text:
Seznam
 rozhodců
 1. Nejpozději tři (3)
 měsíce od ustavení Smíšeného výboru pro provádění dohody o
 hospodářském partnerství rozhodne tento výbor o seznamu patnácti (15)
 rozhodců. Každá strana určí třetinu rozhodců. Obě
 strany se rovněž dohodnou na výběru zbývající třetiny osob,
 které nejsou státními příslušníky ani jedné z nich a které by
 mohly zastávat funkci předsedy rozhodčího tribunálu. Smíšený výbor
 pro provádění dohody o hospodářském partnerství dbá na to, aby byl
 tento seznam stále kompletní a aby v něm byly zastoupeny osoby s
 různými specializacemi v oblasti mezinárodního obchodu a
 hospodářského a obchodního partnerství mezi oběma regiony.
 2. Rozhodci mají odborné
 znalosti a zkušenosti v oblasti práva a mezinárodního obchodu.
 Jsou nezávislí, zastávají tuto funkci jako soukromé osoby a nejednají podle
 pokynů žádné organizace nebo vlády, nejsou spojeni se správou žádné ze
 stran a jednají ve shodě s kodexem chování, který je přílohou
 jednacího řádu.
 Článek 84
 Vztah k závazkům WTO
 1. Rozhodčí orgány ustavené
 podle této dohody nejsou oprávněny rozhodovat spory týkající se práv
 a povinností stran na základě Dohody o zřízení Světové
 obchodní organizace (WTO).
 2. Uplatněním ustanovení
 této dohody o řešení sporů není dotčeno žádné
 z opatření v rámci WTO, včetně opatření pro
 řešení sporů. Pokud však některá ze stran ve vztahu ke
 konkrétnímu opatření zahájila řízení za účelem řešení sporu
 podle čl. 67 odst. 1 této dohody nebo podle Dohody o zřízení
 Světové obchodní organizace, nesmí do doby, než je první řízení
 ukončeno, zahájit řešení sporu týkajícího se téhož opatření
 u jiného tribunálu. Pro účely tohoto odstavce se řízení
 o řešení sporu podle Dohody o zřízení Světové obchodní
 organizace považuje za zahájené žádostí strany o ustavení rozhodčího
 tribunálu podle článku 6 Ujednání WTO o řešení sporů.
 3. Tato dohoda nebrání
 straně uplatnit pozastavení závazků schválených orgánem pro
 řešení sporů WTO. Dohoda o zřízení Světové obchodní
 organizace nebrání stranám pozastavit výhody udílené v rámci této dohody.
 Článek 85
 Lhůty
 1. Všechny lhůty stanovené
 v této části, včetně lhůt, v nichž musí rozhodčí
 tribunál vydat rozhodnutí, budou vyjádřeny v kalendářních dnech ode
 dne následujícího aktu nebo skutečnosti, k nimž se vztahuje. Není-li
 poslední den pracovním dnem, odloží se konec lhůty na následující pracovní
 den.
 2. Všechny lhůty stanovené
 v této části dohody mohou být prodlouženy na základě vzájemné
 dohody mezi stranami.
 Článek 86
 Spolupráce
 Strany se dohodly
 na spolupráci, včetně finanční, podle ustanovení části III
 v oblasti právní pomoci a zejména posílení kapacit; cílem této spolupráce je
 umožnit straně západní Afriky použití mechanismu řešení sporů
 stanoveného v této dohodě.
 ČÁST V
 OBECNÉ
 VÝJIMKY
 Článek 87
 Doložka
 o obecných výjimkách
 Pokud se taková
 opatření neuplatňují způsobem, který by vytvářel nástroj
 svévolné nebo neoprávněné diskriminace mezi stranami, kde existují stejné
 podmínky, nebo skrytého omezení obchodu zbožím nebo službami a usazování, se
 žádná ustanovení této dohody nevykládají tak, aby kterékoli straně bránila
 v přijetí nebo provádění opatření:
 a) nutných k ochraně veřejné
 mravnosti, pořádku nebo bezpečnosti;
 b) nezbytných k ochraně života
 nebo zdraví lidí, zvířat nebo rostlin;
 c) nezbytných k zajištění souladu
 s právními předpisy, které nejsou neslučitelné s ustanoveními této
 dohody,


text:
včetně opatření týkajících se:
 i) předcházení klamavým
 a podvodným praktikám nebo řešení důsledků neplnění
 platebních závazků plynoucích ze smluv;
 ii) ochrany soukromí jednotlivců, pokud
 jde o zpracování a šíření osobních údajů a ochranu
 důvěrné povahy záznamů a účtů jednotlivých osob;
 iii) bezpečnosti;
 iv) provedení celních ustanovení nebo
 v) ochrany práv duševního vlastnictví;
 d) vztahujících se k dovozu nebo vývozu
 zlata nebo stříbra;
 e) týkajících se ochrany národních
 kulturních památek umělecké, historické nebo archeologické hodnoty;
 f) vztahujících se k ochraně
 neobnovitelných přírodních zdrojů, pokud jsou tato opatření
 uplatňována společně s omezeními domácí produkce nebo
 spotřeby zboží, domácích dodávek nebo spotřeby služeb a domácích
 investorů;
 g) vztahujících se k produktům
 vězeňské práce;
 h) zásadních pro získávání nebo
 šíření obecně nebo lokálně nedostatkových produktů. Tato
 opatření musí být v každém případě v souladu se zásadou, podle
 níž mají strany právo na rovný podíl mezinárodních zásob takových
 produktů. Všechna taková opatření, která nejsou ve shodě s
 ostatními ustanoveními této dohody, budou zrušena, jakmile přestanou trvat
 podmínky, kvůli kterým vznikla.
 Článek 88
 Bezpečnostní
 výjimky
 1. Žádná ustanovení této dohody
 nelze vykládat tak, že by:
 a) se od kterékoli strany požadovalo, aby
 poskytovala informace, jejichž sdělení je podle ní v rozporu s jejími
 hlavními bezpečnostními zájmy;
 b) bránila stranám učinit jakékoli
 opatření, které by považovaly za nezbytné pro obranu hlavních
 bezpečnostních zájmů:
 i) týkajících se štěpných
 a termonukleárních materiálů nebo materiálů, z nichž jsou
 vyrobeny;
 ii) týkajících se hospodářských
 činností prováděných přímo nebo nepřímo za účelem
 dodávek nebo zásobování vojenských sil;
 iii) týkajících se výroby zbraní,
 střeliva a válečného materiálu a obchodu s nimi;
 iv) týkajících se veřejných zakázek
 nezbytných pro účely národní bezpečnosti nebo pro potřeby
 národní obrany;
 v) učiněných v době
 války nebo jiné naléhavé situace v mezinárodních vztazích;
 c) kterékoli straně bránilo
 přijmout opatření v zájmu splnění svých povinností pro
 účely zachování mezinárodního míru a bezpečnosti.
 2. Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství musí být o
 opatřeních přijatých podle odst. 1 písm. b) a c) a o jejich
 ukončení informován v co největší možné míře.
 Článek 89
 Potíže
 s platební bilancí
 1. Pokud má jedna ze stran
 závažné potíže s platební bilancí a vnější finanční situací nebo jí
 takové potíže hrozí, může přijmout či zachovat omezující
 opatření platná jak na obchod zbožím a službami, tak na platby a pohyb
 kapitálu, zejména související s přímými investicemi.
 2. Strany se snaží, pokud možno,
 vyhýbat se uplatňování omezujících opatření uvedených v odstavci 1.
 3. Omezující opatření
 přijatá nebo zachovaná podle tohoto článku musí být nediskriminující,
 mít omezenou dobu trvání a nesmí přesahovat rámec nezbytný pro napravení
 situace v oblasti platební bilance a vnější finanční situace.
 Musí být v souladu s podmínkami stanovenými v dohodách WTO a
 případně v souladu se stanovami Mezinárodního měnového
 fondu.
 4. Každá strana, která
 zachovává, přijímá nebo mění omezující opatření, tuto
 skutečnost neprodleně oznámí ostatním stranám a co nejrychleji
 předloží harmonogram jejich odstraňování.
 5. Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství rychle uspořádá
 konzultace. V rámci těchto konzultací se hodnotí situace ohledně
 platební bilance dotčené strany či stran a

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
omezení přijatá nebo
 zachovávaná podle tohoto článku, přičemž se mimo jiné berou v
 úvahu takové faktory jako:
 a) charakter a rozsah potíží s platební
 bilancí nebo s vnějším financováním;
 b) vnější hospodářské a obchodní
 prostředí;
 c) alternativní nápravná opatření,
 kterých by bylo možné využít.
 6. V rámci konzultací je
 posouzen soulad omezujících opatření s odstavci 3 a 4 tohoto
 článku. Jsou přijata veškerá zjištění statistických a jiných
 skutečností, která předložil Mezinárodní měnový fond a která se
 týkají deviz, peněžních rezerv a platební bilance, a závěry se
 opírají o zhodnocení platební bilance a vnější finanční situace
 dotčené strany provedené Mezinárodním měnovým fondem.
 Článek 90
 Daně
 1. Žádné ustanovení této dohody
 ani žádná opatření nebo ujednání přijatá v jejím rámci nelze vykládat
 tak, že brání stranám rozlišovat při používání příslušných ustanovení
 svých daňových předpisů mezi plátci daně, kteří nejsou
 ve stejné situaci, zejména s ohledem na jejich místo pobytu nebo s ohledem
 na místo, kde je investován jejich kapitál.
 2. Žádné ustanovení této dohody
 ani žádná opatření nebo ujednání přijatá v jejím rámci nelze vykládat
 tak, že stranám brání přijímat nebo používat jakákoli opatření,
 jejichž cílem je zabránit podvodům nebo daňovým únikům podle
 daňových ustanovení dohod o zamezení dvojího zdanění nebo jiných
 daňových opatření nebo vnitrostátních daňových
 předpisů.
 3. Ustanoveními této dohody
 nejsou dotčena práva a povinnosti stran podle jakýchkoli daňových
 úmluv. V případě jakéhokoli rozporu mezi touto dohodou a
 jakoukoli takovou úmluvou má v rozporné otázce přednost
 příslušná úmluva.
 ČÁST VI
 INSTITUCIONÁLNÍ
 USTANOVENÍ
 Článek 91
 Společné orgány dohody o hospodářské spolupráci
 Zřizuje se
 institucionální rámec pro dohled nad dohodou o hospodářském partnerství
 mezi stranou západní Afriky a stranou Evropské unie a její provádění,
 který zahrnuje tyto orgány:
 a) Smíšenou radu dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií;
 b) Smíšený výbor pro provádění
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií;
 c) Smíšený parlamentní výbor západní
 Afriky a Evropské unie;
 d) Smíšený poradní výbor západní Afriky
 a Evropské unie.
 Článek 92
 Smíšená rada dohody o hospodářském partnerství mezi západní
 Afrikou a Evropskou unií
 1. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií má za úkol
 dohlížet na provádění této dohody. Zasedá na úrovni ministrů.
 2. Aniž jsou dotčeny funkce
 Rady ministrů AKT-EU stanovené v článku 15 dohody z Cotonou, Smíšená
 rada dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou
 unií zajišťuje fungování institucionálních ustanovení této dohody a jejich
 provádění a sleduje, zda je dosahováno cílů. Posuzuje též veškeré
 významné problémy vniklé v rámci této dohody a jakékoli jiné dvoustranné,
 vícestranné nebo mezinárodní otázky společných zájmů ovlivňující
 stávající hospodářské a obchodní partnerství mezi stranami.
 3. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií rovněž
 zkoumá návrhy a doporučení stran, pokud jde o revizi této dohody, v
 souladu s postupy stanovenými v článku 11.
 4. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií zasedá jednou
 za dva (2) roky. Vyžadují-li to okolnosti, mohou zasedání proběhnout
 rovněž častěji.
 Článek 93
 Složení a jednací řád
 1. Smíšená rada


