupy obsaženými v nařízení (ES) č. 2026/97 a v ostatních případech v souladu s postupem stanoveným v článku 133 Smlouvy.2. V případě postupu, který může odůvodnit, že Albánská republika uplatní opatření vůči Společenství na základě článku 37 Prozatímní dohody a článku 71 DSP, Komise po přezkoumání případu rozhodne, zda je takový postup v souladu se zásadami stanovenými v Prozatímní dohodě a v DSP. V nezbytném případě Komise přijme příslušná rozhodnutí na základě kritérií, které stanoví provádění článků 81, 82 a 87 Smlouvy.Článek 11Podvod nebo neplnění povinnosti týkající se poskytování nezbytné správní spolupráceV případě, že Komise shledá, že podmínky uvedené v článku 30 Prozatímní dohody a v článku 43 DSP jsou splněny, tak:- informuje Radu;- sdělí smíšenému výboru a Výboru pro stabilizaci a přidružení informace o svých zjištěních společně s objektivní informací a zahájí konzultace s Výborem pro stabilizaci a přidružení;- veškeré informace podle čl. 30 odst. 5 Prozatímní dohody a čl. 43 odst. 5 DSP Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie .Komise může rozhodnout v souladu s poradním postupem stanoveným v čl. 12 odst. 3 dočasně zrušit příslušné preferenční zacházení u produktů, jak stanoví čl. 30 odst. 4 Prozatímní dohody a čl. 43 odst. 4 DSP.Článek 12Výbor1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení (EHS) č. 2913/92.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články


text: 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.4. Výbor přijme svůj jednací řád.Článek 13OznámeníZa oznámení smíšenému výboru a Radě pro stabilizaci a přidružení, respektive Výboru pro stabilizaci a přidružení, jak vyžaduje Prozatímní dohoda či DSP, je odpovědná Komise, která jedná jménem Společenství.Článek 14Vstup v platnostToto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne .Za Radupředseda / předsedkyně [1] Úř. věst. C [...], [...]2006, s. [...].[2] Úř. věst. L [...], [...]2006, s. [...].[3] Úř. věst. L 349, 31.12.1994, s. 53. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2200/2004 (Úř. věst. L 374, 22.12.2004, s. 1).[4] Úř. věst. L 324, 27.12.1969, s. 25. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3918/91 (Úř. věst. L 372, 31.12.1991, s. 31).[5] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, 23.12.2005, s. 17).[6] Úř. věst. L 288, 21.10.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1973/2002 (Úř. věst. L 305, 7.11.2002, s. 4).[7] Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 648/2005 (Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 13).[8] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0322
 Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 377/2004 o vytvoření sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví /* KOM/2009/0322 konecném znení - COD 2009/0098 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 8.7.2009KOM(2009) 322 v konečném znění2009/0098 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADYkterým se mění nařízení Rady (ES) č. 377/2004 o vytvoření sítě styčných úředníků pro přistěhovalectvíDŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU- Odůvodnění a cíle návrhuTímto návrhem se mění nařízení (ES) č. 377/2004 o vytvoření sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví[1] (dále jen „nařízení“), což je nutné k zajištění účinného využívání tohoto důležitého nástroje spolupráce při řízení migrace a správě vnějších hranic. Cílem návrhu je přizpůsobit s ohledem na praktické zkušenosti nařízení změnám v právních předpisech Společenství, které vstoupily v platnost po jeho přijetí.- Obecné souvislostiRada dne 19. února 2004 s ohledem na podnět Řecka a stanovisko Evropského parlamentu přijala nařízení (ES) č. 377/2004, kterým se stanoví povinnost zavést formy spolupráce mezi styčnými úředníky pro přistěhovalectví členských států, cíle této spolupráce, funkce a kvalifikace styčných úředníků a jejich odpovědnost vůči hostitelské zemi a vysílajícímu členskému státu. Pro účely nařízení se „styčným úředníkem pro přistěhovalectví“ rozumí každý zástupce členského státu vyslaný imigračním úřadem nebo jiným příslušným orgánem do zahraničí, aby navázal a udržoval styky s orgány hostitelské země s cílem přispět k předcházení nedovolenému přistěhovalectví a boji proti němu, pomoc při navracení nelegálních přistěhovalců a řízení legální migrace osob. Patří mezi ně také „styční úředníci působící na letištích“, „poradci v oblasti dokladů“ a „styční důstojníci vnitrostátních donucovacích orgánů“, pokud rovněž plní výše uvedené úkoly.Styční úředníci pro přistěhovalectví jsou obvykle na přiměřenou dobu, kterou stanoví vysílající členský stát, vysíláni do konzulárních úřadů členských států ve třetích zemích nebo do příslušných orgánů jiných členských států, ale též do příslušných orgánů třetích zemí a mezinárodních organizací.Dne 26. října 2004 přijala Rada nařízení (ES) č. 2007/2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (agentura FRONTEX, dále jen „agentura“)[2]. Podle