text:
Waren, soweit nicht anderes angegeben, präferenzbegünstigte ... (2) Ursprungswaren sind.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Estonské znění
 Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolliameti kinnitus nr. ...(
 14
 )) deklareerib, et need tooted on ... (
 15
 ) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul kui on selgelt näidatud teisiti.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(
 16
 )
 Řecké znění
 Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. ... (1)) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Anglické znění
 The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Francouzské znění
 L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière no ... (1)) déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle ... (2)).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Chorvatské znění
 Izvoznik proizvoda obuhvaćenih ovom ispravom (carinsko ovlaštenje br. ...(1)) izjavljuje da su, osim ako je to drugačije izričito navedeno, ovi proizvodi ... (2) preferencijalnog podrijetla.
 — kumulace použita s ........................................... (název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Italské znění
 L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. ... (1)) dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Lotyšské znění
 Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ...(
 17
 )), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme no ... (
 18
 ).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(
 19
 )
 Litevské znění
 Šiame dokumente išvardytų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Maďarské znění
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő jelzés hianyában az áruk kedvezményes ... (2) származásúak.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Maltské znění
 L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ... (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b'mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' oriġini preferenzjali ... (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Nizozemské znění
 De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... oorsprong zijn (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Polské znění
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ...(
 20
 ) ) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (
 21
 ) preferencyjne pochodzenie.
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(
 22
 )
 Portugalské znění
 O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira no. ... (1))


text:
declara que, salvo expressamente indicado em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Rumunské znění
 Exportatorul produselor ce fac obiectul acestui document (autorizația vamală nr. ... (1)) declară că, exceptând cazul în care în mod expres este indicat altfel, aceste produse sunt de origine preferențială ... (2).
 — kumulace použita s ....... (název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Slovinské znění
 Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št ...(1)) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.
 — kumulace použita s ...... (název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Slovenské znění
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia ... (1)) vyhlasuje, že okrem zreteľne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Finské znění
 Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa n:o ...(
 23
 ) ) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... alkuperätuotteita(
 24
 ) .
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(
 25
 )
 Švédské znění
 Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... ursprung (2).
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 Arabské znění
 — kumulace použita s ........(název země/zemí)
 — kumulace nepoužita(3)
 ..........................................................................................................................................................(
 26
 ) (Place and date)
 ..........................................................................................................................................................(
 27
 )
 (Podpis vývozce; dále musí být čitelně uvedeno jméno osoby, která prohlášení podepisuje.)“
 KAPITOLA II
 Přechodná ustanovení
 ČLÁNEK 3
 Zboží v tranzitu
 1. Ustanovení dohody mohou být použita na zboží vyvážené z Tuniska do Chorvatska nebo z Chorvatska do Tuniska, které je v souladu s ustanoveními protokolu č. 4 k dohodě a které bylo ke dni přistoupení Chorvatska buď na cestě, v dočasném uskladnění nebo v celním skladu nebo ve svobodném celním pásmu v Tunisku nebo v Chorvatsku.
 2. V takových případech lze přiznat preferenční zacházení, je-li celním orgánům dovážející země do čtyř měsíců ode dne přistoupení Chorvatska předložen doklad o původu vystavený dodatečně celními orgány vyvážející země.
 KAPITOLA III
 Závěrečná a obecná ustanovení
 ČLÁNEK 4
 Tunisko se zavazuje, že v souvislosti s tímto rozšířením Unie nevznese žádný nárok, požadavek či žalobu, ani nezmění či nestáhne žádnou koncesi podle čl. XXIV odst. 6 a článku XXVIII GATT 1994.
 ČLÁNEK 5
 V patřičné lhůtě po parafování tohoto protokolu poskytne Unie svým členským státům a Tuniské republice chorvatské znění dohody. S výhradou vstupu tohoto protokolu v platnost se jazykové znění uvedené v první větě tohoto článku stává platným za stejných podmínek jako anglické, arabské, bulharské, české, dánské, estonské, finské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, maďarské, maltské, německé, nizozemské, polské, portugalské, rumunské, řecké, slovenské, slovinské, španělské a švédské jazykové znění dohody.
 ČLÁNEK 6
 Tento protokol tvoří nedílnou součást dohody.
 ČLÁNEK 7
 1.
 Tento protokol schválí Evropská unie, Rada Evropské unie jménem členských států a Tunisko v souladu se svými postupy. Smluvní strany si vzájemně oznámí dokončení postupů potřebných k tomuto účelu. Listiny o schválení

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
budou uloženy u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie.
 2.
 Tento protokol vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po dni, kdy si všechny strany navzájem oznámí, že byly dokončeny postupy k tomu nezbytné.
 3.
 Do okamžiku, než protokol vstoupí v platnost, bude prováděn prozatímně ode dne 1. července 2013.
 ČLÁNEK 8
 Tento protokol je sepsán ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, arabském, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 NA DŮKAZ ČEHOŽ připojili níže podepsaní řádně zplnomocnění zástupci
 k tomuto protokolu své podpisy.
 V ... dne ... roku ...
 ZA EVROPSKOU UNII A JEJÍ ČLENSKÉ STÁTY
 ZA TUNISKOU REPUBLIKU
 (1)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (2)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (3)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (4)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (5)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (6)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (7)
 Činí-li prohlášení na faktuře schválený vývozce ve smyslu článku 23 protokolu, uvede se na tomto místě číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení na faktuře schválený vývozce, slova v závorkách se musí vynechat nebo musí místo zůstat prázdné.
 (8)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení na faktuře zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly ve smyslu článku 38 protokolu, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, pomocí zkratky „CM“.
 (9)
 Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.
 (10)
 Viz čl. 22 odst. 5 protokolu. Není-li vývozce povinen prohlášení podepisovat, vztahuje se toto osvobození i na jméno podepisující osoby.“
 (11)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 (12)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se


text:
prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (13)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte.
 (14)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 (15)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (16)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte.
 (17)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 (18)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (19)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte.
 (20)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 (21)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (22)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte.
 (23)
 Je-li prohlášení o původu vyhotoveno schváleným vývozcem, musí zde být uvedeno číslo povolení schváleného vývozce. Nečiní-li prohlášení o původu schválený vývozce, slova v závorkách se vynechají nebo se místo ponechá prázdné.
 (24)
 Uvede se původ produktů. Týká-li se prohlášení o původu zcela nebo zčásti produktů pocházejících z Ceuty a Melilly, musí je vývozce zřetelně vyznačit na dokladu, na němž je prohlášení činěno, uvedením zkratky „CM“.
 (25)
 Vyplňte podle potřeby a nehodící se škrtněte.
 (26)
 Tyto údaje lze vypustit, je-li informace uvedena v samotném dokladu.
 (27)
 Viz čl. 22 odst. 5 protokolu. Není-li vývozce povinen prohlášení podepisovat, vztahuje se toto osvobození i na jméno podepisující osoby.“


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.4.2021
 COM(2021) 174 final
 2021/0093(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na desátém zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách, pokud jde o návrh změny přílohy A
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (dále jen „Stockholmská úmluva“) vstoupila v platnost dne 17. května 2004. Byla schválena rozhodnutím Rady ze dne 14. října 2004 o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství (2006/507/ES
 1
 ) a pro Evropské společenství vstoupila v platnost dne 14. února 2005. Cílem úmluvy je chránit lidské zdraví a životní prostředí před perzistentními organickými znečišťujícími látkami (POP). Úmluva představuje rámec, založený na principu prevence, pro odstranění výroby, používání, dovozu a vývozu perzistentních organických znečišťujících látek, jakož i pro bezpečné nakládání s těmito látkami a jejich zneškodňování a odstranění nebo snížení úniků některých nezamýšleně vyrobených perzistentních organických znečišťujících látek.
 Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1021
 2
 se do práva Unie provádí závazky stanovené v úmluvě a v Protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách k Úmluvě z roku 1979 o dálkovém znečišťování ovzduší přesahujícím hranice států (dále jen „protokol“), který byl schválen rozhodnutím Rady 2004/259/ES
 3
 .
 Řídícím orgánem Stockholmské úmluvy je konference smluvních stran zřízená na základě článku 19 úmluvy. Tento orgán obvykle zasedá jednou za dva roky s cílem sledovat provádění úmluvy. Kromě toho přezkoumává chemické látky, které mu předkládá k posouzení Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek (dále jen „výbor“).
 V souladu s čl. 8 odst. 1 úmluvy předložila smluvní strana sekretariátu návrh na zařazení perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS do přílohy A úmluvy, který výbor přezkoumal v souladu s čl. 8 odst. 3 a 4. Výbor doporučil konferenci smluvních stran zařadit perfluorhexansulfonovou kyselinu (PFHxS), její soli a sloučeniny příbuzné PFHxS do přílohy A bez zvláštních výjimek. Postup přijetí změn příloh se řídí článkem 22 úmluvy.
 V souladu s článkem 23 úmluvy má každá strana jeden hlas. Organizace regionální hospodářské integrace, jako je například EU, však vykonávají své hlasovací právo s počtem hlasů, který se rovná počtu jejich členských států, jež jsou smluvními stranami úmluvy.
 Na desátém řádném zasedání konference smluvních stran bude zváženo přijetí rozhodnutí o zařazení perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS do přílohy A (odstraňování), přílohy B (omezení) a/nebo přílohy C (nezamýšlená výroba) úmluvy.
 Zařazení do příloh A, B a/nebo C má za následek, že chemické látky budou předmětem opatření zaměřených na odstranění nebo omezení jejich výroby a používání, včetně snížení nebo odstranění úniků nezamýšleně vyrobených perzistentních organických znečišťujících látek.
 Zamýšlený akt se stane pro smluvní strany závazným v souladu s ustanovením čl. 22 odst. 4 úmluvy, které stanoví: „Návrh, přijetí a vstup v platnost změn příloh A, B nebo C podléhají stejným postupům, jako jsou postupy pro návrh, přijetí a vstup v platnost dodatečných příloh této úmluvy, s výjimkou toho, kdy změna příloh A, B nebo C nevstoupí v platnost pro smluvní stranu, která