text:
dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií se skládá
 ze členů Rady Evropské unie a členů Evropské komise na
 jedné straně a na straně druhé z členů ministerského výboru
 pro sledování dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a
 Evropskou unií a z předsedů Komise ECOWAS a Komise WAEMU.
 2. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií přijme
 svůj jednací řád.
 3. Předsednictví Smíšené
 rady dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou
 unií zajišťuje střídavě představitel strany Evropské unie a
 představitel strany západní Afriky podle podmínek stanovených v jejím
 jednacím řádu.
 4. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 předkládá pravidelné zprávy o používání této dohody Radě
 ministrů zřízené podle článku 15 dohody z Cotonou.
 5. Členové Smíšené rady
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií se
 mohou nechat zastupovat za podmínek stanovených v jejím jednacím řádu.
 Článek 94
 Rozhodovací pravomoci a postupy
 1. Za účelem dosažení
 cílů této dohody má Smíšená rada dohody o hospodářském partnerství
 mezi západní Afrikou a Evropskou unií pravomoc přijímat rozhodnutí ve
 všech záležitostech, kterých se týká tato dohoda.
 2. Přijímaná rozhodnutí
 jsou závazná pro strany, které přijmou všechna nezbytná opatření pro
 jejich provedení v souladu s jejich vnitrostátními právními
 řády.
 3. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií může
 rovněž vydávat doporučení.
 4. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 přijímá rozhodnutí a doporučení na základě společné dohody
 stran.
 Článek 95
 Smíšený výbor pro provádění dohody o hospodářském partnerství
 mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 1. Při výkonu svých
 povinností napomáhá Smíšené radě dohody o hospodářském partnerství
 mezi západní Afrikou a Evropskou unií Smíšený výbor pro provádění dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií, který se
 skládá z vysokých úředníků nebo jejich zástupců řádně
 jmenovaných stranami. Každá strana může Smíšenému výboru pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a
 Evropskou unií předložit jakékoli otázky týkající se použití dohody nebo
 sledování jejích cílů.
 2. Jednací řád Smíšeného
 výboru pro provádění dohody o hospodářském partnerství stanoví a
 přijímá Smíšená rada dohody o hospodářském partnerství. Smíšenému
 výboru pro provádění dohody o hospodářském partnerství předsedá
 střídavě vždy po jednom (1) roce zástupce jedné a druhé strany.
 Předkládá Smíšené radě dohody o hospodářském partnerství mezi
 západní Afrikou a Evropskou unií výroční zprávu.
 3. Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství vykonává zejména tyto
 funkce:
 a) v oblasti obchodu:
 i) zajišťuje provádění a
 řádné používání ustanovení dohody a projednává a doporučuje
 v tomto směru priority spolupráce;
 ii) dohlíží na přípravu nových
 ustanovení této dohody a vyhodnocuje výsledky dosažené jejím použitím;
 iii) podniká kroky pro předcházení
 sporům a řešení sporů, které mohou vzniknout v souvislosti
 s výkladem a používáním dohody, v souladu s ustanoveními
 části IV;
 iv) pomáhá Smíšené radě dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií při
 výkonu jejích funkcí;
 v) monitoruje vývoj regionální integrace a
 hospodářských a obchodních vztahů mezi stranami;
 vi)


text:
monitoruje a posuzuje dopad
 provádění této dohody na udržitelný rozvoj stran;
 vii) projednává a podniká kroky, které mohou
 usnadnit obchod, investiční a obchodní příležitosti mezi stranami;
 viii) projednává veškeré otázky týkající se
 této dohody a veškeré otázky, jež by mohly mít vliv na plnění jejích
 cílů;
 b) v oblasti rozvoje:
 i) pomáhá Smíšené radě dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií při
 plnění jejích funkcí týkajících se rozvojové spolupráce v záležitostech,
 na které se vztahuje tato dohoda;
 ii) monitoruje provádění ustanovení o
 spolupráci stanovených v této dohodě a koordinuje tyto aktivity
 s dárci ze třetích stran;
 iii) vydává doporučení k obchodní
 spolupráci stran;
 iv) pravidelně přezkoumává priority
 spolupráce stanovené v této dohodě a v případě
 potřeby vydává doporučení ohledně zahrnutí nových priorit;
 v) přezkoumává a projednává otázky
 spolupráce týkající se regionální integrace a provádění této dohody.
 4. Při výkonu svých funkcí
 může Smíšený výbor pro provádění dohody o hospodářském
 partnerství:
 a) zřizovat zvláštní tribunály nebo
 orgány pro řešení otázek spadajících do jeho působnosti a
 určovat jejich složení, úkoly a jednací řád a dohlížet na ně;
 b) posuzovat jakékoli otázky, které spadají
 do působnosti této dohody, a podnikat odpovídající kroky při výkonu
 svých funkcí;
 c) přijímat rozhodnutí nebo vydávat
 doporučení v případech stanovených touto dohodou nebo
 v případech, kdy mu Smíšená rada dohody o hospodářském
 partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií tuto prováděcí pravomoc
 svěří. V takových případech Smíšený výbor pro provádění
 dohody o hospodářském partnerství přijímá rozhodnutí nebo vydává
 doporučení na základě vzájemné dohody stran.
 5. Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství zasedá jednou za rok, aby
 zhodnotil provádění této dohody, přičemž datum a program jednání
 stanoví strany předem; zasedání se konají střídavě v jedné a
 druhé straně. Smíšený výbor pro provádění dohody o hospodářském
 partnerství může v případě potřeby svolat mimořádné
 zasedání, aby vykonával funkce stanovené v odst. 3 písm. a) a b).
 Článek 96
 Smíšený parlamentní výbor západní Afriky a Evropské unie
 1. Smíšený parlamentní výbor
 západní Afriky a Evropské unie představuje rámec pro konzultace a dialog
 mezi poslanci Evropského parlamentu a poslanci parlamentů ECOWAS a WAEMU.
 Schází se ve lhůtách, které si sám určí. Spolupracuje se Smíšeným
 parlamentním shromážděním podle článku 17 dohody z Cotonou.
 2. Smíšený parlamentní výbor
 západní Afriky a Evropské unie se skládá na jedné straně z poslanců
 Evropského parlamentu a z poslanců regionálních parlamentů západní
 Afriky na straně druhé. Zasedání Smíšeného parlamentního výboru západní
 Afriky a Evropské unie se mohou účastnit zástupci stran.
 3. Smíšený parlamentní výbor
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 přijme svůj jednací řád a informuje o něm Smíšenou radu
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií.
 4. Předsednictví Smíšeného
 parlamentního výboru dohody o hospodářském partnerství mezi západní
 Afrikou a Evropskou unií zajišťuje střídavě poslanec Evropského
 parlamentu a poslanec parlamentů ECOWAS a WAEMU, podle podmínek
 stanovených v jeho jednacím řádu.
 5. Smíšený parlamentní výbor
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 může požádat Smíšenou radu dohody o hospodářském partnerství mezi
 západní Afrikou a Evropskou


text:
unií, aby mu poskytla veškeré důležité
 informace týkající se provádění této dohody, a Smíšená rada západní Afriky
 a Evropské unie mu požadované informace poskytne.
 6. Smíšený parlamentní výbor
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií je
 informován o rozhodnutích a doporučeních přijatých Smíšenou radu
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií.
 7. Smíšený parlamentní výbor
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 může vydávat doporučení pro Smíšenou radu dohody o hospodářském
 partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií a Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství.
 Článek 97
 Smíšený poradní výbor západní Afriky a Evropské unie
 1. Smíšený poradní výbor má za
 úkol pomáhat Smíšené radě dohody o hospodářském partnerství mezi
 západní Afrikou a Evropskou unií podporovat dialog a spolupráci
 hospodářských a sociálních partnerů obou stran. Tento dialog a
 spolupráce zahrnují veškeré aspekty vztahů mezi stranami, které mohou
 vyvstávat v souvislosti s prováděním této dohody a které se
 týkají hospodářské a sociální oblasti a oblasti životního prostředí.
 2. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií určuje
 účast ve Smíšeném poradním výboru dohody o hospodářském partnerství
 mezi západní Afrikou a Evropskou unií a dohlíží přitom na to, aby bylo
 zajištěno široké zastoupení všech zainteresovaných aktérů.
 3. Smíšený poradní výbor západní
 Afriky a Evropské unie provádí své činnosti za konzultace se Smíšenou radou
 dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií
 nebo z vlastní iniciativy a vydává doporučení pro Smíšenou radu dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií.
 Schůzí Smíšeného poradního výboru se účastní zástupci stran.
 4. Smíšený poradní výbor západní
 Afriky a Evropské unie přijme svůj jednací řád po dohodě se
 Smíšenou radou dohody o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a
 Evropskou unií. Schází se ve lhůtách, které si sám určí.
 5. Smíšený poradní výbor dohody
 o hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií může
 vydávat doporučení pro Smíšenou radu dohody o hospodářském
 partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií a Smíšený výbor pro
 provádění dohody o hospodářském partnerství.
 Článek 98
 Financování
 institucionálních ustanovení
 Strany se dohodly, že budou spolupracovat na
 financování orgánů stanovených v článku 91 podle ustanovení
 části III této dohody. O podmínkách financování bude rozhodnuto v
 jednacích řádech těchto orgánů po dohodě se Smíšenou radou
 dohody o hospodářském partnerství.
 ČÁST
 VII
 ZÁVĚREČNÁ
 USTANOVENÍ
 Článek 99
 Definice
 stran a plnění povinností
 1. Stranami této dohody jsou
 strana Evropské unie a strana západní Afriky.
 2. Strana Evropské unie zahrnuje
 Evropskou unii a její členské státy nebo Evropskou unii nebo její
 členské státy v rámci jejich příslušných oblastí pravomocí podle
 Smlouvy o Evropské unii a Smlouvy o fungování Evropské unie.
 3. Strana západní Afriky
 zahrnuje Hospodářské společenství států západní Afriky (ECOWAS),
 Západoafrickou hospodářskou a měnovou unii (WAEMU) a jejich
 členské státy v rámci jejich příslušných oblastí pravomocí podle
 smluv o ECOWAS a WAEMU a Mauritánii.
 4. Strany přijímají veškerá
 obecná nebo zvláštní opatření nezbytná k plnění jejich povinností
 a dbají na to, aby bylo dosaženo cílů stanovených v této
 dohodě.


text:
Článek 100
 Kontaktní
 místa a výměna informací
 1. V zájmu usnadnění
 komunikace a zajištění účinného provádění této dohody každá
 strana po vstupu této dohody v platnost určí své kontaktní místo.
 Stanovením kontaktních míst není dotčeno zvláštní jmenování
 příslušných orgánů na základě zvláštních ustanovení této dohody.
 2. Na žádost kterékoli strany
 kontaktní místo druhé strany poskytne informace o úřadu nebo
 úředníkovi odpovědných za jakoukoli záležitost týkající se
 provádění této dohody a poskytne potřebnou podporu pro usnadnění
 komunikace s žádající stranou.
 3. Na žádost druhé strany a
 v právně přípustném rozsahu poskytne strana
 prostřednictvím svého kontaktního místa informace a neprodleně odpoví
 na jakékoli otázky druhé strany týkající se existujícího nebo navrhovaného
 opatření, které může mít vliv na obchod mezi stranami.
 Článek 101
 Transparentnost
 1. Strany dbají na to, aby
 právní předpisy, nařízení, postupy a správní rozhodnutí
 s obecnou platností a mezinárodní závazky týkající se jakékoli obchodní
 záležitosti, na niž se vztahuje tato dohoda, byly neprodleně
 zveřejněny nebo veřejně zpřístupněny a oznámeny
 druhé straně.
 2. Aniž jsou dotčena
 ustanovení této dohody o transparentnosti, považují se informace uvedené
 v tomto článku za poskytnuté v okamžiku, kdy byly sděleny
 prostřednictvím příslušného oznámení WTO nebo kdy byly
 zveřejněny na oficiální veřejné a bezplatně přístupné
 internetové stránce dotčené strany.
 Článek 102
 Důvěrnost
 Žádné ustanovení
 této dohody nelze vykládat tak, že by některé straně ukládalo
 povinnost poskytovat důvěrné informace, jejichž sdělení by
 bránilo v prosazování právních předpisů nebo bylo jinak
 v rozporu s veřejným zájmem nebo které by ohrožovalo
 oprávněné obchodní zájmy určitých podniků, veřejných
 či státních, ledaže by jejich sdělení bylo nezbytné
 v souvislosti s postupy řešení sporů podle části IV
 této dohody. Pokud by takové sdělení považoval za nezbytné tribunál
 ustavený podle článku 68, zajistí tento tribunál, aby byla plně
 zachována důvěrnost těchto informací.
 Článek 103
 Regionální
 preference
 1. Žádné ustanovení této dohody
 nelze vykládat tak, že by stranu zavazovalo poskytnout druhé straně této
 dohody jakékoli příznivější zacházení, než jaké se uplatňuje
 v rámci jednotlivých stran v souvislosti s jejich procesem
 regionální integrace.
 2. V případě, že by
 bylo Evropské unii nebo některému z jejích členských států
 některým ze států západní Afriky nebo jejich hospodářským
 společenstvím nebo naopak uděleno příznivější zacházení
 nebo jakákoli výhoda podle této dohody, bude tohoto zacházení či výhody
 okamžitě a bezpodmínečně využívat rovněž každý ze
 signatářů této dohody.
 3. Ustanovení této dohody nelze
 vykládat jako povinnost Evropské unie nebo strany západní Afriky vzájemně
 si udělit preferenční zacházení na základě toho, že ke dni
 vstupu této dohody v platnost je Evropská unie nebo Hospodářské
 společenství států západní Afriky a Mauritánie stranou regionální
 dohody o hospodářské integraci.
 Článek 104
 Nejvzdálenější regiony Evropské unie
 1. S ohledem na zeměpisnou
 blízkost nejvzdálenějších regionů Evropské unie a strany západní
 Afriky a za účelem posílení hospodářských a sociálních vazeb mezi
 těmito regiony a stranou západní Afriky strany usilují o usnadnění zejména
 spolupráce ve všech oblastech, na něž se tato dohoda vztahuje, a o
 usnadnění obchodu se zbožím a službami, podporu investic a podporu
 dopravního a komunikačního spojení mezi nejvzdálenějšími regiony a
 stranou západní Afriky.
 2. Cíle uvedené v