čl. 2 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení má agentura provádět analýzu rizik. Ta musí být založena na nejširších možných zdrojích, které budou ale shromažďovat a poskytovat především příslušné orgány členských států. Za účelem splnění svého úkolu musí agentura také usnadňovat operativní spolupráci mezi členskými státy a třetími zeměmi. Může rovněž spolupracovat s příslušnými orgány třetích zemí nebo s mezinárodními organizacemi v rámci pracovních ujednání uzavřených s těmito subjekty. Tato spolupráce mimo jiné zahrnuje výměnu zkušeností týkajících se otázek kontroly hranic, školení pohraniční stráže, výměny operativních informací a společných operací. Agentura nemá stálé zastoupení v třetích zemích. Ačkoli styční úředníci pro přistěhovalectví vyslaní do příslušných třetích zemí značně přispívají k plnění výše uvedených úkolů agentury, jejich potenciál ještě není dostatečně využit vzhledem k nedostatečným vazbám mezi styčnými úředníky a agenturou.Klíčovými prvky pro zlepšení spolupráce jsou strukturované a bezpečné komunikační prostředky určené styčným úředníkům pro přistěhovalectví, kteří pracují v terénu, a k výměně informací s ostatními členskými státy. Rozhodnutí Rady 2005/267/ES ze dne 16. března 2005[3] o zřízení bezpečné webové informační a


text: koordinační sítě pro služby řízení migrace členských států (známé jako „ICONet“), které doplňuje rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2005[4], kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady, poskytuje platformu pro výměnu strategických, taktických a operativních informací týkajících se pohybu nelegálních migrantů. „Síť styčných úředníků pro přistěhovalectví“ je samostatnou součástí sítě ICONet sestávající z pododdílů pro styčné úředníky pro přistěhovalectví (nyní se nepoužívají), pro ústředny SÚP / vnitrostátní jednotky členských států a pro regionální informace. Síť ICONet se dále dělí na zeměpisné oblasti, odkud mohou styční úředníci pro přistěhovalectví získat všechny příslušné informace (např. zprávy o jednotlivých zemích, analýzu rizik).Z praktických zkušeností je zřejmé, že síť styčných úředníků pro přistěhovalectví zjevně není dostatečně využívána. Komise navrhuje, aby se podpořilo využívání tohoto bezpečného a snadno dostupné nástroje komunikace tím, že se do příslušného článku nařízení vloží odkaz na tuto síť.Několik členských států se neformálně dohodlo, že povedou regionální sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví v Africe a že uspořádají v této souvislosti několik zasedání. Vzhledem k tomu, že podle současného znění nařízení mohou pouze členské státy, které předsedají Radě Evropské unie (nebo členské státy zastupující předsednictví), přebírat iniciativu k pořádání takových zasedání, Komise navrhuje upřesnění v tom smyslu, že pořádat tyto zasedání mohou také členské státy, které souhlasily s vedením regionálních sítí.Pokud jde o povinnost podávat zprávy, nařízení stanoví, že „ Na konci každého pololetí vypracuje členský stát, který předsedá Radě Evropské unie, nebo v případě, že tento členský stát není v zemi nebo regionu zastoupen, členský stát zastupující předsednictví pro Radu a Komisi zprávu o činnosti sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví, v nichž je zastoupen, jakož i zprávu o situaci v hostitelské zemi ohledně nedovoleného přistěhovalectví. Tato zpráva je vypracována podle vzoru a na formuláři vypracovaném Komisí [5] . Tyto zprávy představují hlavní způsob podávání informací pro přípravu hodnotící zprávy předkládané Radě, kterou na konci předsednického období vypracuje Komise, o současné situaci v každé třetí zemi, do které jsou styční úředníci členských států pro přistěhovalectví vysíláni.“Od vstupu nařízení v platnost bylo předloženo šest zpráv o činnostech sítí styčných úředníků pro ilegální přistěhovalectví, a to předsednictvím Spojeného království, Rakouska, Finska, Německa, Portugalska a Slovinska, které se zaměřily pouze na vybrané třetí země. Komise nemůže na základě zpráv předsednictví splnit svou povinnost předložit Radě komplexní hodnotící zprávu. Vzhledem k tomu, že v současné době jsou styční úředníci pro přistěhovalectví členských států vysláni do více než 130 třetích zemí, nejsou tato ustanovení týkající se povinnosti podávat zprávy v praxi použitelná. Proto Komise navrhuje přizpůsobit vhodným způsobem příslušná ustanovení.Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES ze dne 23. května 2007 se zřizuje Fond pro vnější hranice na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 jako součásti obecného programu Solidarita a řízení migračních toků[6] s cílem přispět k posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva a k uplatňování zásady solidarity mezi členskými státy. Dostupné zdroje tohoto fondu mohou být využity na zlepšení činností, které organizují konzulární a jiné služby členských států ve třetích zemích, včetně činností styčných úředníků pro přistěhovalectví. Jak stanoví čl. 4 odst.