text:
učinila prohlášení týkající se změny těchto příloh v souladu s čl. 25 odst. 4. V tomto případě každá taková změna vstupuje v platnost pro tuto smluvní stranu devadesátým dnem po dni uložení listiny o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení k této změně u depozitáře.“
 Perfluorhexansulfonová kyselina (PFHxS), její soli a sloučeniny příbuzné PFHxS nejsou v Evropské unii záměrně používány, ale tyto chemické látky mohou být přítomny jako nečistota v hasicích pěnách na bázi fluoru a v perfluorktansulfonové kyselině (PFOS). Pokud jde o přítomnost PFHxS v PFOS, je třeba poznamenat, že PFOS je uvedena v příloze B Stockholmské úmluvy a v příloze I nařízení (EU) 2019/1021, která zakazuje používání PFOS v Unii s výjimkou jednoho zbývajícího použití jako látky potlačující tvorbu zákalu při tvrdém pochromování do roku 2025. Toto používání PFOS již bylo ukončeno téměř ve všech členských státech.
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie na konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy v souvislosti s plánovaným přijetím rozhodnutí o změně přílohy A zařazením perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS. Pokud by se konference smluvních stran Stockholmské úmluvy rozhodla zařadit PFHxS do přílohy A, budou strany úmluvy povinny přijmout nezbytná opatření k odstranění nebo omezení používání PFHxS na svém území v souladu se svými závazky podle úmluvy. Za účelem provedení rozhodnutí v Unii navrhne Komise akt v přenesené pravomoci, kterým bude příloha I nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách změněna tak, aby zahrnovala perfluorhexansulfonovou kyselinu (PFHxS), její soli a sloučeniny příbuzné PFHxS. Výroba a používání těchto látek budou v Unii zakázány.
 •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
 Návrh je v souladu s prováděním nařízení (EU) 2019/1021, kterým se Stockholmská úmluva provádí v Unii, a doplňuje tento proces. Je plně v souladu s cílem chránit lidské zdraví a životní prostředí před perzistentními organickými znečišťujícími látkami.
 •Soulad s ostatními politikami Unie
 Návrh je v souladu s obecným přístupem nařízení (ES) č. 1107/2009 a nařízením (EU) č. 528/2012 k perzistentním, bioakumulativním a toxickým látkám, protože obě obsahují kritéria, která v zásadě neumožňují uvádět na trh aktivní látky, které jsou perzistentní, bioakumulativní a toxické, a takové látky používat. V zájmu zajištění soudržnosti zkoumá vztah mezi Stockholmskou úmluvou, nařízením (EU) 2019/1021 a nařízením (ES) č. 1907/2006, pokud jde o omezení a požadavky na povolení, dokument o obecné shodě
 4
 .
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je čl. 218 odst. 9 SFEU, který je vhodným základem pro akt vymezující postoj Evropské unie vůči mezinárodní dohodě, v tomto případě Stockholmské úmluvě.
 Hmotněprávním základem je čl. 192 odst. 1 SFEU, protože opatření dohodnutá v rámci Stockholmské úmluvy sledují převážně environmentální cíl (tj. odstranění perzistentních organických znečišťujících látek).
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by tedy měl být čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)
 Perzistentní organické znečišťující látky jsou celosvětovým problémem a Stockholmská úmluva je v Unii provedena nařízením (EU) 2019/1021. Vzhledem k tomu, že Unie je smluvní stranou úmluvy, je vhodné, aby se


text:
podílela na rozhodování na konferenci smluvních stran.
 •Proporcionalita
 Perzistentní organické znečišťující látky jsou celosvětovým problémem a Stockholmská úmluva usiluje o odstranění výroby a používání těchto chemických látek. Zařazení perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS do přílohy A doporučil Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek podle úmluvy, jelikož bylo zjištěno, že daná chemická látka splňuje kritéria v souladu s přílohou D úmluvy. Je proto vhodné podpořit zařazení uvedené chemické látky do přílohy A úmluvy, aby se zajistilo, že budou přijata vhodná opatření na celosvětové úrovni.
 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 •Konzultace se zúčastněnými stranami
 Návrh byl projednán s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami na 23. zasedání expertní skupiny Komise: příslušnými orgány pro nařízení (EU) 2019/1021. Kromě toho po celou dobu posuzování chemické látky, které provedl Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek podle úmluvy, probíhaly rozsáhlé konzultace se zúčastněnými stranami a byly řešeny jejich připomínky.
 •Posouzení dopadů
 Posouzení dopadů nebylo provedeno, ale bylo provedeno sociálně-ekonomické posouzení a analýza alternativ v souvislosti s dokumentací pro omezení podle nařízení REACH týkající se perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS
 5
 . Stanovisko agentury ECHA došlo k závěru, že sociálně-ekonomické náklady vyplývající z navrhovaného omezení by měly být nevelké a že je přiměřené silně omezit výrobu, uvádění na trh a používání PFHxS.
 Výbor pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek dospěl k závěru, že chemická látka je perzistentní organickou znečišťující látkou a doporučil její zařazení na seznam bez zvláštní výjimky. Toto doporučení vychází z posouzení dopadu možných opatření týkajících se zacházení s přihlédnutím k sociálně-ekonomickým informacím.
 •Účelnost právních předpisů a zjednodušení
 Návrh nemá žádný dopad na obchodní činnost, protože uvedená chemická látka se v Unii komerčně nepoužívá, a nevyjímá tedy ze své působnosti mikropodniky a nezahrnuje zvláštní pravidla pro malé a střední podniky. Návrh nemá žádný dopad na konkurenceschopnost EU v odvětví ani na obchod, protože daná chemická látka není předmětem obchodu mezi Unií a třetími zeměmi.
 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet.
 5.OSTATNÍ PRVKY
 •Plány provádění a způsob monitorování, hodnocení a podávání zpráv
 Plán provádění ani monitorování, hodnocení a podávání zpráv se nepovažují za nutné.
 •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu
 Návrh uděluje Komisi mandát, aby na konferenci smluvních stran Stockholmské úmluvy jménem Evropské unie podpořila zařazení perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS do přílohy A bez zvláštních výjimek.
 2021/0093 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na desátém zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách, pokud jde o návrh změny přílohy A
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (dále jen „úmluva“) vstoupila v platnost dne 17. května 2004 a byla uzavřena jménem Unie rozhodnutím Rady 2006/507/ES
 6
 .
 (2)Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1021
 7
 byla Stockholmská


text:
úmluva provedena v Unii.
 (3)Podle článku 8 úmluvy rozhodne konference smluvních stran o zařazení chemické látky do přílohy A, B a/nebo C a stanoví související kontrolní opatření.
 (4)Očekává se, že na desátém zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy bude přijato rozhodnutí o zařazení dalších chemických látek do přílohy A.
 (5)Je vhodné stanovit postoj, který má být na této konferenci smluvních stran zaujat jménem Unie, neboť přijaté rozhodnutí bude pro Unii závazné.
 (6)Za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí před dalšími úniky perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS je nezbytné omezit nebo ukončit výrobu a používání těchto chemických látek na celosvětové úrovni a podpořit jejich zařazení do úmluvy,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postojem, který má být zaujat jménem Unie na desátém zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy, je v souladu s příslušnými doporučeními Výboru pro hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek podpořit zařazení perfluorhexansulfonové kyseliny (PFHxS), jejích solí a sloučenin příbuzných PFHxS do přílohy A úmluvy bez zvláštních výjimek.
 S ohledem na vývoj jednání během desátého zasedání konference smluvních stran Stockholmské úmluvy se mohou zástupci Unie po konzultaci s členskými státy prostřednictvím koordinace na místě dohodnout na drobných úpravách tohoto postoje bez dalšího rozhodnutí Rady.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Rady 2006/507/ES ze dne 14. října 2004 o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 209, 31.7.2006, s. 1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1021 ze dne 20. června 2019 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 169, 25.6.2019, s. 45).
 (3)
 Rozhodnutí Rady 2004/259/ES ze dne 19. února 2004 o uzavření Protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách k Úmluvě o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států z roku 1979 jménem Společenství (Úř. věst. L 81, 19.3.2004, s. 35).
 (4)
 http://ec.europa.eu/growth/sectors/chemicals/reach/special-cases_en
 (5)
 https://echa.europa.eu/registry-of-restriction-intentions/-/dislist/details/0b0236e1827f87da
 (6)
 Rozhodnutí Rady 2006/507/ES ze dne 14. října 2004 o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 209, 31.7.2006, s. 1).
 (7)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1021 ze dne 20. června 2019 o perzistentních organických znečišťujících látkách (Úř. věst. L 169, 25.6.2019, s. 45).