text:
odstavci
 1 je třeba rovněž v co největší míře plnit podporou
 společné účasti států západní Afriky a nejvzdálenějších
 regionů na rámcových a zvláštních programech Evropské unie
 v oblastech, na něž se tato dohoda vztahuje.
 3. Strana Evropské unie se snaží
 zajistit koordinaci různých finančních nástrojů politiky
 soudržnosti a rozvoje Evropské unie za účelem podpory spolupráce mezi
 stranou západní Afriky a nejvzdálenějšími regiony Evropské unie
 v oblastech, na něž se tato dohoda vztahuje.
 4. Žádné ustanovení této dohody
 nelze vykládat tak, že by bránilo straně Evropské unie uplatňovat
 stávající opatření, jejichž cílem je řešit strukturální sociální a
 hospodářskou situaci nejvzdálenějších regionů podle článku
 349 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 Článek 105
 Vztah k jiným dohodám
 1. Žádné ustanovení této dohody
 nelze vykládat tak, že by bránilo přijetí ze strany Evropské unie nebo
 kterýmkoli ze států západní Afriky jakýchkoli opatření považovaných
 za vhodná, pokud jde o tuto dohodu, v souladu s příslušnými ustanoveními
 dohody z Cotonou.
 2. Strany se dohodly, že žádné
 ustanovení této dohody nevyžaduje, aby jednaly způsobem, který by byl
 v rozporu s jejich povinnostmi v rámci WTO.
 Článek 106
 Prověrková doložka
 1. Strany se dohodly, že budou
 pokračovat v jednáních, aby dosáhly úplné regionální dohody.
 2. Aniž by byla dotčena
 následující témata ani výsledky těchto jednání, shodly se strany na tom,
 že zahájí diskuse o:
 a) službách;
 b) duševním vlastnictví a inovacích,
 včetně tradičních vědomostí a genetických zdrojů;
 c) běžných platbách a pohybu kapitálu;
 d) ochraně osobních údajů;
 e) investicích;
 f) hospodářské soutěži;
 g) ochraně spotřebitele;
 h) udržitelném rozvoji;
 i) veřejných zakázkách.
 3. Pro účely odstavce 1
 tohoto článku a do šesti (6) měsíců po uzavření této dohody
 se strany dohodnou na harmonogramu a podmínkách jednání.
 Článek 107
 Ratifikace a vstup v platnost
 1. Tuto dohodu ratifikují nebo
 schválí signatářské strany v souladu se svými příslušnými ústavními
 pravidly a postupy.
 2. Tato dohoda vstupuje v
 platnost prvním dnem prvního měsíce po datu, k němuž byly uloženy
 listiny o ratifikaci všech členských států Evropské unie a
 nejméně dvou třetin států regionu západní Afriky a listiny o
 schválení této dohody Evropskou unií.
 3. Západní Afrika a Evropská
 unie souhlasí s tím, že do vstupu této dohody v platnost bude dohoda
 v plném nebo částečném rozsahu uplatňována na základě
 oznámení prozatímně. O prozatímním uplatňování musí být informován
 depozitář. Dohoda se uplatňuje prozatímně jeden (1) měsíc
 od přijetí posledního oznámení o prozatímním uplatňování.
 4. Pokud se strany do vstupu
 této dohody v platnost rozhodnou, že ji budou uplatňovat
 prozatímně, veškeré odkazy na data vstupu v platnost se považují za odkazy
 na datum prozatímního uplatňování.
 5. Bez ohledu na ustanovení
 odstavce 3 mohou západní Afrika a Evropská unie v proveditelné míře
 podniknout kroky k uplatňování dohody či její části i
 před jejím prozatímním uplatňováním.
 Článek 108
 Depozitáři dohody
 Listiny o
 ratifikaci či schválení budou uloženy u Generálního sekretariátu Rady
 Evropské unie, pokud jde o stranu Evropské unie a její členské státy, a u
 Komise Hospodářského společenství států západní Afriky, pokud
 jde o státy západní Afriky. Komise ECOWAS a Generální sekretariát Rady Evropské
 unie o


text:
tom ihned informují signatářské strany.
 Článek 109
 Délka trvání
 1. Tato dohoda se sjednává na
 dobu neurčitou.
 2. Každá strana může podat
 druhé straně písemné oznámení o svém záměru tuto dohodu
 vypovědět.
 3. Výpověď nabývá
 účinku šest (6) měsíců po oznámení druhé straně.
 Článek 110
 Územní
 působnost
 Tato dohoda se na
 jedné straně vztahuje na území, na která se vztahuje Smlouva o založení
 Evropské unie, a to za podmínek stanovených v uvedené smlouvě, a na
 straně druhé na území států západní Afriky. Odkazy na výraz „území“ v
 této dohodě je nutno chápat v tomto smyslu.
 Článek 111
 Ustanovení
 o přezkumu
 1. Strany se dohodly, že
 přistoupí k hodnocení a revizi této dohody každých pět (5) let od
 data jejího vstupu v platnost, podle toho, bude-li to vhodné, a v souladu s
 ustanoveními článku 92.
 2. Nejpozději dvanáct (12)
 měsíců před uplynutím každé pětileté lhůty oznámí
 strany ustanovení dohody, jejichž revizi požadují, aby mohla být
 případně pozměněna. Deset (10) měsíců před
 uplynutím probíhající pětileté lhůty zahájí strany jednání, aby mohly
 posoudit případné změny dohody. Tato revize proběhne na
 základě zkušeností, které strany při provádění získají.
 3. Bez ohledu na uvedené
 lhůty mohou strany v případě potřeby přistoupit k
 revizi této dohody, zejména po uplynutí platnosti dohody z Cotonou.
 4. Pokud si jedna strana vyžádá
 přezkoumání kteréhokoli ustanovení dohody, má druhá strana lhůtu dvou
 (2) měsíců na žádost o rozšíření přezkumu na další
 ustanovení související s těmi, jež byla předmětem původní
 žádosti.
 Článek 112
 Přistoupení nových členských států k Evropské unii
 1. Smíšená rada dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií musí být
 informována o každé žádosti třetího státu, který si přeje stát se
 členem Evropské unie. Během vyjednávání mezi Evropskou unií a kandidátským
 státem poskytne strana Evropské unie straně západní Afriky veškeré
 důležité informace a tato strana naopak uvědomí stranu Evropské unie
 o svých obavách, aby je tato strana mohla vzít plně v úvahu. Strana
 Evropské unie informuje stranu západní Afriky o jakýchkoli přistoupeních k
 EU.
 2. Každý nový členský stát
 Evropské unie se stává stranou této dohody od data svého přistoupení k EU
 prostřednictvím doložky s takovým účinkem v aktu o přistoupení.
 Pokud akt o přistoupení k Evropské unii nestanoví toto automatické
 přistoupení členského státu Evropské unie k této dohodě,
 přistoupí dotčený členský stát uložením aktu o přistoupení
 u Generálního sekretariátu Rady Evropské unie, jenž zašle ověřenou
 kopii straně západní Afriky.
 3. Strany přezkoumají
 důsledky přistoupení nových členských států k Evropské unii
 na tuto dohodu. Smíšená rada dohody o hospodářském partnerství mezi
 západní Afrikou a Evropskou unií může rozhodnout o případných
 přechodných opatřeních nebo změnách, jež jsou nezbytné.
 Článek 113
 Závazná znění
 Tato dohoda je
 sepsána ve dvou vyhotoveních v jazyce anglickém, bulharském, českém,
 dánském, estonském, finském, francouzském, chorvatském, italském, litevském,
 lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském,
 portugalském, rumunském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a
 švédském, přičemž všechna znění mají stejnou platnost.
 Článek 114
 Přílohy
 Přílohy,
 protokoly a prohlášení tvoří nedílnou součást této dohody.
 PODPIS STRAN
 SEZNAM PŘÍLOH
 Příloha A: || Protokol o definici pojmu „původní produkty“ a


text:
metodách správní spolupráce
 Příloha B: || Cla z produktů pocházejících ze západní Afriky
 Příloha C: || Cla z produktů pocházejících z Evropské unie
 Příloha D: || Dodatky kapitoly 3 týkající se technických překážek obchodu a sanitárních a fytosanitárních opatření
 Příloha E: || Protokol o vzájemné správní pomoci v celních otázkách
 Příloha F: || Protokol týkající se rozvojového programu dohody o hospodářském partnerství (PAPED)
 [1] Pro účely tohoto článku se
 zemědělskými produkty rozumějí produkty, na které se vztahuje příloha
 I dohody WTO o zemědělství.
 [2] Nezahrnují se členské státy.
 PŘÍLOHA A (Část 1)
 Protokol o definici pojmu „původní produkty“ a metodách správní
 spolupráce
 OBSAH || 25. Předkládání dokladu o původu zboží
 || 26. Dovoz po částech
 || 27. Osvobození od povinnosti předložit doklad o původu
 HLAVA I: Obecná ustanovení || 28. Informační postupy pro účely kumulace
 || 29. Podpůrné doklady
 Články || 30. Uchovávání dokladu o původu zboží a podpůrných dokladů
 1. Definice || 31. Rozpory a formální chyby
 || 32. Částky vyjádřené v eurech
 HLAVA II: Definice pojmu „původní produkty“ ||
 HLAVA V: Správní spolupráce
 ||
 Články || Články
 2. Obecné podmínky || 33. Správní podmínky, které musí být splněny, aby se na produkty vztahovaly výhody vyplývající z dohody
 3. Zcela získané produkty || 34. Oznamování celních orgánů
 4. Dostatečně opracované nebo zpracované produkty || 35. Jiné metody správní spolupráce
 5. Nedostatečné opracování nebo zpracování || 36. Ověřování dokladů o původu
 6. Opracování nebo zpracování materiálů osvobozených od cla dovezených do Evropské unie || 37. Ověřování prohlášení dodavatele
 7. Kumulace původu || 38. Řešení sporů
 8. Kumulace s jinými zeměmi využívajícími bezcelní přístup a přístup nepodléhající kvótám na trh Evropské unie || 39. Sankce
 9. Určující jednotka || 40. Svobodná pásma
 10. Příslušenství, náhradní díly a nástroje || 41. Odchylky
 11. Soupravy (sady) ||
 12. Neutrální prvky || HLAVA VI: Ceuta a Melilla
 13. Oddělené účetnictví || Články
 || 42. Zvláštní podmínky
 HLAVA III: Územní požadavky || 43. Konkrétní podmínky
 ||
 Články || HLAVA VII: Závěrečná ustanovení
 14. Zásada teritoriality ||
 15. Přímá doprava || Články
 16. Výstavy || 44. Revize a použití pravidel původu
 || 45. Přílohy
 HLAVA IV: Doklad o původu || 46. Provádění protokolu
 || 47. Přechodná ustanovení pro zboží v režimu tranzitu nebo uskladnění
 Články ||
 17. Obecné podmínky 18. Postup pro vystavení průvodního osvědčení EUR.1 ||
 19. Dodatečně vystavená průvodní osvědčení EUR.1 20. Vystavení duplikátu průvodního osvědčení EUR.1 ||
 21. Vystavení průvodních osvědčení EUR.1 na základě dokladu o původu vydaného nebo vystaveného dříve ||
 22. Podmínky pro vystavení prohlášení na faktuře ||
 23. Schválený vývozce ||
 24. Platnost dokladu o původu ||
 OBSAH
 PŘÍLOHY
 PŘÍLOHA I: Úvodní poznámky k seznamu v příloze II
 PŘÍLOHA II: Seznam opracování nebo zpracování, která musí být provedena na nepůvodních materiálech, aby zpracovaný produkt mohl získat status původu
 PŘÍLOHA IIA: Odchylky od seznamu operací opracování nebo zpracování, které musí být provedeny na nepůvodních materiálech, aby zpracovaný produkt mohl získat status původu
 PŘÍLOHA III: Formulář průvodního osvědčení
 PŘÍLOHA IV: Prohlášení na faktuře
 PŘÍLOHA VA: Prohlášení dodavatele týkající se produktů se statusem


text:
preferenčního původu
 PŘÍLOHA VB: Prohlášení dodavatele týkající se produktů bez statusu preferenčního původu
 PŘÍLOHA VI: Osvědčení údajů
 PŘÍLOHA VII: Formulář žádosti o odchylku
 PŘÍLOHA VIII: Zámořské země a území
 PŘÍLOHA IX: Produkty, na které odkazuje čl. 7 odst. 4
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ o Andorrském knížectví
 SPOLEČNÉ PROHLÁŠENÍ o Republice San Marino
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto protokolu se rozumí:
 a) „výrobou“ každé opracování nebo
 zpracování, včetně sestavování nebo specifických procesů;
 b) „materiálem“ jakékoli
 příměsi, suroviny, komponenty, části apod., které jsou používány
 při výrobě produktu;
 c) „produktem“ vyráběný produkt, i
 když je zamýšleno jeho pozdější využití v jiné výrobní operaci;
 d) „zbožím“ jak materiál, tak produkty;
 e) „celní hodnotou“ hodnota určená
 v souladu s Dohodou o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a
 obchodu z roku 1994 (dohoda Světové obchodní organizace o celní
 hodnotě);
 f) „cenou ze závodu“ cena zaplacená za
 produkt výrobci v Evropské unii nebo v západní Africe, v jehož podniku došlo k
 poslednímu opracování nebo zpracování, včetně hodnoty veškerého
 materiálu použitého při výrobě po odečtení případných
 zaplacených vnitřních daní, které se vracejí nebo mohou být vráceny
 při vývozu získaného produktu;
 g) „hodnotou materiálu“ celní hodnota
 v okamžiku dovozu použitého nepůvodního materiálu, nebo, není-li
 známa nebo nemůže-li být stanovena, první ověřitelná cena
 zaplacená za tento materiál v Evropské unii nebo v západní Africe;
 h) „hodnotou původního materiálu“
 hodnota tohoto materiálu podle definice v písmeni g) použité obdobně;
 i) „přidanou hodnotou“ cena
 produktů ze závodu snížená o celní hodnotu materiálu dovezeného ze
 třetích zemí do Evropské unie, do zemí AKT, které uplatňují
 alespoň prozatímně dohodu o hospodářském partnerství, a do
 zámořských zemí a území; není-li celní hodnota známá nebo nemůže-li
 být stanovena, vezme se v úvahu první ověřitelná cena zaplacená za
 tento materiál v Evropské unii nebo v západní Africe;
 j) „kapitolami“ a „čísly“
 kapitoly a čísla (čtyřmístné kódy) používané v
 nomenklatuře, která tvoří harmonizovaný systém popisu a
 číselného označování zboží (v tomto protokolu dále jen „harmonizovaný
 systém“ nebo „HS“);
 k) „zařazením“ zařazení
 produktu nebo materiálu do určitého čísla;
 l) „zásilkou“ produkty, které buď
 zasílá současně jeden vývozce jednomu příjemci, nebo které jsou
 přepravovány na podkladě jediného přepravního dokladu od vývozce
 k příjemci, a pokud tento doklad neexistuje, na podkladě jediné
 faktury;
 m) „územím“ území včetně
 teritoriálních vod;
 n) „ZZÚ“ zámořské země a
 území definované v příloze VIII.
 HLAVA II
 DEFINICE POJMU „PŮVODNÍ PRODUKTY“
 Článek 2
 Obecné podmínky
 1. Pro účely Dohody o
 hospodářském partnerství mezi západní Afrikou a Evropskou unií, dále v
 tomto protokolu jen „dohoda“, se území států západní Afriky považují za
 jediné území, dále jen „západní Afrika“.
 2. Pro účely dohody se za
 produkty pocházející z Evropské unie považují následující produkty:
 a) produkty zcela získané v Evropské unii ve
 smyslu článku 3 tohoto protokolu;
 b) produkty získané v Evropské unii
 a obsahující materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto
 materiály v Evropské unii dostatečně opracovány nebo zpracovány ve
 smyslu článku 4.
 3. Pro účely dohody se za
 produkty pocházející ze západní Afriky považují následující produkty:
 a) produkty zcela získané v


text:
západní Africe
 ve smyslu článku 3 tohoto protokolu;
 b) produkty získané v západní Africe a
 obsahující materiály, které zde nebyly zcela získány, jestliže byly tyto
 materiály v západní Africe dostatečně opracovány nebo zpracovány
 ve smyslu článku 4.
 Článek 3
 Zcela získané produkty
 1. Za produkty zcela získané v
 regionu západní Afriky nebo v Evropské unii se považují:
 a) živá zvířata tam narozená nebo
 vylíhnutá a chovaná;
 b) nerostné produkty tam vytěžené
 z půdy nebo mořského dna;
 c) rostlinné produkty tam sklizené;
 d) produkty získané z živých
 zvířat tam chovaných;
 e) i) produkty získané z tamního
 lovu nebo rybolovu;
 ii) produkty akvakultury, včetně
 marikultury, jsou-li tam živočichové chováni z vajec, jiker, larev nebo
 potěru;
 f) produkty mořského rybolovu a jiné
 produkty získané tamními plavidly z moře mimo teritoriální vody Evropské
 unie nebo státu západní Afriky;
 g) produkty vyrobené na palubě jejich
 výrobních plavidel výlučně z produktů uvedených
 v písmeni f);
 h) použité předměty použitelné
 pouze k opětovnému získání surovin;
 i) odpad a šrot pocházející z výrobních
 operací tam provedených;
 j) produkty získané z mořského
 dna nebo z mořského podzemí ležícího mimo jejich teritoriální vody,
 mají-li dotčené strany výhradní práva k využívání tohoto
 mořského dna nebo mořského podzemí;
 k) zboží vyrobené výhradně z
 produktů uvedených v písmenech a) až j).
 2. Výrazy „jejich plavidla“
 a „jejich výrobní plavidla“ uvedené v odst. 1 písm. f)
 a g) se vztahují pouze na plavidla a výrobní plavidla:
 a) která jsou registrována nebo
 přihlášena v členském státě Evropské unie nebo ve státě
 západní Afriky a
 b) která plují pod vlajkou členského
 státu Evropské unie nebo státu západní Afriky a
 c) která splňují jednu z těchto
 podmínek:
 i) vlastní je alespoň z 50 %
 státní příslušníci členských států Evropské unie nebo
 západní Afriky,
 nebo
 ii) je vlastní společnosti:
 –
 které mají sídlo a hlavní provozovnu v
 některém členském státě Evropské unie nebo státě západní
 Afriky a
 –
 které vlastní alespoň z 50 % jeden
 nebo několik členských států Evropské unie nebo jeden nebo
 několik států západní Afriky, veřejné subjekty nebo státní
 příslušníci některého nebo některých z těchto
 států, a
 d) jejichž posádka splňuje podmínky
 stanovené v odstavci 3.
 3. Pro účely čl. 3
 odst. 2 písm. d) musí být posádka složena alespoň z 10 % ze státních
 příslušníků západní Afriky nebo Evropské unie. Tento podíl kontroluje
 každé tři (3) roky Zvláštní výbor pro celní záležitosti a usnadňování
 obchodu nebo na žádost Evropské unie nebo západní Afriky s ohledem na
 dostupnost kvalifikovaných státních příslušníků západní Afriky.
 4. Aniž jsou dotčena
 ustanovení odstavce 2 se na žádost jednoho státu nebo skupiny států
 západní Afriky plavidla, která si tento stát nebo tyto státy pronajaly nebo je
 mají na leasing, považují za „jeho plavidlo“ nebo „jejich plavidla“ pro
 provádění rybolovu v jeho/jejich výlučné ekonomické zóně, pokud
 byla nabídka učiněna nejprve hospodářským subjektům
 Evropské unie a pokud byly dodrženy prováděcí podmínky předem
 stanovené Zvláštním výborem pro celní záležitosti a usnadňování obchodu.
 Zvláštní výbor pro celní záležitosti a usnadňování obchodu se ujistí, že
 jsou podmínky stanovené v tomto odstavci splněny.
 5. Podmínky uvedené


text:
v odstavci 2
 mohou být splněny různými státy západní Afriky nebo zeměmi
 náležícími k jiným dohodám o hospodářském partnerství, s nimiž je možná
 kumulace. V takových případech se produkty považují za pocházející ze
 státu vlajky.
 Článek 4
 Dostatečně opracované nebo
 zpracované produkty
 1. Pro účely
 uplatňování článku 2 se produkty, jež nejsou zcela získány, považují
 za dostatečně opracované nebo zpracované, jsou-li splněny
 podmínky uvedené v seznamu v příloze II.
 2. Pro účely
 uplatňování článku 2 a bez ohledu na ustanovení odstavce 1 lze
 produkty uvedené v příloze IIA považovat za dostatečně
 opracované nebo zpracované, jsou-li splněny podmínky stanovené v uvedené
 příloze. Po dobu pěti (5) let od data vstupu dohody v platnost se
 příloha IIA používá jednotně pro vývoz ze západní Afriky, aniž by
 byla dotčena ustanovení čl. 44 odst. 2.
 3. Podmínky uvedené výše v
 odstavcích 1 a 2 stanoví pro všechny produkty, na něž se vztahuje tato
 dohoda, opracování nebo zpracování, které musí být provedeno na
 nepůvodních materiálech použitých k jejich výrobě, a vztahují se
 výhradně na tyto materiály. Z toho vyplývá, že je-li produkt, který
 získal status původu na základě splnění podmínek stanovených pro
 něj v jednom ze seznamů, použit při výrobě jiného
 produktu, nevztahují se na něj podmínky stanovené pro produkt,
 v němž je obsažen, a nepřihlíží se ani k nepůvodním
 materiálům, jež byly případně použity při jeho výrobě.
 4. Odchylně od
 odstavců 1 a 2 však lze použít nepůvodní materiály, které by se podle
 podmínek uvedených v příloze II a příloze IIA neměly k
 výrobě daného produktu použít, pokud:
 a) jejich celková hodnota nepřesáhne 10
 % ceny produktu ze závodu u produktů z Evropské unie a 15 % ceny produktu
 ze závodu u produktů ze západní Afriky;
 b) použitím tohoto odstavce není
 překročen žádný procentní podíl uvedený v seznamu jako nejvyšší
 přípustná hodnota nepůvodních materiálů.
 5. Ustanovení odstavce 4 se
 nevztahují na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 6. Odstavce 1 až 5 se použijí s
 výhradou článku 5.
 Článek 5
 Nedostatečné opracování nebo
 zpracování
 1. Následující opracování nebo
 zpracování se považují za nedostatečná pro udělení statusu
 původu bez ohledu na to, zda jsou splněny požadavky článku 4:
 a) operace, jejichž účelem je uchování
 produktů v nezměněném stavu během přepravy a
 skladování;
 b) jednoduché operace sestávající z
 odstranění prachu, prosévání nebo prohazování, třídění,
 zařazování, sdružování (včetně vytváření souprav (sad)
 předmětů), mytí, čištění, natírání, leštění,
 řezání;
 c) odstraňování oxidu, oleje,
 nátěru nebo jiných povrchových vrstev;
 d) i) přebalování,
 rozdělování nebo spojování nákladových kusů;
 ii) jednoduché plnění do lahví,
 baněk, plechovek, pytlů, beden, krabic, upevnění na podložky
 nebo desky atd. a veškeré ostatní jednoduché operace obalové úpravy;
 e) připevňování nebo tisk
 značek, štítků, log nebo obdobných rozlišovacích znaků na
 produkty nebo jejich obaly;
 f) jednoduché mísení produktů, též
 různých druhů, mísení cukru s jiným materiálem;
 g) jednoduché sestavování součástí
 produktu na úplný produkt;
 h) jednoduché rozložení produktů na
 části;
 i) žehlení nebo mandlování textilií;
 j) loupání, částečné nebo úplné
 bělení, leštění a hlazení obilovin a rýže;
 k) operace spočívající v barvení
 cukru nebo přidávání aromatických přípravků