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.5.2021
 COM(2021) 237 final
 2021/0121(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě Světové obchodní organizace k žádosti Evropské unie o prodloužení výjimky WTO umožňující poskytování autonomních obchodních preferencí pro západní Balkán
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Cílem tohoto návrhu je rozhodnout o postoji, který má být jménem Unie zaujat v Generální radě Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“) v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o prodloužení výjimky WTO umožňující Evropské unii (EU) poskytovat autonomní obchodní preference pro západní Balkán.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše
 Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše (dále jen „Dohoda o WTO“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 1995.
 Evropská unie je smluvní stranou dohody.
 2.2.Konference ministrů a Generální rada Světové obchodní organizace
 Podle čl. IV odst. 1 Dohody o WTO je Konference ministrů oprávněna přijímat rozhodnutí ve všech otázkách vztahujících se ke všem mnohostranným obchodním dohodám.
 Podle čl. IV odst. 2 Dohody o WTO v období mezi zasedáními Konference ministrů vykonává její funkce Generální rada.
 Podle čl. IX odst. 1 Dohody o WTO přijímá WTO obvykle rozhodnutí cestou konsensu.
 2.3.Zamýšlený akt Generální rady WTO
 Podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO může být člen za výjimečných okolností zproštěn některého ze závazků.
 V návaznosti na žádost EU může Generální rada WTO přijmout rozhodnutí o prodloužení stávající výjimky WTO umožňující EU poskytovat autonomní obchodní preference pro západní Balkán (dále jen „zamýšlený akt“).
 Platnost stávající výjimky skončí dne 31. prosince 2021. Účelem zamýšleného aktu je proto prodloužit platnost výjimky do 31. prosince 2026.
 Zamýšlený akt se stane závazným pro členy WTO v souladu s čl. IX odst. 3, jakož i s čl. II odst. 2 Dohody o WTO, který stanoví: „Dohody a související právní nástroje, zahrnuté do příloh 1, 2 a 3 [...], tvoří nedílnou součást této Dohody a jsou závazné pro všechny Členy“.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Evropský parlament a Rada přijaly dne 16. prosince 2020 nařízení (EU) 2020/2172
 1
 , kterým se do 31. prosince 2025 prodlužuje platnost autonomních obchodních preferencí vztahujících se na produkty pocházející ze západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Kosovo
 2*, Černá Hora, Severní Makedonie a Srbsko). Tyto obchodní preference byly poprvé uděleny nařízením Rady (ES) č. 2007/2000
 3
 , které bylo poté několikrát změněno a doba jeho použitelnosti byla prodloužena.
 V případě neexistence výjimky ze závazků EU podle čl. I odst. 1 a článku XIII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen „GATT 1994“) v nezbytném rozsahu by bylo třeba zacházení poskytnuté autonomními obchodními preferencemi rozšířit na všechny ostatní členy WTO.
 EU je proto povinna předložit žádost o prodloužení platnosti výjimky WTO udělené podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO a týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných ze strany EU západnímu Balkánu, a to na další pětileté období, tj. do 31. prosince 2026. Současně s předložením této žádosti by EU rovněž měla podpořit její přijetí v Generální radě WTO.
 Jednalo by se o


text:
čtvrté prodloužení platnosti výjimky, jež byla poprvé udělena dne 8. prosince 2000 s platností do 31. prosince 2006
 4
 a naposledy prodloužena dne 7. prosince 2016
 5
 . Důvodem pro první udělení výjimky a prodloužení její platnosti je přetrvávající obtížná hospodářská situace v daném regionu a skutečnost, že preferenční zacházení pro způsobilé produkty, jež Unie těmto zemím poskytuje, by mělo podpořit hospodářský rozvoj v souladu s cíli GATT 1994.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se dotyčný orgán řídí.
 4.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě
 Generální rada WTO je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou o WTO.
 Akt, který má Generální rada přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s čl. II odst. 2 a čl. IX odst. 3 Dohody o WTO.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotčené dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.
 Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 4 první pododstavec Smlouvy o fungování EU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.
 2021/0121 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Generální radě Světové obchodní organizace k žádosti Evropské unie o prodloužení výjimky WTO umožňující poskytování autonomních obchodních preferencí pro západní Balkán
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen „Dohoda o WTO“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady 94/800/ES
 6
 a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1995.
 (2)Podle čl. II odst. 2 Dohody o WTO dohody a související právní nástroje zahrnuté do příloh 1, 2 a 3 (dále jen „mnohostranné obchodní dohody“), včetně Všeobecné dohody o clech a


text:
obchodu 1994 (dále jen „GATT 1994“), tvoří nedílnou součást Dohody o WTO a jsou závazné pro všechny členy.
 (3)Podle čl. IV odst. 1 Dohody o WTO je Konference ministrů oprávněna přijímat rozhodnutí ve všech otázkách vztahujících se ke všem mnohostranným obchodním dohodám. Ministerská konference je složená ze zástupců všech členů a schází se nejméně jednou za dva roky. Podle čl. IV odst. 2 Dohody o WTO však v období mezi zasedáními Konference ministrů vykonává její funkce Generální rada. Podle čl. IX odst. 1 Dohody o WTO přijímá WTO obvykle rozhodnutí cestou konsensu.
 (4)Podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO může za výjimečných okolností Konference ministrů rozhodnout o zproštění člena některého ze závazků, které mu jsou uloženy Dohodou o WTO nebo některou z mnohostranných obchodních dohod.
 (5)Unii byla poprvé udělena výjimka z jejích závazků podle čl. I odst. 1 GATT 1994 dne 8. prosince 2000 s platností do 31. prosince 2006
 7
 , která byla naposledy prodloužena dne 7. prosince 2016 do 31. prosince 2021, v rozsahu nezbytném k tomu, aby Unie mohla poskytovat preferenční zacházení pro způsobilé produkty pocházející ze západního Balkánu.
 (6)Dne 16. prosince 2020 Evropský parlament a Rada přijaly nařízení (EU) 2020/2172
 8
 , kterým se platnost autonomních obchodních preferencí pro západní Balkán (Albánie, Bosna a Hercegovina, Kosovo
 9
 , Černá Hora, Severní Makedonie a Srbsko) znovu prodlužuje do 31. prosince 2025.
 (7)V případě neexistence výjimky ze závazků v rámci WTO by uplatňování autonomních obchodních preferencí pro západní Balkán do 31. prosince 2025 ze strany Unie bylo třeba rozšířit na všechny ostatní členy WTO.
 (8)Žádost o prodloužení platnosti výjimky WTO umožňující poskytování autonomních obchodních preferencí pro západní Balkán je odůvodněna přetrvávající obtížnou hospodářskou situací v daném regionu a skutečností, že preferenční zacházení pro způsobilé produkty, jež Unie těmto zemím poskytuje, by mělo podpořit hospodářský rozvoj v souladu s cíli GATT 1994 a nevytvářet překážky pro obchod ostatních členů WTO. Výjimečné okolnosti odůvodňující prodloužení platnosti výjimky podle čl. I odst. 1 a článku XIII GATT 1994 tudíž stále platí.
 (9)Je vhodné stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat v Generální radě WTO, jelikož prodloužení výjimky WTO týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných Unií západnímu Balkánu bude pro členy WTO závazné,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postojem, který má být jménem Unie zaujat v Generální radě Světové obchodní organizace (WTO), je požádat o prodloužení stávající výjimky WTO týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných Unií západnímu Balkánu do 31. prosince 2026 a podpořit přijetí uvedené žádosti.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/2172 ze dne 16. prosince 2020, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1215/2009, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté (Úř. věst. L 432, 21.12.2020, s. 7).
 (2)
 *
 Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/1999 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k