text:
do cukru nebo
 tvarování cukru; částečné nebo úplné mletí krystalového cukru;
 l) loupání, vypeckování nebo louskání
 zeleniny, ovoce a ořechů;
 m) broušení, ostření; prosté mletí nebo
 prosté řezání;
 n) kombinace dvou nebo více operací
 uvedených v písmenech a) až m);
 o) porážení zvířat.
 2. Při určování, zda
 se opracování nebo zpracování provedené na produktu považuje za
 nedostatečné ve smyslu odstavce 1, se všechna opracování nebo
 zpracování provedená na tomto produktu v Evropské unii nebo v západní
 Africe posuzují dohromady.
 Článek 6
 Opracování nebo zpracování materiálů
 osvobozených od cla dovezených do Evropské unie
 1. Aniž jsou dotčena
 ustanovení článku 2, se nepůvodní materiály, které mohou být dováženy
 do Evropské unie bezcelně na základě dohodnutých celních sazeb v
 rámci zacházení podle nejvyšších výhod v souladu se společným celním sazebníkem[1], považují za materiály
 pocházející z jednoho ze států západní Afriky, jsou-li zapracovány do
 produktu tam získaného, a to za předpokladu, že tam byly opracovány nebo
 zpracovány způsobem, který přesahuje operace uvedené v čl. 5 odst.
 1.
 2. Průvodní osvědčení
 EUR.1 (kolonka 7) nebo prohlášení na faktuře předložená podle
 odstavce 1 obsahují jednu z následujících poznámek:
 –
 „Application of art. 6.1 of Protocol 1 to the WA-EU
 EPA“;
 –
 „Application de l’art. 6.1 du protocole n° 1
 de l'APE AO-UE“;
 –
 „Aplicação do artigo 6.1 do Protocolo 1 do APE
 AO-UE“.
 3. Evropská unie oznamuje
 každoročně Zvláštnímu výboru pro celní otázky a usnadnění
 obchodu seznam materiálů, na které se ustanovení tohoto článku vztahují.
 Po tomto oznámení seznam zveřejní Evropská komise v Úředním
 věstníku Evropské unie (řadě C) a státy západní Afriky podle
 svých vlastních postupů.
 4. Kumulace podle tohoto
 článku se nevztahuje na materiály, které při dovozu do Evropské unie
 podléhají antidumpingovým nebo vyrovnávacím clům, pokud pocházejí ze země,
 na niž se tato antidumpingová nebo vyrovnávací cla vztahují.
 Článek 7
 Kumulace původu
 1. Aniž jsou dotčena
 ustanovení článku 2, původní materiály z jedné ze stran, z jiných
 států AKT, které uplatňují alespoň prozatímně dohodu o
 hospodářském partnerství, z Jihoafrické republiky nebo ZZÚ se považují za
 pocházející z druhé strany, jsou-li obsaženy v produktu, který tam byl získán,
 pokud opracování nebo zpracování provedené v této straně přesahuje
 rámec operací popsaných v čl. 5 odst. 1.
 V případech, kdy opracování nebo zpracování
 provedené v dotčené straně nepřesahuje rámec operací uvedených v
 čl. 5 odst. 1, považuje se získaný produkt za produkt pocházející z této
 strany pouze tehdy, přesahuje-li hodnota zde přidaná hodnotu použitých
 materiálů pocházejících z kterékoli z ostatních zemí nebo území. Pokud
 tomu tak není, považuje se získaný produkt za pocházející ze země nebo z
 území, ve kterém byla přidána nejvyšší hodnota původních
 materiálů použitých ve výrobě konečného produktu.
 Původ materiálů pocházejících z jiných
 států AKT, které uplatňují alespoň prozatímně dohodu o
 hospodářském partnerství, a ze ZZÚ se stanoví v souladu s pravidly
 původu použitelnými v rámci preferenčních dohod mezi Evropskou unií a
 danými zeměmi a v souladu s ustanoveními článku 28.
 2. Aniž jsou dotčena
 ustanovení článku 2, opracování nebo zpracování provedená v jedné ze
 stran, v ostatních státech AKT, které uplatňují alespoň
 prozatímně


text:
dohodu o hospodářském partnerství, nebo v ZZÚ se považují
 za provedené ve druhé straně, pokud je materiál následně opracován
 nebo zpracován a toto opracování nebo zpracování přesahuje rámec operací
 popsaných v čl. 5 odst. 1.
 V případech, kdy opracování nebo zpracování
 provedené v jedné ze stran nepřesahuje rámec operací uvedených v čl.
 5 odst. 1, považuje se získaný produkt za produkt pocházející z této strany
 pouze tehdy, přesahuje-li hodnota zde přidaná hodnotu použitých
 materiálů pocházejících z kterékoli z uvedených zemí nebo území. Pokud
 tomu tak není, považuje se získaný produkt za pocházející ze země nebo z
 území, ve kterém byla přidána nejvyšší hodnota materiálů použitých ve
 výrobě konečného produktu.
 Původ konečného produktu se stanoví v
 souladu s pravidly původu tohoto protokolu a s ustanoveními článku
 28.
 3. Kumulaci stanovenou v
 odstavcích 1 a 2 lze použít u ostatních států AKT, které uplatňují
 alespoň prozatímně dohodu o hospodářském partnerství, nebo u
 ZZÚ, pouze pokud:
 a) strana určení a všechny země a
 území, které se účastní procesu získávání statusu původu,
 uzavřely dohodu nebo ujednání o správní spolupráci, která/které
 zajišťuje náležité provádění tohoto článku a obsahuje zmínku o
 použití vhodných důkazů původu;
 b) si západní Afrika a Evropská unie
 vzájemně poskytují prostřednictvím Evropské komise a Komise ECOWAS
 podrobnosti o dohodách o správní spolupráci s ostatními zeměmi nebo
 územími, jichž se týká tento článek. Evropská komise zveřejní v Úředním
 věstníku Evropské unie (řadě C) a státy západní Afriky
 zveřejní podle svých postupů datum, kdy může být kumulace podle
 tohoto článku uplatňována u zemí nebo území uvedených v tomto
 článku, které vyhověly nezbytným požadavkům.
 4. Kumulace stanovená v tomto
 článku může být uplatněna až po dni 1. října 2015 na
 produkty uvedené v seznamu v příloze IX, pokud jsou materiály použité k
 výrobě těchto produktů původní a k opracování nebo
 zpracování dojde v jiné zemi AKT, která uplatňuje alespoň
 prozatímně dohodu o hospodářském partnerství.
 5. Kumulace stanovená v tomto
 článku neplatí pro následující materiály:
 a) čísel 1604 a 1605 harmonizovaného
 systému pocházející z tichomořských států, které uzavřely dohodu
 o hospodářském partnerství podle čl. 6 odst. 6 protokolu II prozatímní
 dohody o partnerství mezi Evropským společenstvím na jedné straně a
 tichomořskými státy na straně druhé[2];
 b) čísel 1604 a 1605 harmonizovaného
 systému pocházející z tichomořských států, které uzavřely dohodu
 o hospodářském partnerství podle jakýchkoli budoucích ustanovení komplexní
 dohody o hospodářském partnerství mezi Evropskou unií na jedné straně
 a tichomořskými státy AKT na straně druhé;
 c) pocházející z Jihoafrické republiky,
 které nemohly být dovezeny přímo do Evropské unie bezcelně nebo nad
 rámec kvót.
 6. Evropská unie oznamuje
 každoročně Zvláštnímu výboru pro celní otázky a usnadnění
 obchodu seznam materiálů, na které se vztahují ustanovení odst. 5 písm. c)
 tohoto článku. Po tomto oznámení seznam zveřejní Evropská komise v Úředním
 věstníku Evropské unie (řadě C) a státy západní Afriky podle
 svých vlastních postupů.
 Článek 8
 Kumulace s jinými zeměmi využívajícími bezcelní přístup a
 přístup nepodléhající kvótám na trh Evropské unie
 1. Aniž jsou dotčena
 ustanovení článku 2, materiály pocházející ze zemí a území:
 a) na něž se vztahuje „zvláštní


text:
režim
 pro nejméně rozvinuté země“ v rámci systému všeobecných celních
 preferencí (GSP) Evropské unie;
 b) jež využívají bezcelního přístupu a
 přístupu nepodléhajícího kvótám na trh Evropské unie na základě
 obecných ustanovení systému všeobecných celních preferencí,
 se považují za materiály pocházející z
 některého ze států západní Afriky, pokud jsou obsaženy v produktu,
 který byl v této zemi získán.
 Není nutné, aby tyto materiály byly
 dostatečně opracovány nebo zpracovány, pokud prošly opracováním nebo
 zpracováním, které přesahuje rámec operací uvedených v čl. 5 odst. 1.
 Jakýkoli produkt, který obsahuje tyto materiály a obsahuje-li rovněž
 nepůvodní materiály, musí být dostatečně opracován nebo
 zpracován v souladu s ustanoveními článku 4, aby mohl být považován za
 pocházející ze západní Afriky.
 1.2 Původ materiálů z
 jiných dotčených zemí nebo území se stanoví v souladu s pravidly
 původu použitelnými v rámci systému všeobecných celních preferencí
 Evropské unie a v souladu s ustanoveními článku 28.
 1.3 Kumulace stanovená v tomto
 odstavci neplatí pro materiály:
 a) které při dovozu do Evropské unie
 podléhají antidumpingovým nebo vyrovnávacím clům, pokud pocházejí ze
 země, na niž se tato antidumpingová nebo vyrovnávací cla vztahují;
 b) položek 3302 10 a 3501 10 harmonizovaného
 systému;
 c) patřící k produktům na bázi
 tuňáka zařazeným v kapitole 3 harmonizovaného systému, na něž se
 vztahuje systém všeobecných celních preferencí Evropské unie;
 d) pro které se v rámci systému všeobecných
 celních preferencí Evropské unie ruší (odstupňování) nebo pozastavují
 (ochranná doložka) celní preference.
 2. Na základě oznámení
 státu západní Afriky, aniž jsou dotčena ustanovení článku 2 a v
 souladu s ustanoveními odstavců 2.1, 2.2 a 5, se materiály pocházející ze
 zemí nebo území, jež využívají dohod nebo ujednání o bezcelním přístupu a
 přístupu nad rámec kvót na trh Evropské unie, považují za materiály
 pocházející z některého ze států západní Afriky. Oznámení předá
 stát západní Afriky Evropské unii prostřednictvím Evropské komise.
 Kumulace se uplatní, pokud budou splněny podmínky jejího udělení.
 Není nutné, aby tyto materiály byly dostatečně opracovány nebo
 zpracovány, pokud prošly opracováním nebo zpracováním, které přesahuje
 rámec operací uvedených v čl. 5 odst. 1.
 2.1 Původ materiálů z
 jiných dotčených zemí nebo území se stanoví v souladu s pravidly
 původu použitelnými v rámci preferenčních dohod nebo ujednání mezi
 Evropskou unií a dotčenými zeměmi a územími a v souladu s
 ustanoveními článku 28.
 2.2 Kumulace stanovená v tomto
 odstavci neplatí pro materiály:
 a) kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému
 nebo ze seznamu produktů v příloze 1 odst. 1 bodu ii) Dohody o
 zemědělství zahrnuté v dohodě GATT/WTO z roku 1994;
 b) které při dovozu do Evropské unie
 podléhají antidumpingovým nebo vyrovnávacím clům, pokud pocházejí ze
 země, na niž se tato antidumpingová nebo vyrovnávací cla vztahují;
 c) které podle dohody o volném obchodu mezi
 Evropskou unií a třetími zeměmi podléhají obchodním opatřením a
 ochranným opatřením nebo jakýmkoli jiným opatřením, která odmítají
 bezcelní a kvótami neomezený přístup takových produktů na trh
 Evropské unie.
 3. Evropská unie oznamuje
 každoročně Zvláštnímu výboru pro celní otázky a usnadnění
 obchodu seznam materiálů a zemí, na něž se vztahují ustanovení
 odstavce 1. Po tomto oznámení seznam zveřejní Evropská komise


text:
v Úředním
 věstníku Evropské unie (řadě C) a státy západní Afriky podle
 svých vlastních postupů. Západní Afrika oznamuje Zvláštnímu výboru pro
 celní otázky a usnadnění obchodu každoročně materiály, na
 něž se vztahuje kumulace uvedená v odstavcích 1 a 2.
 4. Průvodní
 osvědčení EUR.1 (kolonka 7) nebo prohlášení na faktuře
 předložená podle odstavců 1 a 2 obsahují jednu z následujících
 poznámek:
 –
 „Application of art. 8.1 or 8.2 of Protocol 1 to
 the WA-EU EPA“;
 –
 „Application de l’art. 8.1 ou 8.2 du protocole
 n° 1 de l'APE AO-UE“;
 –
 „Aplicação do artigo 8.1 ou 8.2 do Protocolo do APE
 AO-EU“.
 5. Kumulace podle odstavců
 1 a 2 tohoto článku se použije pouze za těchto podmínek:
 a) všechny země, které se účastní
 procesu získávání statusu původu, uzavřely dohodu nebo ujednání o
 správní spolupráci, jež zajišťuje náležité provádění tohoto
 článku a obsahuje zmínku o použití vhodných důkazů původu;
 b) stát (státy) západní Afriky předloží
 Evropské unii prostřednictvím Evropské komise podrobnosti o dohodách o
 správní spolupráci s jinými zeměmi nebo územími, jichž se tento
 článek týká. Evropská komise zveřejní v řadě C Úředního
 věstníku Evropské unie datum, ke kterému lze v případě zemí
 či území, které jsou uvedeny v tomto článku a které splnily nutné
 podmínky, použít kumulaci podle tohoto článku.
 Článek 9
 Určující jednotka
 1. Určující jednotkou pro
 použití tohoto protokolu je produkt, který je považován za základní jednotku
 při jeho zařazení do nomenklatury harmonizovaného systému.
 Z toho vyplývá, že:
 a) je-li produkt sestávající ze sady nebo
 sestavy předmětů zařazen podle harmonizovaného systému do
 jednoho čísla, je určující jednotkou tento celek;
 b) sestává-li zásilka z více stejných
 produktů zařazených do stejného čísla harmonizovaného systému,
 použijí se ustanovení tohoto protokolu na každý dotyčný produkt
 samostatně.
 2. Je-li podle všeobecného
 pravidla 5 harmonizovaného systému zařazován s produktem i jeho obal,
 považuje se pro účely určení původu za jeden celek s produktem.
 Článek 10
 Příslušenství, náhradní díly a
 nástroje
 Příslušenství, náhradní díly a nástroje dodávané spolu se
 zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem se považují za jeden
 celek se zařízením, strojem, přístrojem nebo vozidlem, jestliže jsou
 součástí jejich běžného vybavení a jsou zahrnuty v ceně nebo
 nejsou fakturovány zvlášť.
 Článek 11
 Soupravy (sady)
 Soupravy (sady) produktů ve smyslu všeobecného pravidla 3
 harmonizovaného systému se považují za původní, jsou-li původními
 produkty všechny jejich součásti. Pokud se však souprava (sada) skládá z
 původních i nepůvodních produktů, považuje se za původní
 jako celek pod podmínkou, že hodnota nepůvodních produktů
 netvoří více než 15 % ceny ze závodu této soupravy (sady).
 Článek 12
 Neutrální prvky
 Při určování, zda je produkt původní, není nutné
 určovat původ těchto prvků, které mohou být použity
 při jeho výrobě:
 a) energie a palivo;
 b) zařízení a vybavení;
 c) stroje a nástroje;
 d) zboží, které se nestává ani nemá
 stát součástí konečného složení produktu.
 Článek 13
 Oddělené
 účetnictví
 1. Jestliže oddělené
 skladování zásob původních a nepůvodních zastupitelných
 materiálů přináší značné náklady nebo materiální obtíže, mohou
 celní orgány na písemnou žádost dotčených osob povolit pro vedení
 těchto zásob použití tzv. metody „odděleného účetnictví“ (dále
 jen „metoda“).
 2.


text:
Metoda uvedená v odstavci 1
 se použije rovněž na původní i nepůvodní surový cukr bez
 přídavku aromatických látek nebo barviv určený k rafinaci položek
 1701 12, 1701 13, 1701 14 harmonizovaného systému, který je
 před vyvezením do Evropské unie nebo do států západní Afriky fyzicky
 kombinován nebo míchán v jednom ze států západní Afriky nebo v Evropské
 unii.
 3. Tato metoda zajišťuje,
 aby byl v kterémkoli okamžiku počet získaných produktů, které lze
 považovat za pocházející ze států západní Afriky nebo Evropské unie,
 stejný jako počet, ke kterému by se dospělo při fyzickém
 oddělení zásob.
 4. Celní orgány mohou pro
 udělení povolení uvedeného v odstavcích 1 a 2 stanovit jakékoli
 podmínky, které považují za vhodné.
 5. Metoda se uplatňuje a
 její uplatňování se zaznamenává podle všeobecných účetních zásad
 platných v zemi, kde byl produkt vyroben.
 6. Držitel této metody může
 podle konkrétního případu vydávat doklady o původu zboží nebo
 o ně žádat pro množství produktů, které mohou být považovány za
 původní. Na žádost celních orgánů držitel předloží prohlášení
 o tom, jak bylo dané množství spravováno.
 7. Celní orgány sledují
 využívání povolení a mohou je kdykoli odebrat, jestliže držitel
 udělené povolení jakýmkoli způsobem zneužije nebo nesplní
 některou z dalších podmínek stanovených v tomto protokolu.
 8. Pro potřeby
 odstavců 1 a 2 označují „zastupitelné materiály“ nebo „zastupitelné
 produkty“ materiály nebo produkty stejného druhu a obchodní kvality, se
 stejnými technickými a fyzickými vlastnostmi, které od sebe nelze rozeznat,
 pokud jde o určení jejich původu.
 HLAVA III
 ÚZEMNÍ POŽADAVKY
 Článek 14
 Zásada teritoriality
 1. S výjimkou článků
 6, 7 a 8 musí být podmínky pro získání statusu původu ve smyslu hlavy II
 ve státech západní Afriky nebo v Evropské unii plněny
 nepřetržitě.
 2. S výjimkou článků
 6, 7 a 8, jsou-li původní produkty vyvezené ze západní Afriky nebo z
 Evropské unie do jiné země vráceny, je třeba je považovat za
 nepůvodní, nelze-li celním orgánům věrohodně prokázat, že:
 a) vrácené zboží je totožné s vyvezeným
 zbožím a
 b) bylo případně podrobeno pouze
 operacím nezbytným pro jeho uchování v nezměněném stavu po dobu
 pobytu v dané zemi nebo při jeho vývozu.
 3. Získání statusu původu
 v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě II není
 dotčeno opracováním nebo zpracováním produktů vyvezených z Evropské
 unie nebo západní Afriky a následně zpět dovezených, které je
 provedeno mimo Evropskou unii nebo západní Afriku, za předpokladu, že:
 a) uvedené produkty jsou zcela získány v
 Evropské unii nebo v západní Africe nebo byly před vyvezením podrobeny
 opracování nebo zpracování nad rámec operací uvedených
 v článku 5 a
 b) celním orgánům může být
 uspokojivě prokázáno, že:
 i) opracování nebo zpracování, které
 bylo provedeno mimo Evropskou unii nebo západní Afriku, se uskutečnilo
 v režimu pasivního zušlechťovacího styku nebo v obdobném režimu;
 ii) zpět dovážené zboží bylo získáno
 opracováním nebo zpracováním vyvezených produktů a
 iii) celkové kumulované náklady mimo západní
 Afriku nebo Evropskou unii, včetně hodnoty přidaných
 materiálů, nepřesahuje 10 % ceny ze závodu konečného produktu,
 jehož status původu je požadován.
 4. U zboží splňujícího
 podmínky odstavce 3 celkové kumulované náklady mimo západní Afriku nebo
 Evropskou


text:
unii, včetně hodnoty přidaných materiálů,
 odpovídají kumulovaným nákladům nepůvodních materiálů. Stanovení
 statusu původu zboží se tedy provádí za použití pravidel stanovených v
 příloze II tím, že se kumuluje celková hodnota nepůvodních
 materiálů použitých jak v Evropské unii nebo západní Africe, tak mimo
 ně.
 5. Odstavce 3 a 4 se
 nevztahují na produkty, které mohou být považovány za dostatečně
 opracované nebo zpracované pouze uplatněním všeobecné hodnotové tolerance
 stanovené v čl. 4 odst. 4.
 6. Odstavce 3 a 4 se nevztahují
 na produkty kapitol 50 až 63 harmonizovaného systému.
 Článek 15
 Přímá doprava
 1. Preferenční zacházení
 stanovené dohodou se týká pouze produktů splňujících podmínky tohoto
 protokolu, které jsou přepravovány přímo mezi západní Afrikou a
 Evropskou unií nebo přes území jiných zemí uvedených v článcích 6, 7
 a 8, se kterými je možná kumulace. Produkty, které tvoří jedinou zásilku,
 však mohou být přepravovány přes jiná území též s překládkou
 nebo dočasným uskladněním na takovém území, jestliže zůstaly v
 zemi tranzitu nebo uskladnění pod celním dohledem a nebyly podrobeny jiným
 operacím než vykládce, překládce nebo operacím, jejichž účelem je
 jejich uchování v nezměněném stavu.
 Původní produkty se mohou přepravovat
 potrubím přes jiné území, než je území západní Afriky nebo Evropské unie.
 2. Splnění podmínek stanovených
 v odstavci 1 se prokazuje tak, že se celním orgánům země
 dovozu předloží:
 a) buď jediný přepravní doklad, na
 jehož základě se uskutečňuje přeprava přes zemi
 tranzitu, nebo
 b) potvrzení celních orgánů země
 tranzitu obsahující:
 i) přesný popis produktů;
 ii) data vykládky nebo překládky
 produktů a případně jména použitých plavidel nebo jiných
 dopravních prostředků a dále
 iii) potvrzení podmínek, v nichž se
 produkty nacházely v zemi tranzitu;
 c) nebo, nemohou-li být předloženy,
 jakékoliv jiné podpůrné doklady.
 Článek 16
 Výstavy
 1. Jsou-li původní produkty
 zaslány na výstavu do jiné země nebo na jiné území, než jsou země a
 území uvedené/uvedená v článcích 6, 7 a 8, se kterými je možná kumulace, a
 po ukončení výstavy prodány za účelem dovozu do Evropské unie nebo do
 západní Afriky, uplatní se na ně při dovozu dohoda, je-li celním
 orgánům věrohodně prokázáno, že:
 a) vývozce zaslal tyto produkty ze západní
 Afriky nebo z Evropské unie do země konání výstavy a vystavil je tam;
 b) vývozce tyto produkty prodal nebo
 přenechal příjemci v západní Africe nebo v Evropské unii;
 c) produkty byly odeslány během výstavy
 nebo bezprostředně po ní ve stavu, v jakém byly odeslány na
 výstavu, a
 d) produkty nebyly od okamžiku, kdy byly
 odeslány na výstavu, použity k jinému účelu než
 k předvedení na této výstavě.
 2. Doklad o původu musí být
 vydán nebo vystaven v souladu s ustanoveními hlavy IV a předložen obvyklým
 způsobem celním orgánům země dovozu. Uvede se v něm
 název a adresa výstavy. V případě potřeby se může
 požadovat předložení dalších dokladů o podmínkách, za nichž byly tyto
 produkty vystaveny.
 3. Odstavec 1 se vztahuje na
 všechny obchodní, průmyslové, zemědělské nebo řemeslné
 výstavy, veletrhy nebo obdobné veřejné přehlídky či expozice,
 během nichž dotčené produkty zůstávají pod celním dohledem, s
 výjimkou akcí pořádaných soukromě v prodejnách nebo podnikových
 prostorách za