text:
vyhlášení nezávislosti Kosova.
 (3)
 Úř. věst. L 240, 23.9.2000, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 530/2007 (Úř. věst. L 125, 15.5.2007, s. 1) a kodifikované nařízením Rady (ES) č. 1215/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (Úř. věst. L 328, 15.12.2009, s. 1).
 (4)
 WT/L/380.
 (5)
 G/C/W/731.
 (6)
 Rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) (Úř. věst. L 336, 23.12.1994, s. 1).
 (7)
 WT/L/380.
 (8)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/2172 ze dne 16. prosince 2020, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1215/2009, kterým se zavádějí mimořádná obchodní opatření pro země a území účastnící se procesu stabilizace a přidružení zavedeného Evropskou unií či s tímto procesem spjaté (Úř. věst. L 432, 21.12.2020, s. 7).
 (9)
 *
 Tímto označením nejsou dotčeny postoje k otázce statusu a označení je v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1244/1999 a se stanoviskem Mezinárodního soudního dvora k vyhlášení nezávislosti Kosova.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.11.2020
 COM(2020) 735 final
 2020/0326(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, pokud jde o změnu přílohy II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení
 (Text s významem pro EHP)
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí, kterým se stanoví postoj, jenž má být jménem Unie zaujat ve smíšeném výboru v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o změně přílohy II (o koordinaci systémů sociálního zabezpečení) Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob
 V roce 1999 uzavřelo Evropské společenství a jeho členské státy na jedné straně a Švýcarsko na straně druhé dvoustrannou dohodu o volném pohybu osob, která vstoupila v platnost dne 1. června 2002 (viz Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 6). Dohoda byla uzavřena na původní dobu platnosti sedmi let, která uběhla dne 31. května 2009. V návaznosti na výsledek švýcarského referenda ze dne 8. února 2009 byla její platnost prodloužena na dobu neurčitou.
 Dohoda stanoví zásady
 volného pohybu osob
 mezi územím Evropské unie a Švýcarska. Dohoda občanům EU a Švýcarska poskytuje vzájemná práva vstupu, pobytu, přístupu k placenému zaměstnání, usazování pro účely výkonu samostatné výdělečné činnosti a právo zůstat na území smluvních stran po skončení jejich zaměstnaneckého poměru.
 Příloha II této dohody se týká koordinace systémů sociálního zabezpečení.
 2.2.Smíšený výbor
 Článkem 14 dohody se zřizuje smíšený výbor složený ze zástupců obou stran, který odpovídá za správu a řádné provádění této dohody. Odpovídá za urovnávání jakýchkoliv sporů souvisejících s dodržováním dohody. V případech stanovených touto dohodou přijímá rozhodnutí. Smíšený výbor přijímá svá rozhodnutí na základě vzájemné shody.
 Smíšený výbor rozhoduje o veškerých nutných změnách týkajících se konkrétních příloh dohody. Podle článku 18 dohody může smíšený výbor rozhodnout o změnách přílohy II dohody.
 V článku 2 rozhodnutí 2002/309/ES
 1
 se stanoví, že Rada na návrh Komise určí postoj, který má Unie zaujmout k rozhodnutím smíšeného výboru. Za tímto účelem Komise předkládá tento návrh rozhodnutí Rady o postoji, který má Unie zaujmout ve smíšeném výboru.
 2.3.Zamýšlený akt smíšeného výboru
 Smíšený výbor má přijmout rozhodnutí týkající se změny přílohy II (o koordinaci systémů sociálního zabezpečení) dohody („zamýšlený akt“).
 Změny přílohy II budou přijímány na základě rozhodnutí smíšeného výboru a mohou vstoupit v platnost ihned po přijetí tohoto rozhodnutí.
 Účelem zamýšleného aktu je poskytnout vzájemnou ochranu práv na sociální zabezpečení státním příslušníkům Spojeného království, osobám bez státní příslušnosti a uprchlíkům, jakož i jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým, kteří se na konci přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení nacházeli nebo nacházejí v přeshraniční situaci týkající se jedné nebo více smluvních stran dohody a Spojeného království současně.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 V důsledku vystoupení


text:
Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) z Evropské unie se na konci přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Spojeným královstvím (dále jen „dohoda o vystoupení“) dohoda přestane na Spojené království vztahovat.
 Podle článku 23 dohody nebudou práva nabytá soukromými osobami v případě vypovězení dohody dotčena a smluvní strany se vzájemně dohodnou, jaký bude postup, pokud jde o práva, u kterých právě probíhá proces nabytí.
 Článek 33 dohody o vystoupení stanoví, že hlava III dohody o vystoupení se vztahuje také na státní příslušníky Švýcarska za předpokladu, že Švýcarsko uzavřelo a uplatňuje odpovídající dohody se Spojeným královstvím, které se vztahují na občany Unie, a s Evropskou unií dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 V čl. 26 písm. b) Dohody mezi Spojeným královstvím a Švýcarskem o občanských právech (dále jen „dohoda o občanských právech“) po vystoupení Spojeného království z Evropské unie a dohody o volném pohybu osob stanoví, že ustanovení části III této dohody se vztahují na občany Unie za předpokladu, že Unie uzavřela a uplatňuje se Spojeným královstvím odpovídající dohody, které se vztahují na státní příslušníky Švýcarska, a se Švýcarskem dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 Je proto nezbytné poskytnout vzájemnou ochranu práv na sociální zabezpečení státním příslušníkům Spojeného království, osobám bez státní příslušnosti a uprchlíkům, jakož i jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým, kteří se na konci přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení nacházeli nebo nacházejí v přeshraniční situaci týkající se jedné nebo více smluvních stran dohody a Spojeného království současně.
 V této souvislosti se navrhované změny přílohy II (o koordinaci systémů sociálního zabezpečení) dohody, které jsou popsané v přiloženém návrhu rozhodnutí smíšeného výboru, věnují výše popsané problematice.
 Přiložený návrh rozhodnutí smíšeného výboru vstoupí v platnost dnem přijetí smíšeným výborem a použije se od konce přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, jimiž se dotyčný orgán řídí. Tento pojem zahrnuje rovněž nástroje, jež podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 2
 .
 4.1.2.Použití na stávající případ
 Smíšený výbor je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob.
 Akt, který má smíšený výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s články 14 a 18 dohody.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotyčné dohody. Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle


text:
čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 Pokud jde o zamýšlený akt, který sleduje současně několik cílů nebo který má několik složek, jež jsou nerozlučně spojeny, aniž je jedna vůči druhé vedlejší, musí hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU zahrnovat výjimečně různé odpovídající právní základy.
 4.2.2.Použití na stávající případ
 Zamýšlený akt sleduje cíle a má složky v oblasti sociálního zabezpečení a poskytování pravomocí. Tyto prvky zamýšleného aktu jsou nerozlučně spjaty, aniž je jeden vůči druhému vedlejší.
 Hmotněprávní základ navrhovaného rozhodnutí proto tvoří následující ustanovení: Články 48 a 352 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být článek 48 a článek 352 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.Zveřejnění zamýšleného aktu
 Jelikož akt smíšeného výboru změní přílohu II dohody, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 2020/0326 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, pokud jde o změnu přílohy II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení
 (Text s významem pro EHP)
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na články 48 a 352 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na rozhodnutí Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom, pokud jde o dohodu o vědeckotechnické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací
 3
 , a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob (dále jen „dohoda“) vstoupila v platnost dne 1. června 2002.
 (2)Podle článku 18 dohody může smíšený výbor rozhodnout mimo jiné o změně přílohy II dohody.
 (3)Dohoda se přestává vztahovat na Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) v důsledku vystoupení Spojeného království z Evropské unie.
 (4)Podle článku 23 dohody nebudou práva nabytá soukromými osobami v případě vypovězení dohody dotčena a smluvní strany se vzájemně dohodnou, jak se bude postupovat, pokud jde o práva, u kterých právě probíhá proces nabytí.
 (5)Je proto nezbytné poskytnout vzájemnou ochranu práv na sociální zabezpečení státním příslušníkům Spojeného království i jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým, kteří se na konci přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení nacházeli nebo nacházejí v přeshraniční situaci týkající se jedné nebo více smluvních stran dohody


text:
a Spojeného království současně.
 (6)Postoj Unie ve smíšeném výboru by proto měl vycházet z návrhu rozhodnutí uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, jenž má být jménem Unie zaujat ve smíšeném výboru k navrhované změně přílohy II Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, bude vycházet z návrhu rozhodnutí smíšeného výboru připojeného k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda
 (1)
 Rozhodnutí Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom, pokud jde o dohodu o vědeckotechnické spolupráci
 (2)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (3)
 Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 1.
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.11.2020
 COM(2020) 735 final
 PŘÍLOHA
 návrhu ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve smíšeném výboru zřízeném podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, pokud jde o změnu přílohy II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení
 PŘÍLOHA
 Návrh rozhodnutí smíšeného výboru zřízeného podle Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob č. .../...
 ze dne ...,
 kterým se mění příloha II této dohody týkající se koordinace systémů sociálního zabezpečení
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Dohodu mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob
 1
 (dále jen „dohoda“), a zejména na články 14 a 18 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda se přestává vztahovat na Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) v důsledku vystoupení Spojeného království z Evropské unie.
 (2)Podle článku 23 dohody nebudou práva nabytá soukromými osobami v případě vypovězení dohody dotčena a smluvní strany se vzájemně dohodnou, jaký bude postup, pokud jde o práva, u kterých právě probíhá proces nabytí.
 (3)Článek 33 dohody o vystoupení uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Spojeným královstvím (dále jen „dohoda o vystoupení“) stanoví, že hlava III část druhá dohody o vystoupení se vztahuje na státní příslušníky Islandu, Lichtenštejnského knížectví, Norského království a Švýcarska za předpokladu, že tyto země uzavřely a uplatňují odpovídající dohody se Spojeným královstvím, které se vztahují na občany Unie, a s Evropskou unií dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 (4)Článek 26b Dohody mezi Spojeným královstvím a Švýcarskem o občanských právech (dále jen „dohoda o občanských právech“) po vystoupení Spojeného království z Evropské unie a dohody o volném pohybu osob stanoví, že ustanovení části III této dohody se vztahují na občany Unie za předpokladu, že Unie uzavřela a uplatňuje odpovídající dohody se Spojeným královstvím, které se vztahují na státní příslušníky Švýcarska, a se Švýcarskem dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 (5)Je nezbytné poskytnout vzájemnou ochranu práv na sociální zabezpečení státním příslušníkům Spojeného