text:
účelem prodeje zahraničních produktů.
 HLAVA IV
 DOKLAD O PŮVODU
 Článek 17
 Obecné podmínky
 1. Na produkty pocházející ze
 západní Afriky se při dovozu do Evropské unie a na produkty pocházející z
 Evropské unie se při dovozu do západní Afriky vztahují ustanovení dohody
 po předložení:
 a) buď průvodního
 osvědčení EUR.1, jehož vzor je obsažen v příloze III;
 b) nebo, v případech uvedených v
 čl. 22 odst. 1, prohlášení (dále jen „prohlášení na faktuře“), které
 vývozce uvede na faktuře, dodacím listu nebo jiném obchodním dokladu a
 které dostatečně podrobně popisuje dotyčné produkty, aby
 byla možná jejich identifikace; znění prohlášení na faktuře je uvedeno
 v příloze IV.
 2. Odchylně od odstavce 1
 se tato dohoda vztahuje na původní produkty ve smyslu tohoto protokolu v
 případech uvedených v článku 27, aniž by bylo nutné předložit
 kterýkoli z dokladů uvedených výše.
 3. Při uplatňování
 ustanovení této hlavy se vývozci snaží používat jazyk společný západní
 Africe i Evropské unii.
 Článek 18
 Postup pro vystavení průvodního
 osvědčení EUR.1
 1. Průvodní
 osvědčení EUR.1 vystavují celní orgány země vývozu na
 základě písemné žádosti podané vývozcem nebo na odpovědnost vývozce
 jeho oprávněným zástupcem.
 2. Za tímto účelem vyplní
 vývozce nebo jeho zmocněný zástupce průvodní osvědčení
 EUR.1 a formulář žádosti, jejichž vzory jsou obsaženy v příloze III.
 Tyto formuláře se vyplňují v souladu s ustanoveními tohoto protokolu.
 Jsou-li formuláře vyplňovány rukou, musí být vyplněny inkoustem
 a hůlkovým písmem. Popis produktů se musí uvést v kolonkách
 vyhrazených pro tento účel a žádné řádky se nesmějí ponechat
 prázdné. Není-li vyplněna celá kolonka, podtrhne se poslední řádek
 popisu vodorovnou čarou a prázdný prostor se proškrtne.
 3. Vývozce žádající o vystavení
 průvodního osvědčení EUR.1 musí být kdykoli připraven
 předložit na žádost celních orgánů země vývozu, kde je
 průvodní osvědčení EUR.1 vystaveno, veškeré náležité doklady
 prokazující status původu dotčených produktů, jakož i
 splnění všech ostatních podmínek tohoto protokolu.
 4. Průvodní
 osvědčení EUR.1 vystavují celní orgány členského státu Evropské
 unie nebo státu západní Afriky, pokud lze dotyčné produkty považovat za
 pocházející z Evropské unie nebo ze západní Afriky nebo z jedné
 z jiných zemí nebo území uvedených v článcích 6, 7 a 8 a
 splňují-li ostatní podmínky stanovené v tomto protokolu.
 5. Celní orgány vystavující
 průvodní osvědčení EUR.1 přijmou všechna nezbytná
 opatření k ověření statusu původu produktů a
 splnění ostatních podmínek stanovených tímto protokolem. Za tímto
 účelem mají právo požadovat jakékoli důkazy a provádět jakoukoli
 kontrolu účtů vývozce nebo jakékoli další kontroly, které považují za
 vhodné. Celní orgány pověřené vystavováním průvodních
 osvědčení EUR.1 také zajistí, aby formuláře uvedené v odstavci 2
 byly řádně vyplněny. Zejména zkontrolují, zda byl prostor určený
 pro popis produktů vyplněn tak, aby byla vyloučena možnost
 dodatečného podvodného vpisování.
 6. Datum vystavení
 průvodního osvědčení EUR.1 se uvádí v kolonce 11
 osvědčení.
 7. Celní orgány vystaví
 průvodní osvědčení EUR.1 a poskytnou je vývozci, jakmile je
 vlastní vývoz proveden nebo zajištěn.
 Článek 19
 Dodatečně vystavená průvodní
 osvědčení EUR.1
 1. Odchylně od čl. 18
 odst. 7 může být průvodní osvědčení EUR.1
 výjimečně vystaveno po vyvezení produktů, kterých se týká,
 pokud:
 a) nebylo vydáno při vývozu
 v důsledku


text:
omylu, neúmyslného opomenutí nebo zvláštních okolností
 nebo
 b) bylo celním orgánům
 věrohodně prokázáno, že průvodní osvědčení EUR.1 bylo
 vystaveno, ale nebylo při dovozu přijato z technických
 příčin.
 2. Pro účely odstavce 1
 musí vývozce v žádosti uvést místo a datum vývozu produktů, kterých se
 průvodní osvědčení EUR.1 týká, a odůvodnění této
 žádosti.
 3. Celní orgány mohou vystavit
 průvodní osvědčení EUR.1 dodatečně pouze poté, co
 ověří, zda informace uvedené v žádosti vývozce souhlasí s informacemi
 v odpovídajících záznamech.
 4. Dodatečně vystavená
 průvodní osvědčení EUR. 1 musí obsahovat některou z
 těchto poznámek:
 „ISSUED RETROSPECTIVELY“
 „DELIVRE A POSTERIORI“
 „EMITIDO A POSTERIORI“.
 5. Označení uvedené v
 odstavci 4 se zapíše do kolonky „Poznámky“ průvodního osvědčení
 EUR.1.
 Článek 20
 Vystavení duplikátu průvodního
 osvědčení EUR.1
 1. V případě krádeže,
 ztráty nebo zničení průvodního osvědčení EUR.1 může
 vývozce požádat celní orgány, které ho vystavily, o vystavení duplikátu na
 základě vývozních dokladů, které má v držení.
 2. Takto vystavený duplikát musí
 obsahovat jednu z těchto poznámek:
 „DUPLICATE“
 „DUPLICATA“
 „SEGUNDA VIA“.
 3. Označení uvedené v
 odstavci 2 se zapíše do kolonky „Poznámky“ duplikátu průvodního
 osvědčení EUR.1.
 4. Duplikát, ve kterém musí být
 zmíněno datum vystavení originálu průvodního osvědčení
 EUR.1, platí od uvedeného data.
 Článek 21
 Vystavení průvodních
 osvědčení EUR.1 na základě dokladu o původu vydaného nebo
 vystaveného dříve
 Pokud jsou původní produkty pod celním dohledem ve státě
 západní Afriky nebo v Evropské unii, je možné nahradit původní doklad o
 původu jedním nebo více průvodními osvědčeními EUR.1 pro
 účely zaslání všech nebo některých těchto produktů na jiná
 místa v západní Africe nebo v Evropské unii. Náhradní průvodní
 osvědčení EUR.1 vystaví celní orgán, pod jehož dohledem se produkty
 nacházejí, a schválí celní orgán, pod jehož dohledem se produkty nacházejí.
 Článek 22
 Podmínky pro vystavení prohlášení na
 faktuře
 1. Prohlášení na faktuře
 uvedené v čl. 17 odst. 1) písm. b) může vystavit:
 a) schválený vývozce ve smyslu článku
 23 nebo
 b) kterýkoli vývozce pro jakoukoli zásilku
 sestávající z jednoho nebo více nákladových kusů obsahujících
 původní produkty, jejichž celková hodnota nepřesahuje
 6 000 EUR.
 2. Prohlášení na faktuře
 může být vystaveno, lze-li dotčené produkty považovat za produkty
 pocházející ze západní Afriky, z Evropské unie nebo z jedné z ostatních zemí
 nebo území uvedených v článcích 6, 7 a 8 a splňují-li tyto produkty
 ostatní podmínky tohoto protokolu.
 3. Vývozce vystavující
 prohlášení na faktuře musí být připraven kdykoli na žádost celních
 orgánů země vývozu předložit všechny příslušné dokumenty
 dokládající status původu dotčených produktů, jakož i
 splnění ostatních požadavků tohoto protokolu.
 4. Prohlášení na faktuře,
 jehož znění je uvedeno v příloze IV tohoto protokolu, vystavuje
 vývozce v jedné z jazykových verzí stanovených v uvedené příloze a v
 souladu s vnitrostátními právními předpisy země vývozu, a to na psacím
 stroji, razítkem nebo tiskem na faktuře, dodacím listu nebo jakémkoli
 jiném obchodním dokladu. Je-li prohlášení psáno rukou, musí být psáno inkoustem
 a hůlkovým písmem.
 5. Prohlášení na faktuře
 podepisuje vlastnoručně vývozce. Vývozce schválený ve smyslu
 článku 23 však není povinen podepisovat tato prohlášení, jestliže se
 celním orgánům země vývozu písemně zaváže, že přebírá
 plnou odpovědnost za jakékoli


text:
prohlášení na faktuře, které jej
 identifikuje, jako by je vlastnoručně podepsal.
 6. Prohlášení na faktuře
 může vývozce vystavit při vývozu produktů, k nimž se vztahuje,
 nebo až po jejich vývozu, pod podmínkou, že jej předloží v zemi dovozu
 nejpozději do dvou (2) let od dovozu produktů, k nimž se vztahuje.
 Článek 23
 Schválený vývozce
 1. Celní orgány země vývozu
 mohou povolit kterémukoli vývozci, který často odesílá produkty, na
 něž se vztahují ustanovení o obchodní spolupráci dohody, a který celním
 orgánům poskytuje veškeré záruky nezbytné k ověření statusu
 původu produktů a splňuje všechny ostatní podmínky tohoto
 protokolu, vystavovat prohlášení na faktuře bez ohledu na hodnotu
 dotyčných produktů.
 2. Celní orgány mohou vázat
 poskytnutí statusu schváleného vývozce na splnění jakýchkoli podmínek,
 které považují za vhodné.
 3. Celní orgány
 přidělí schválenému vývozci číslo celního povolení, které musí
 být uváděno v prohlášení na faktuře.
 4. Celní orgány sledují, jakým
 způsobem schválený vývozce povolení využívá.
 5. Celní orgány mohou povolení
 kdykoli odejmout. Učiní tak v případě, kdy schválený vývozce již
 dále neposkytuje záruky uvedené v odstavci 1, nesplňuje podmínky uvedené v
 odstavci 2 nebo jinak nesprávně využívá povolení.
 Článek 24
 Platnost dokladu o původu
 1. Doklad o původu platí
 deset (10) měsíců ode dne vydání v zemi vývozu a v této
 lhůtě musí být předložen celním orgánům země dovozu.
 2. Doklady o původu
 zboží, které jsou celním orgánům země dovozu předloženy po
 uplynutí lhůty uvedené v odstavci 1, mohou být přijaty pro
 účely uplatnění preferenčního zacházení pouze v případě,
 že nemohly být předloženy ve stanovené lhůtě
 v důsledku mimořádných okolností.
 3. V ostatních
 případech opožděného předložení dokladů o původu
 zboží je mohou celní orgány země dovozu přijmout, pokud jim byly
 dotyčné produkty předloženy před uplynutím uvedené lhůty.
 Článek 25
 Předkládání dokladu o původu
 zboží
 Doklady o původu zboží se předkládají celním
 orgánům země dovozu v souladu s postupy platnými v dané zemi.
 Tyto orgány mohou požadovat, aby byl doklad o původu zboží přeložen.
 Tyto orgány mohou rovněž požadovat, aby k dovoznímu prohlášení bylo
 přiloženo prohlášení dovozce o tom, že produkty splňují podmínky
 vyžadované pro uplatnění dohody.
 Článek 26
 Dovoz po částech
 V případech, kdy se na základě žádosti dovozce a za podmínek
 stanovených celními orgány země dovozu dovážejí rozložené nebo nesložené
 produkty po částech ve smyslu všeobecného pravidla 2 písm. a)
 harmonizovaného systému, které spadají do tříd XVI a XVII nebo čísel
 7308 a 9406 harmonizovaného systému, předkládá se celním orgánům
 jediný doklad o původu pro tyto produkty při dovozu první části.
 Článek 27
 Osvobození od povinnosti předložit
 doklad o původu
 1. Produkty, které jsou posílány
 v drobných zásilkách soukromými osobami soukromým osobám nebo se nacházejí
 v osobních zavazadlech cestujících, se považují za původní produkty, aniž
 by bylo třeba předložit doklad o původu zboží, pokud nejsou
 dováženy obchodně, pokud dovozce prohlásí, že produkty splňují
 podmínky tohoto protokolu, a pokud o pravdivosti tohoto prohlášení
 neexistují žádné pochybnosti. V případě produktů zasílaných poštou
 může být toto prohlášení uvedeno na celním prohlášení CN22/CN23 nebo na
 listu papíru, který se k tomuto dokladu přiloží.
 2. Příležitostné dovozy
 tvořené výhradně


text:
produkty pro osobní potřebu příjemců
 nebo cestujících či jejich rodin se nepovažují za obchodní dovozy, je-li z
 povahy a množství těchto produktů zřejmé, že nejsou
 zamýšleny k žádnému obchodnímu účelu.
 3. Dále celková hodnota
 těchto produktů nesmí u drobných zásilek překročit 500 EUR
 a u produktů nacházejících se v osobních zavazadlech cestujících 1 200
 EUR.
 Článek 28
 Informační postupy pro účely
 kumulace
 1. Použije-li se čl. 7
 odst. 1, prokazuje se status původu ve smyslu tohoto protokolu u
 materiálů pocházejících ze západní Afriky, z Evropské unie, z jiného státu
 AKT, který uplatňuje alespoň prozatímně dohodu o
 hospodářském partnerství, nebo ze ZZÚ průvodním osvědčením
 EUR.1 nebo prohlášením dodavatele, jehož vzor je obsažen v příloze VA
 tohoto protokolu a které podává vývozce ze západní Afriky nebo z Evropské unie,
 odkud materiály pocházejí.
 2. Použije-li se čl. 7
 odst. 2, prokazuje se opracování nebo zpracování provedené v západní Africe, v
 Evropské unii, v jiném státě AKT, který uplatňuje alespoň
 prozatímně dohodu o hospodářském partnerství, nebo v ZZÚ prohlášením
 dodavatele, jehož vzor je obsažen v příloze VB tohoto protokolu a které
 podává vývozce ze západní Afriky nebo z Evropské unie, odkud materiály
 pocházejí.
 3. Použije-li se čl. 8
 odst. 1, předkládají se doklady prokazující původ stanovené v souladu
 s pravidly platnými pro země GSP[3];
 4. Použije-li se čl. 8
 odst. 2, předkládají se doklady prokazující původ stanovené v souladu
 s pravidly uvedenými v dotčených ujednáních nebo dohodách.
 5. Dodavatel vyhotoví pro každou
 zásilku zboží zvláštní prohlášení dodavatele na obchodní faktuře týkající
 se této zásilky nebo na příloze k této faktuře nebo na dodacím listu
 či jiném obchodním dokladu týkajícím se dané zásilky, který popisuje
 dotyčné materiály dostatečně podrobně, aby umožnil jejich
 identifikaci.
 6. Prohlášení dodavatele lze
 vyhotovit na předtištěném formuláři.
 7. Prohlášení dodavatele musí
 být opatřena vlastnoručním podpisem dodavatele. Pokud jsou však
 faktura a prohlášení dodavatele zhotoveny pomocí metod elektronického
 zpracování údajů, nemusí být prohlášení dodavatele podepsáno vlastnoručně
 za předpokladu, že je odpovědný pracovník dodavatelské
 společnosti identifikován ke spokojenosti celních orgánů ve
 státě, kde se prohlášení dodavatele vystavuje. Uvedené celní orgány mohou
 stanovit prováděcí podmínky k tomuto odstavci.
 8. Prohlášení dodavatele se
 předkládají celním orgánům v zemi vývozu, kde je vystavení
 průvodního osvědčení EUR.1 požadováno.
 9. Dodavatel činící
 prohlášení musí být připraven kdykoli předložit na žádost celních
 orgánů země, kde je vyhotoveno, veškeré související doklady
 prokazující, že údaje uvedené v tomto prohlášení jsou správné.
 10. Prohlášení dodavatele
 vystavená a osvědčení údajů vydaná přede dnem vstupu tohoto
 protokolu v platnost v souladu s článkem 26 protokolu 1 k dohodě z
 Cotonou zůstávají v platnosti.
 Článek 29
 Podpůrné doklady
 Doklady uvedené v čl. 18 odst. 3 a v čl. 22 odst. 3, kterými
 se prokazuje, že produkty uvedené v průvodním osvědčení EUR.1
 nebo prohlášení na faktuře lze považovat za produkty pocházející ze
 západní Afriky, Evropské unie nebo některé z jiných zemí nebo území
 uvedených v článcích 6, 7 a 8 a že splňují ostatní požadavky tohoto
 protokolu, mohou být mimo jiné:
 a) přímý důkaz
 o činnostech prováděných vývozcem nebo dodavatelem při
 získávání dotyčného zboží, který je


text:
obsažen například v jeho
 účtech nebo vnitřním účetnictví;
 b) doklady prokazující status
 původu použitých materiálů, vydané nebo vystavené v západní Africe, v
 Evropské unii nebo v jiné zemi či území uvedených v článcích 6,
 7 a 8, jsou-li tyto doklady použity v souladu s vnitrostátním právem;
 c) doklady prokazující opracování nebo
 zpracování materiálů v západní Africe, v Evropské unii nebo v jedné z
 ostatních zemí či území uvedených v článcích 6, 7 a 8, vydané nebo
 vystavené v západní Africe, v Evropské unii nebo v jedné z ostatních zemí
 či území uvedených v článcích 6, 7 a 8, jsou-li tyto doklady použity
 v souladu s vnitrostátním právem;
 d) průvodní osvědčení
 EUR.1 nebo prohlášení na faktuře prokazující status původu použitých
 materiálů vydaná nebo vystavená v jednom ze států západní Afriky, v
 Evropské unii nebo v jiné zemi či území uvedených v článcích 6, 7 a 8
 v souladu s tímto protokolem.
 Článek 30
 Uchovávání dokladu o původu zboží
 a podpůrných dokladů
 1. Vývozce, který žádá o
 vystavení průvodního osvědčení EUR.1, uchovává dokumenty uvedené
 v čl. 18 odst. 3 po dobu nejméně tří (3) let.
 2. Vývozce, který činí
 prohlášení na faktuře, uchovává kopii tohoto prohlášení a kopie
 dokladů uvedených v čl. 22 odst. 3 po dobu nejméně tří (3)
 let.
 3. Dodavatel vystavující
 prohlášení dodavatele uchovává kopie prohlášení a faktury, dodacího listu nebo
 jiného obchodního dokladu, ke kterému je prohlášení připojeno, a doklady
 uvedené v čl. 28 odst. 9 po dobu nejméně tří (3) let.
 4. Celní orgány země
 vývozu, které vydávají průvodní osvědčení EUR.1, uchovávají
 formulář žádosti uvedený v čl. 18 odst. 2 po dobu nejméně
 tří (3) let.
 5. Celní orgány země dovozu
 uchovávají průvodní osvědčení EUR.1 a prohlášení na
 faktuře, která jim byla předložena, po dobu nejméně tří (3)
 let.
 Článek 31
 Rozpory a formální chyby
 1. Jsou-li zjištěny drobné
 rozpory mezi údaji uvedenými v dokladu o původu zboží
 a údaji v podkladech, které byly celnímu orgánu předloženy za
 účelem splnění celních formalit při dovozu produktů, není
 tím zapříčiněna neplatnost dokladu o původu zboží,
 je-li řádně prokázáno, že se tento doklad vztahuje na předložené
 produkty.
 2. Zřejmé formální chyby,
 například překlepy, v dokladu o původu zboží nevedou
 k odmítnutí dokladu, nejsou-li takové povahy, že vyvolávají pochybnosti
 o správnosti údajů v něm obsažených.
 Článek 32
 Částky vyjádřené v eurech
 1. Pro účely použití
 ustanovení čl. 22 odst. 1 písm. b) a čl. 27 odst. 3 v případech,
 kdy jsou produkty fakturovány v jiné měně než v eurech, jsou
 částky v národních měnách států západní Afriky, členských
 států Evropské unie nebo ostatních zemí nebo území uvedených ve
 článcích 6, 7 a 8, které odpovídají částkám vyjádřeným v eurech,
 stanoveny každoročně každou z dotčených zemí.
 2. Na zásilku se vztahují
 ustanovení čl. 22 odst. 1 písm. b) nebo čl. 27 odst. 3, je-li
 částka v měně, ve které je vystavena faktura,
 v souladu s částkou stanovenou dotčenou zemí.
 3. Částky, které se mají
 použít v jakékoli dané národní měně, jsou přepočtem
 částek vyjádřených v eurech na tuto měnu podle kurzu
 platného


text:
první pracovní den měsíce října každého roku. Částky se
 sdělují Evropské komisi do 15. října a platí od 1. ledna
 následujícího roku. Evropská komise oznamuje tyto částky všem
 dotčeným zemím.
 4. Země může
 částku vyplývající z přepočtu částky vyjádřené
 v eurech na její národní měnu zaokrouhlit směrem nahoru nebo
 dolů. Zaokrouhlená částka se nesmí odlišovat od částky
 vyplývající z přepočtu o více než 5 %. Země může ponechat
 ekvivalent částky vyjádřené v eurech ve své národní měně
 nezměněn, jestliže v okamžiku každoroční úpravy stanovené v
 odstavci 3 přepočet této částky před zaokrouhlením
 převyšuje stávající ekvivalent v národní měně o méně než 15
 %. Ekvivalent v národní měně může zůstat
 nezměněn, pokud by přepočet vedl k poklesu jeho hodnoty.
 5. Částky vyjádřené v
 eurech kontroluje na žádost Evropské unie nebo západní Afriky Zvláštní výbor
 pro celní otázky a usnadnění obchodu. V rámci tohoto přezkoumání
 Zvláštní výbor pro celní otázky a usnadnění obchodu zváží, zda je žádoucí
 zachovat účinky zmíněných limitů v reálných hodnotách.
 K tomuto účelu může rozhodnout o úpravě částek
 vyjádřených v eurech.
 HLAVA V
 SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
 Článek 33
 Správní
 podmínky, které musí být splněny, aby se na produkty vztahovaly výhody
 vyplývající z dohody
 Na produkty pocházející ve smyslu tohoto protokolu
 ze západní Afriky nebo z Evropské unie se při celním dovozním prohlášení
 vztahují preference vyplývající z dohody pouze v případě, že byly
 vyvezeny nejdříve v den, kdy země vývozu splnila ustanovení
 článků 34, 35 a 46.
 Smluvní strany provedou oznámení podle
 článku 34.
 Článek 34
 Oznamování
 celních orgánů
 1. Státy západní Afriky a
 členské státy Evropské unie si vzájemně oznamují prostřednictvím
 Evropské komise a Komise ECOWAS adresy celních orgánů odpovědných za
 vystavování a ověřování průvodních osvědčení EUR.1,
 prohlášení na faktuře a prohlášení dodavatele a také vzory otisků
 razítek, která celní orgány používají pro vydávání těchto
 osvědčení.
 Průvodní osvědčení EUR.1 a
 prohlášení na faktuře nebo prohlášení dodavatele se pro účely
 poskytnutí preferenčního zacházení přijímají od data, kdy Evropská
 komise a Komise ECOWAS tyto informace obdrží.
 2. Státy západní Afriky a
 členské státy Evropské unie se navzájem okamžitě informují o
 případných změnách informací uvedených v odstavci 1.
 3. Orgány uvedené v odstavci 1
 jednají z pověření vlády dotčené země. Orgány
 odpovědné za kontrolu a ověřování náležejí k vládním
 orgánům dotčené země.
 Článek 35
 Jiné metody správní spolupráce
 1. Za účelem zajištění
 řádného uplatňování tohoto protokolu Evropská unie, západní Afrika a
 ostatní země uvedené v článcích 6, 7 a 8 prostřednictvím svých
 příslušných celních správ zajistí ověření pravosti
 průvodních osvědčení EUR.1, prohlášení na faktuře nebo
 prohlášení dodavatele a správnosti údajů uváděných v těchto
 dokladech. Kromě toho státy západní Afriky a členské státy Evropské
 unie:
 a) vzájemně si poskytují nezbytnou
 správní spolupráci v případě žádosti o sledování správného
 řízení a o kontrolu protokolu v dotčené zemi, včetně
 návštěv na místě;
 b) ověřují v souladu s
 článkem 36 status původu produktů a dodržení dalších podmínek
 stanovených tímto protokolem.
 2. Konzultované orgány poskytují
 příslušné informace o podmínkách, za kterých byl produkt vyroben, a
 zejména uvádějí podmínky, za kterých byla dodržena pravidla původu v
 západní Africe,