text:
království i jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým, kteří se na konci přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení nacházeli nebo nacházejí v přeshraniční situaci zahrnující jednu nebo více smluvních stran dohody a Spojeného království současně.
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha II dohody se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je vyhotoveno v jazyce anglickém, bulharském, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstoupí v platnost dnem svého přijetí smíšeným výborem a použije se od konce přechodného období vymezeného v článku 126 dohody o vystoupení.
 V .................,
 Za smíšený výbor
 předseda
 tajemníci
 Příloha
 Příloha II Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob se mění takto:
 1)článek 3 se mění takto:
 V odstavci 1 se slovo „protokolu“ nahrazuje slovy „protokolu I“
 V odstavci 2 se slovo „Protokol“ nahrazuje slovy „Protokol I“
 2)Za článek 3 se vkládá nový článek 4, který zní:
 „Článek 4
 1. Ujednání, jež se týkají ochrany práv nabytých soukromými osobami podle této dohody v důsledku vystoupení Spojeného království z Evropské unie, jsou stanovena v protokolu II k této příloze.
 2. Protokol II je nedílnou součástí této přílohy.“
 3)Po oddílu C se hlava „Protokol“ nahrazuje hlavou „Protokol I“
 4)Za protokol I se vkládá nový protokol II:
 „Protokol II k příloze II Dohody o volném pohybu osob
 „BEROUCE V ÚVAHU, že článek 33 dohody o vystoupení uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím pro atomovou energii a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska stanoví, že hlava III část druhá Dohody o vystoupení se vztahuje na státní příslušníky Islandu, Lichtenštejnského knížectví, Norského království a Švýcarska za předpokladu, že tyto země uzavřely a uplatňují odpovídající dohody se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, které se vztahují na občany Unie, a s Evropskou unií dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 BEROUCE V ÚVAHU, že článek 26b Dohody mezi Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Švýcarskem o občanských právech po vystoupení Spojeného království z Evropské unie a dohody o volném pohybu osob stanoví, že ustanovení části III této dohody se vztahují na občany Unie za předpokladu, že Unie uzavřela a uplatňuje odpovídající dohody se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, které se vztahují na státní příslušníky Švýcarska, a se Švýcarskem dohody, které se vztahují na státní příslušníky Spojeného království.
 UZNÁVAJÍCE, že je nezbytné poskytnout vzájemnou ochranu práv na sociální zabezpečení státním příslušníkům Spojeného království i jejich rodinným příslušníkům a pozůstalým, kteří se na konci přechodného období nacházeli nebo nacházejí v přeshraniční situaci zahrnující jednu nebo více smluvních stran dohody o volném pohybu osob a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska současně.
 ČLÁNEK 1
 Definice a odkazy
 1. Pro účely tohoto protokolu se použijí tyto definice:
 a)
 „dohodou o vystoupení“ se rozumí Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska


text:
z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii
 2
 ;
 b)
 „dohodou o občanských právech“ se rozumí Dohoda mezi Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Švýcarskou konfederací o občanských právech po vystoupení Spojeného království z Evropské unie a dohody o volném pohybu osob;
 c)
 „zahrnutými státy“ se rozumí členské státy Unie a Švýcarsko;
 d)
 „přechodným obdobím“ se rozumí přechodné období uvedené v článku 126 dohody o vystoupení;
 e)
 definice v článku 1 nařízení (ES) č. 883/2004
 3
 a článku 1 nařízení (ES) č. 987/2009
 4
 .
 2. Pro účely tohoto protokolu se všechny odkazy na členské státy a příslušné orgány členských států v ustanoveních práva Unie použitelných podle tohoto protokolu rozumějí tak, že zahrnují Spojené království a jeho příslušné orgány.
 ČLÁNEK 2
 Osobní působnost
 1. Tento protokol se vztahuje na tyto osoby:
 a)
 státní příslušníky Spojeného království, na něž se na konci přechodného období vztahují právní předpisy jednoho ze zahrnutých států, a rovněž na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé;
 b)
 státní příslušníky Spojného království, kteří na konci přechodného období pobývají v jednom ze zahrnutých států a na které se vztahují právní předpisy Spojeného království, a rovněž na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé;
 c)
 osoby, které nespadají pod písmeno a) ani písmeno b), ale jsou státními příslušníky Spojeného království a na konci přechodného období vykonávají v jednom nebo několika zahrnutých státech činnost jako zaměstnané osoby nebo osoby samostatně výdělečně činné, a na které se na základě hlavy II nařízení (ES) č. 883/2004 vztahují právní předpisy Spojeného království, a rovněž na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé;
 d)
 osoby bez státní příslušnosti a uprchlíky, kteří pobývají v jednom ze zahrnutých států nebo ve Spojeném království a kteří jsou v jedné ze situací popsaných v písmenech a) až c), a rovněž na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé.
 2. Osoby uvedené v odstavci 1 jsou do působnosti zahrnuty po dobu, po kterou jsou bez přerušení v jedné ze situací stanovených v tomto odstavci, týkajících se jak jednoho ze zahrnutých států, tak Spojeného království.
 3. Tento protokol se použije též na státní příslušníky Spojeného království, kteří se nenacházejí nebo se přestali nacházet v jedné ze situací popsaných v odstavci 1 tohoto článku, ale na které se vztahuje článek 10 dohody o vystoupení nebo článek 10 dohody o občanských právech, a rovněž na jejich rodinné příslušníky a pozůstalé.
 4. Osoby uvedené v odstavci 3 jsou do působnosti zahrnuty po dobu, po kterou mají i nadále právo pobývat v jednom ze států, na které se vztahuje článek 13 dohody o vystoupení nebo článek 12 dohody o občanských právech, nebo právo pracovat ve státě výkonu práce podle článku 24 nebo 25 dohody o vystoupení nebo článku 20 dohody o občanských právech.
 5. Pokud tento článek odkazuje na rodinné příslušníky a pozůstalé, jsou tyto osoby zahrnuty do působnosti tohoto protokolu pouze v rozsahu, v jakém odvozují práva a povinnosti v tomto ohledu podle nařízení (ES) č. 883/2004.
 ČLÁNEK 3
 Pravidla pro koordinaci sociálního zabezpečení
 1. Na osoby zahrnuté do působnosti tohoto protokolu se vztahují pravidla a cíle


text:
stanovené v článku 8 a v této příloze dohody o volném pohybu osob, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009.
 2. Zahrnuté státy řádně zohlední rozhodnutí a doporučení Správní komise pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení, která působí při Evropské komisi a byla zřízena podle nařízení (ES) č. 883/2004 (dále jen „správní komise“), která jsou uvedená v této příloze.
 ČLÁNEK 4
 Zahrnuté zvláštní situace
 1. Tato pravidla se uplatňují v rozsahu stanoveném v tomto článku, pokud se týkají osob, na které se nevztahuje nebo na které se přestal vztahovat článek 2, v těchto situacích:
 a)
 pro účely sčítání dob pojištění, zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo bydlení, včetně práv a povinností vyplývajících z těchto dob v souladu s nařízením (ES) č. 883/2004 budou do působnosti tohoto protokolu zahrnuti státní příslušníci Spojeného království, jakož i osoby bez státní příslušnosti a uprchlíci pobývající ve Spojeném království, na které se před koncem přechodného období vztahovaly právní předpisy jednoho ze zahrnutých států, a rovněž jejich rodinní příslušníci a pozůstalí; pro účely sčítání dob se zohlední doby získané jak před koncem přechodného období, tak po jeho skončení v souladu s nařízením (ES) č. 883/2004;
 b)
 pravidla stanovená v článcích 20 a 27 nařízení (ES) č. 883/2004 se nadále vztahují na státní příslušníky Spojeného království, jakož i na osoby bez státní příslušnosti a uprchlíky pobývající ve Spojeném království, kteří před koncem přechodného období požádali o povolení k obdržení plánovaného léčení podle nařízení (ES) č. 883/2004, a to do skončení léčení. Odpovídající postupy úhrad se rovněž uplatňují i po skončení léčení. Obdobně mají tyto osoby a osoby, které je doprovázejí, právo vstoupit do státu léčení a opustit jej v souladu s článkem 14 dohody o vystoupení a článkem 13 dohody o občanských právech;
 c)
 pravidla stanovená v článcích 19 a 27 nařízení (ES) č. 883/2004 se nadále uplatňují na státní příslušníky Spojeného království, jakož i na osoby bez státní příslušnosti a uprchlíky pobývající ve Spojeném království, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 883/2004 a kteří na konci přechodného období mají bydliště v jednom ze zahrnutých států nebo ve Spojeném království, a to do konce jejich pobytu. Odpovídající postupy úhrad se rovněž uplatňují i po skončení jejich pobytu nebo léčení;
 d)
 pravidla stanovená v článcích 67, 68 a 69 nařízení (ES) č. 883/2004 se, dokud jsou splněny podmínky, nadále uplatňují pro přiznávání rodinných dávek, na které mají na konci přechodného období nárok státní příslušníci Spojeného království, jakož i osoby bez státní příslušnosti a uprchlíci pobývající ve Spojeném království, na které se vztahují právní předpisy Spojeného království a jejichž rodinní příslušníci mají na konci přechodného období bydliště v jednom ze zahrnutých států;
 e)
 v situacích stanovených v písmenu d) tohoto odstavce se na všechny osoby, které mají na konci přechodného období jakákoli práva jako rodinní příslušníci podle nařízení (ES) č. 883/2004, jako například odvozená práva na věcné dávky v nemoci, nadále použije uvedené nařízení a odpovídající ustanovení nařízení (ES) č. 987/2009, a to dokud jsou splněny podmínky v nich uvedené.
 2. Ustanovení kapitoly 1


text:
hlavy III nařízení (ES) č. 883/2004, pokud jde o dávky v nemoci, se použijí na osoby, které pobírají dávky podle odst. 1 písm. a) tohoto článku.
 Tento odstavec se použije obdobně, pokud jde o rodinné dávky na základě článků 67, 68 a 69 nařízení (ES) č. 883/2004.
 Článek 5
 Úhrady, zpětné vymáhání neoprávněně poskytnutých dávek a zápočet
 Ustanovení nařízení (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009 týkající se úhrad, zpětného vymáhání neoprávněně poskytnutých dávek a zápočtu se dále použijí u osob, které nespadají do působnosti článku 2, v souvislosti s událostmi:
 a)
 které se staly před koncem přechodného období nebo
 b)
 k nimž dojde po skončení přechodného období a týkají se osob, které spadají do působnosti článku 2 nebo 4 v době, kdy těmto událostem došlo.
 Článek 6
 Vývoj práva a úpravy
 1. Odkazy na nařízení (ES) č. 883/2004 a (ES) č. 987/2009 nebo na jejich ustanovení obsažené v tomto protokolu se bez ohledu na odstavec 3 považují za odkazy na tyto akty nebo tato ustanovení v podobě, v níž jsou začleněny do dohody o volném pohybu osob, platné v poslední den přechodného období.
 2. Pokud se nařízení (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009 po skončení přechodného období změní nebo nahradí, považují se odkazy na uvedená nařízení v tomto protokolu za odkazy na tato nařízení v pozměněném či nahrazeném znění v souladu s akty uvedenými v části II přílohy I dohody o vystoupení, pokud jde o Unii, a v části II přílohy I dohody o občanských právech, pokud jde o Švýcarsko.
 3. Nařízení (ES) č. 883/2004 a (ES) č. 987/2009 se pro účely tohoto protokolu vykládají tak, že zahrnují úpravy uvedené v části III přílohy I dohody o vystoupení, pokud jde o Unii, a v části III přílohy I dohody o občanských právech, pokud jde o Švýcarsko.
 4. Pro účely tohoto protokolu nabývají změny a úpravy uvedené v odstavcích 2 a 3 účinku dnem následujícím po dni, kdy účinku nabydou odpovídající změny a úpravy přílohy I dohody o vystoupení nebo přílohy I dohody o občanských právech, podle toho, co nastane později.“
 (1)
 Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 6.
 (2)
 Úř. věst. L 29, 31.1.2020, s. 7.
 (3)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1, ve znění opravy v Úř. věst. L 200, 7.6.2004, s. 1).
 (4)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 284, 30.10.2009, s. 1).


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0814
 Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (ES) č. 2500/2001 s cílem umožnit provádění pomoci Společenství podle čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízení /* KOM/2004/0814 konecném znení - CNS 2004/0285 */
 V Bruselu dne 20.12.2004KOM(2004) 814 v konečném znění2004/0285 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 2500/2001 s cílem umožnit provádění pomoci Společenství podle čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízení(předložená Komisí)ODŮVODNĚNÍÚčelem této změny je uvést nařízení Rady č. 2500/2001 o předvstupní finanční pomoci Turecku v soulad s novým finančním nařízením, pokud jde o používání nepřímého centralizovaného řízení (čl. 54 odst. 2 písm.c) FN). Komise již předložila identické návrhy nařízení o programu Phare, nařízení o programu CARDS a stejná pravidla by měla platit od roku 2007 také v rámci nového nástroje předvstupní pomoci (IPA).Finanční nařízení umožňuje provádění rozpočtu Společenství pomocí centralizovaného nepřímého řízení stanoveného v čl. 54 odst. 2 a stanoví zvláštní požadavky na provádění podle čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízení.Tyto požadavky stanoví, že v oblasti nepřímého centralizovaného provádění může Komise „svěřit úkoly veřejné moci, a zejména úkoly plnění rozpočtu (...) vnitrostátním veřejným subjektům nebo subjektům soukromého práva pověřeným veřejnou službou, které poskytují dostatečné finanční záruky a dodržují podmínky uvedené v prováděcích předpisech“ a že „těmto subjektům mohou být svěřeny úkoly plnění, pouze pokud základní právní akt dotyčného programu nebo akce stanoví možnost pověření a kritéria pro výběr dotyčných subjektů (...).“[1]V oblasti předvstupní pomoci se nepřímé centralizované řízení ve formě uvedené v čl. 54 odst. 2) písm. c) ukázalo v minulosti jako cenný nástroj, zejména pokud jde o akce Kanceláře pro technickou pomoc a výměnu (TAIEX). Turecko z akcí programu TAIEX v posledních letech značně profitovalo. Proto by mělo být zajištěno, aby Turecko mohlo mít do vstupu nařízení IPA v platnost i nadále přístup k pomoci programu TAIEX za podmínek stanovených v novém finančním nařízení.2004/0285 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 2500/2001 s cílem umožnit provádění pomoci Společenství podle čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízeníRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 181a odst. 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise[2],s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3],vzhledem k těmto důvodům:Ustanovení čl. 54 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] (finanční nařízení) umožňuje provádění rozpočtu Společenství pomocí nepřímého centralizovaného řízení a stanoví zvláštní požadavky na jeho provádění.V oblasti předvstupní pomoci se nepřímé centralizované řízení ve formě uvedené v čl. 54 odst. 2) písm. c) finančního nařízení ukázalo v minulosti jako cenný nástroj, zejména pokud jde o akce Kanceláře pro technickou pomoc a výměnu (TAIEX).Turecko bylo v posledních letech hlavním klientem akcí kanceláře TAIEX a mělo by mu být umožněno využívat tohoto nástroje i nadále podle pravidel stanovených v novém finančním nařízení.V oblasti předvstupní pomoci je žádoucí harmonizovaný přístup, proto by použitá forma měla být identická s formou, která se předpokládá pro nařízení 3906/1989 (Phare), 2666/2000 (CARDS) a předloha nařízení IPA.Nařízení Rady (ES) č. 2500/2001


text: ze dne 17. prosince 2001 o předvstupní finanční pomoci Turecku a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89, (EHS) č. 1267/1999, (EHS) č. 1268/1999 a (EHS) č. 555/2000[5]by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Nařízení Rady (ES) č. 2500/2001 se mění takto:Vkládá se článek 6a, který zní:„Článek 6aKomise smí v mezích stanovených v článku 54 nařízení Rady (EC, EURATOM) č. 1605/2002[6] svěřit úkoly veřejné moci, a zejména úkoly plnění rozpočtu subjektům stanoveným v čl. 54 odst. 2 uvedeného nařízení. Subjektům uvedeným v čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 mohou být svěřeny úkoly veřejné moci, pokud jsou tyto mezinárodně uznávané, splňují mezinárodně uznávané systémy řízení a kontroly a podléhají dohledu veřejné moci.“Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dne .Za Radupředseda/předsedkyně [1] Ustanovení čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) 1605/2002, Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s.1.[2] Úř. věst. C , , s. .[3] Úř. věst. C , , s. .[4] Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.[5] Úř. věst. L 342, 27.12.2001, s. 1. Nařízení ve znění nařízení Rady (ES) č. 769/2004 (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 1).[6] Úř. věst. L 248, 16.9. 2002, s.1.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 4.10.2021
 COM(2021) 604 final
 2021/0307(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU
 •Odůvodnění a cíle návrhu
 Tento návrh se týká návrhu rozhodnutí Rady o třetí splátce finančních příspěvků do 11. Evropského rozvojového fondu (ERF), které mají strany ERF uhradit v roce 2021.
 Jedenáctý ERF a další dosud otevřené ERF (tj. 9. a 10. ERF) jsou řízeny podle následujícího souboru pravidel:
 a)stávající dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda o partnerství AKT-EU“) v platném znění
 1
 ,
 b)rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 2/2020
 2
 ze dne 4. prosince 2020, kterým se mění rozhodnutí Výboru velvyslanců AKT-EU č. 3/2019
 3
 o přijetí přechodných opatření podle čl. 95 odst. 4 dohody o partnerství AKT-EU s cílem prodloužit použitelnost ustanovení dohody o partnerství AKT-EU do 30. listopadu 2021, nebo do vstupu nové dohody o partnerství AKT-EU v platnost, či do zahájení prozatímního provádění této nové dohody mezi Unií a státy AKT, podle toho, co nastane dříve,
 c)rozhodnutí Rady (EU) 2020/2233 o přidělování prostředků vyplývajících ze zpětných toků v rámci investiční facility AKT z operací prováděných v rámci 9., 10. a 11. Evropského rozvojového fondu
 4
 ,
 d)vnitřní dohoda mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o fungování Evropské unie
 5
 (dále jen „vnitřní dohoda o 11. ERF“),
 e)nařízení Rady (EU) 2018/1877 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond
 6
 (dále jen „finanční nařízení pro 11. ERF“).
 Dokumenty uvedené výše v písmenech a) až e) obsahují víceleté závazky stran ERF finančně přispívat do ERF. Finanční nařízení pro 11. ERF stanoví pravidelné příspěvky stran ERF do ERF na základě předem stanovených finančních závazků. Výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků se provádějí prostřednictvím technických rozhodnutí Rady, která odrážejí provádění dříve schválených finančních závazků.
 Některé položky důvodové zprávy se proto nevztahují na výzvy k poskytnutí pravidelných příspěvků, jako je tato.
 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA
 •Právní základ
 V souladu s čl. 19 odst. 5 finančního nařízení pro 11. ERF musí Rada o tomto návrhu rozhodnout nejpozději 21 kalendářních dní po jeho předložení Evropskou komisí jednající jménem Evropské unie.
 2021/0307 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
 s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států Evropské unie zasedajícími v Radě o financování pomoci Evropské unie v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 podle dohody o partnerství AKT-EU a o přidělení finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy


text:
o fungování Evropské unie
 7
 , a zejména na čl. 7 odst. 2 ve spojení s čl. 14 odst. 3 uvedené vnitřní dohody,
 s ohledem na nařízení Rady (EU) 2018/1877 ze dne 26. listopadu 2018 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond a o zrušení nařízení (EU) 2015/323
 8
 , a zejména na čl. 19 odst. 5 uvedeného nařízení,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V souladu s postupem uvedeným v článcích 19 až 22 nařízení Rady (EU) 2018/1877
 9
 předloží Komise do 10. října 2021 návrh upřesňující výši třetí splátky příspěvku na rok 2021.
 (2)V souladu s článkem 46 nařízení (EU) 2018/1877 zašle Evropská investiční banka (EIB) Komisi aktualizované odhady závazků a plateb pro nástroje, jejichž správu zajišťuje.
 (3)Podle čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) 2018/1877 mají výzvy k poskytnutí příspěvků využít nejdříve částky vyčleněné na předchozí Evropské rozvojové fondy (dále jen „ERF“). Měla by být proto učiněna výzva k poskytnutí příspěvků podle nařízení (EU) 2018/1877 pro EIB a pro Komisi.
 (4)Podle článku 152 Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „dohoda o vystoupení“) zůstává Spojené království Velké Británie a Severního Irska (dále jen „Spojené království“) stranou ERF do ukončení 11. ERF a všech předchozích neukončených ERF. Podle článku 153 dohody o vystoupení se však podíl Spojeného království na prostředcích uvolněných z projektů v rámci 11. ERF, pokud tyto prostředky byly uvolněny po dni 31. prosince 2020, nebo v rámci předchozích ERF znovu nepoužije.
 (5)Rozhodnutí Rady (EU) 2020/1708
 10
 stanoví roční příspěvky stran ERF na rok 2021 ve výši 3 700 000 000 EUR pro Evropskou komisi a 300 000 000 EUR pro Evropskou investiční banku.
 (6)Aby bylo možné urychleně začít uplatňovat opatření stanovená v tomto rozhodnutí, mělo by toto rozhodnutí vstoupit v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Jednotlivé příspěvky do Evropského rozvojového fondu ve formě třetí splátky na rok 2021 uhradí strany Evropského rozvojového fondu Evropské komisi a Evropské investiční bance v souladu s přílohou.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3.
 (2)
 Úř. věst. L 420, 14.12.2020, s. 32.
 (3)
 Úř. věst. L 1, 3.1.2020, s. 3.
 (4)
 Úř. věst. L 438, 28.12.2020, s. 188.
 (5)
 Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.
 (6)
 Úř. věst. L 307, 3.12.2018, s. 1.
 (7)
 Úř. věst. L 210, 6.8.2013, s. 1.
 (8)
 Úř. věst. L 58, 3.3.2015, s. 17.
 (9)
 Nařízení Rady (EU) 2018/1877 ze dne 26. listopadu 2018 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond a o zrušení nařízení (EU) 2015/323 (Úř. věst. L 307, 3.12.2018, s. 7).
 (10)
 Rozhodnutí Rady (EU) 2020/1708 ze dne 13. listopadu 2020 o finančních příspěvcích členských států určených na financování Evropského rozvojového fondu, včetně stropu na rok 2022, výše příspěvku na rok 2021, první splátky na rok 2021 a orientační nezávazné prognózy očekávaných


text:
objemů ročních příspěvků na roky 2023 a 2024 (Úř. věst. L 385, 17.11.2020, s. 13).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 4.10.2021
 COM(2021) 604 final
 PŘÍLOHA
 návrhuROZHODNUTÍ RADY
 o finančních příspěvcích stran Evropského rozvojového fondu určených pro financování tohoto fondu, pokud jde o třetí splátku na rok 2021
 PŘÍLOHA
 ČLENSKÉ STÁTY a Spojené království
 Klíč pro 11. ERF (%)
 3. splátka na rok 2021 (v EUR)
 Celkem
 EIB
 Komise
 11. ERF
 11. ERF
 BELGIE
 3,24927
 3 249 270,00
 29 243 430,00
 32 492 700,00
 BULHARSKO
 0,21853
 218 530,00
 1 966 770,00
 2 185 300,00
 ČESKO
 0,79745
 797 450,00
 7 177 050,00
 7 974 500,00
 DÁNSKO
 1,98045
 1 980 450,00
 17 824 050,00
 19 804 500,00
 NĚMECKO
 20,57980
 20 579 800,00
 185 218 200,00
 205 798 000,00
 ESTONSKO
 0,08635
 86 350,00
 777 150,00
 863 500,00
 IRSKO
 0,94006
 940 060,00
 8 460 540,00
 9 400 600,00
 ŘECKO
 1,50735
 1 507 350,00
 13 566 150,00
 15 073 500,00
 ŠPANĚLSKO
 7,93248
 7 932 480,00
 71 392 320,00
 79 324 800,00
 FRANCIE
 17,81269
 17 812 690,00
 160 314 210,00
 178 126 900,00
 CHORVATSKO
 0,22518
 225 180,00
 2 026 620,00
 2 251 800,00
 ITÁLIE
 12,53009
 12 530 090,00
 112 770 810,00
 125 300 900,00
 KYPR
 0,11162
 111 620,00
 1 004 580,00
 1 116 200,00
 LOTYŠSKO
 0,11612
 116 120,00
 1 045 080,00
 1 161 200,00
 LITVA
 0,18077
 180 770,00
 1 626 930,00
 1 807 700,00
 LUCEMBURSKO
 0,25509
 255 090,00
 2 295 810,00
 2 550 900,00
 MAĎARSKO
 0,61456
 614 560,00
 5 531 040,00
 6 145 600,00
 MALTA
 0,03801
 38 010,00
 342 090,00
 380 100,00
 NIZOZEMSKO
 4,77678
 4 776 780,00
 42 991 020,00
 47 767 800,00
 RAKOUSKO
 2,39757
 2 397 570,00
 21 578 130,00
 23 975 700,00
 POLSKO
 2,00734
 2 007 340,00
 18 066 060,00
 20 073 400,00
 PORTUGALSKO
 1,19679
 1 196 790,00
 10 771 110,00
 11 967 900,00
 RUMUNSKO
 0,71815
 718 150,00
 6 463 350,00
 7 181 500,00
 SLOVINSKO
 0,22452
 224 520,00
 2 020 680,00
 2 245 200,00
 SLOVENSKO
 0,37616
 376 160,00
 3 385 440,00
 3 761 600,00
 FINSKO
 1,50909
 1 509 090,00
 13 581 810,00
 15 090 900,00
 ŠVÉDSKO
 2,93911
 2 939 110,00
 26 451 990,00
 29 391 100,00
 SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ
 14,67862
 14 678 620,00
 132 107 580,00
 146 786 200,00
 EU-27 a Spojené království CELKEM
 100,00
 100 000 000,00
 900 000 000,00
 1 000 000 000,00


text:
 |
 52011PC0560
 /* KOM/2011/0560 v konečném znění - 2011/0242 (COD) */ Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se mění nařízení (ES) č. 562/2006 s cílem stanovit společná pravidla pro dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v mimořádných situacích
 DŮVODOVÁ ZPRÁVASOUVISLOSTI NÁVRHUSpráva Schengenu – posílení prostoru bez kontrol na vnitřních hranicíchSouvislosti a odůvodnění změn obsažených v tomto návrhu a podrobné objasnění toho, jak mají fungovat v praxi, lze nalézt ve sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů nazvaném „Správa Schengenu – posílení prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích“ , které je přijímáno společně s tímto návrhem.Změny právních předpisůAby byl zajištěn nezbytný právní rámec v reakci na žádost Evropské rady z 23.–24. června o vytvoření mechanismu, díky němuž by bylo možné reagovat na skutečně kritické situace, je třeba změnit Schengenský hraniční kodex zavedený nařízením (ES) č. 562/2006, jež stanoví na jedné straně pravidla na ochranu vnějších hranic a na straně druhé zrušení ochrany vnitřních hranic a v omezených případech možnost jejího znovuzavedení.Volný pohyb osob v prostoru bez vnitřních hranic je klíčový úspěch Unie, z něhož mají užitek všichni občané, kteří v tomto prostoru žijí, proto by si skutečnost, že na tento volný pohyb může mít vliv jednostranné a někdy neprůhledné vnitrostátní rozhodnutí, měla žádat přijetí rozhodnutí na úrovni Unie.Z toho důvodu by se mělo znovuzavedení ochrany vnitřních hranic obecně zakládat na rozhodnutí, jež Komise navrhne a přijme jako prováděcí akt poté, co členské státy vyjádří své postoje v rámci přezkumného postupu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[1]. Rozhodnutí přesně stanoví, v jakém případě může být výjimečně znovu zavedena ochrana vnitřních hranic a v jakém případě může být prodlužována vždy o 30 dní po maximální dobu šesti měsíců. Tuto dobu lze prodloužit pouze v případě, kdy je znovuzavedení ochrany vnitřních hranic důsledkem nepříznivého zjištění v rámci schengenského hodnotícího mechanismu, že některý členský stát trvale nezajišťuje přiměřenou ochranu svého úseku vnějších hranic.Členské státy si však ponechávají možnost jednostranně znovu zavést ochranu vnitřních hranic v případě nepředvídatelných událostí, kdy je třeba neprodleně jednat. Takové rozhodnutí vstupuje v platnost okamžitě a je oznámeno Komisi, Evropskému parlamentu a dalším členským státům. Znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v těchto situacích je nicméně omezeno na pět dní. Komise může v takovém případě v zájmu posouzení vhodnosti přijatého opatření konzultovat všechny členské státy. Tato konzultace přitom nevede k pozastavení účinnosti rozhodnutí přijatého členským státem. Je-li to zapotřebí, může být znovuzavedení ochrany vnitřních hranic prodlouženo, ale v takovém případě je třeba vycházet z rozhodnutí Komise přijatého jako prováděcí akt prostřednictvím postupu pro naléhavé případy podle článku 8 výše zmíněného nařízení č. 182/2011.Díky koordinované reakci na úrovni EU by bylo možné zohlednit všechny evropské zájmy. Taková reakce by řešila situace, kdy by některý členský stát čelil závažné krátkodobé, do značné míry místní hrozbě pro svůj veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost, jakož i situace s širšími a dlouhodobějšími důsledky. V obou případech je


text: nutná koordinovaná evropská reakce, neboť ke každému rozhodnutí o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic – a to i po omezenou dobu a v rámci omezené zeměpisné oblasti – neodmyslitelně patří skutečnost, že lidské a ekonomické důsledky tohoto rozhodnutí budou patrné i mimo členský stát, jenž se k daným opatřením uchýlí. Důvody pro použití tohoto koordinovaného evropského přístupu jsou o to naléhavější, ocitne-li se některý úsek vnějších hranic pod neočekávaným a silným tlakem nebo nedaří-li se některému členskému státu trvale zajišťovat ochranu svého úseku vnějších hranic, přičemž vzniklá situace představuje svou povahou závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni. Jakékoli rozhodnutí o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic má přímý dopad na všechny cestující osoby a na společné zájmy všech členských států.Ochrana vnitřních hranic by měla být za těchto okolností znovu zavedena jen jako krajní opatření až poté, co byla uskutečněna jiná opatření ke stabilizaci situace na příslušném úseku vnějších hranic, a to na evropské úrovni v duchu solidarity a/nebo na vnitrostátní úrovni s cílem lépe dodržet společná pravidla.2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A HODNOCENÍ DOPADUVe svém sdělení o migraci[2] Komise navrhla možnost zavedení mechanismu, jenž by na evropské úrovni umožnil rozhodnout, které členské státy výjimečně znovu zavedou ochranu vnitřních hranic a na jak dlouho. Sdělení se zabývalo možností vytvoření mechanismu pro reakce na mimořádné situace, včetně případného koordinovaného dočasného znovuzavedení ochrany vnitřních hranic na úrovni EU coby krajního opatření.Tato myšlenka byla dne 12. května 2011 příznivě přijata Radou pro spravedlnost a vnitřní věci a také Evropskou radou, která na svém zasedání ve dnech 23.–24. června 2011 vyzvala k zavedení mechanismu umožňujícího „reagovat na mimořádné okolnosti ohrožující celkové fungování schengenské spolupráce, aniž by došlo k ohrožení zásady volného pohybu osob“.3. PRÁVNÍ PRVKY NÁVRHUPrávním základem tohoto návrhu je čl. 77 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.Tento návrh mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), jehož základem byla rovnocenná ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství, tj. čl. 62 odst. 1 (vnitřní hranice) a odst. 2 písm. a) (vnější hranice).4. DOPAD NA ROZPOČETNavrhovaná změna nemá pro rozpočet EU žádné důsledky.2011/0242 (COD)NávrhNAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADYkterým se mění nařízení (ES) č. 562/2006 s cílem stanovit společná pravidla pro dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v mimořádných situacíchEVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 1 a 2 této smlouvy,s ohledem na návrh Evropské komise,po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,v souladu s řádným legislativním postupem,vzhledem k těmto důvodům:(1) Vytvoření prostoru, v němž je zaručen volný pohyb osob přes vnitřní hranice, je jedním z hlavních úspěchů Evropské unie. V tomto prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích je nezbytné mít schopnost společně reagovat na situace vážně ovlivňující veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost Evropské unie nebo jednoho či více členských států, kterou lze zajistit umožněním znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v mimořádných situacích, aniž by byla ohrožena zásada volného


text: pohybu osob. Společná reakce Unie je tudíž nezbytná vzhledem k dopadu, který mohou mít taková krajní opatření na všechny osoby, jež mají právo pohybovat se v tomto prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích.(2) Volný pohyb v rámci prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích je klíčovým úspěchem Unie. Jelikož má dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic vliv na volný pohyb, mělo by být jakékoli rozhodnutí o takovém znovuzavedení přijato na úrovni Unie. V každém případě by znovuzavedení ochrany vnitřních hranic mělo být uskutečněno jen jako krajní opatření v nezbytně nutném rozsahu a délce trvání a na základě konkrétních objektivních kritérií a posouzení jeho nezbytnosti, které by mělo být provedeno na úrovni Unie. Pokud je v důsledku závažné hrozby pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost nutno přijmout okamžitá opatření, měly by mít jednotlivé členské státy možnost znovu zavést ochranu vnitřních hranic na dobu, která nebude přesahovat pět dní, přičemž o jakémkoli prodloužení této doby je třeba rozhodnout na úrovni Unie.(3) Při rozhodování o znovuzavedení ochrany vnitřních hranic je třeba zvážit nezbytnost a přiměřenost tohoto opatření v porovnání s hrozbou pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost, která je impulzem pro požadavek tohoto znovuzavedení, alternativní opatření, jež by mohla být přijata na vnitrostátní úrovni a/nebo na úrovni Unie, a dopad tohoto opatření na volný pohyb v rámci prostoru bez vnitřních hranic.(4) Znovuzavedení ochrany vnitřních hranic by mohlo být výjimečně nezbytné v případě závažné hrozby pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni, zejména v návaznosti na teroristické činy či hrozby, jakož i hrozby, které představuje organizovaná trestná činnost.(5) Mohou nastat situace, kdy vnější hranice jednoho či více členských států překročí velký počet státních příslušníků třetích zemí. To může vést k neočekávanému a výraznému nárůstu druhotného pohybu státních příslušníků třetích zemí, u kterých se zjistí, že nelegálně pobývají na území jiného členského státu či států. Vzhledem k počtu členských států, jež jsou tímto neočekávaným a výrazným nárůstem druhotného pohybu dotčeny, a k celkovému dopadu tohoto nárůstu na stav migrace v Unii nebo v jednotlivém členském státu lze mít za to, že je nezbytné dočasně znovu zavést ochranu vnitřních hranic, pokud vzniklá situace představuje svou povahou závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni. Překročení vnějších hranic velkým počtem státních příslušníků třetích zemí může za výjimečných okolností ospravedlňovat okamžité znovuzavedení některých kontrol na vnitřních hranicích, pokud je takové opatření nutné s cílem chránit veřejný pořádek a vnitřní bezpečnost na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni před závažnou a naléhavou hrozbou.(6) Dočasné znovuzavedení některých kontrol na vnitřních hranicích by rovněž mohlo být reakcí na vážné nedostatky zjištěné v rámci schengenských hodnocení v souladu s článkem 15 nařízení o vytvoření hodnotícího a monitorovacího mechanismu k ověření uplatňování schengenského acquis , pokud vzniklá situace představuje svou povahou závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni.(7) Dříve než bude přijato rozhodnutí o dočasném znovuzavedení některých kontrol na vnitřních hranicích, je třeba plně využít možnost podniknout kroky k řešení dané situace, včetně využití