text: být v případě zemí bez tržní ekonomiky a, pokud nelze udělit status tržní ekonomiky, také transformujících se zemí běžná hodnota stanovena na základě ceny nebo konstruované hodnoty v analogické zemi.V nařízení, kterým zahájila tento přezkum, Komise oznámila, že hodlá použít jako vhodnou analogickou zemi pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR Indonésii a vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily. Indonésie byla použita jako analogická země již v původním šetření.Zúčastněné strany proti této volbě nepodaly žádné námitky. Indonéský výrobce, který spolupracoval při původním šetření, spolupracoval i na současném přezkumu a vyplnil dotazník Komise.Je také třeba uvést, že před tím, než bylo rozhodnuto o výběru nejvhodnější analogické země, byly zaslány dotazníky rovněž výrobcům v Korejské republice, na Tchaj-wanu a v Japonsku, ale tito výrobci nespolupracovali.Vzhledem k výše uvedenému a zvláště ke skutečnosti, že Indonésie byla použita jako analogická země v původním šetření a nic nenasvědčuje tomu, že by se mezitím změnila vhodnost Indonésie jako analogické země, byl učiněn závěr, že Indonésie představuje vhodnou analogickou zemi podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.Za diskriminační změnu metodiky mezi původním šetřením a tímto přezkumem označil žadatel skutečnost, že během tohoto přezkumu nebyla provedena žádná inspekční návštěva v prostorách indonéského výrobce, zatímco během původního šetření taková návštěva provedena byla. Za diskriminační žadatel dále považoval použití neověřených faktů k výpočtu běžné hodnoty pro vyvážejícího výrobce ze země bez tržního hospodářství, k čemuž nedochází při přezkumech pro „nové vývozce“, které se týkají vyvážejících výrobců ze zemí s tržním hospodářstvím. Na základě informací z dokumentace, která nebyla klasifikována jako důvěrná, žadatel tvrdil, že odpověď indonéského výrobce na dotazník byla zjevně nedostatečná a bylo v ní dost informací pouze na hrubý výpočet konstruované běžné hodnoty.Podle článku 16 základního nařízení nejsou inspekční návštěvy povinné. Neprovedení inspekční návštěvy tedy nelze považovat za diskriminační. Navíc skutečnost, že během přezkumu nebyla vykonána inspekční návštěva v prostorách indonéského výrobce, neznamená, že poskytnuté informace nebyly pečlivě analyzovány. Informace, které poskytl indonéský výrobce, byly konzistentní s informacemi poskytnutými v původním šetření (které byly ověřeny na místě) i s písemnými důkazy dodanými v odpovědi na dotazník. Tyto informace byly dostatečné k provedení podrobného výpočtu konstruované běžné hodnoty, jak je uvedeno dále. Skutečnost, že žadatel nemohl v dokumentaci neklasifikované jako důvěrná najít všechny důvěrné podrobné informace poskytnuté indonéským výrobcem, neznamená, že tyto informace nejsou dostatečné pro výpočet běžné hodnoty. Žadatel také netvrdil, že by dokumentace nepovažovaná za důvěrnou obsahovala souhrny nedostatečně podrobné na to, aby umožňovaly přiměřeně porozumět informacím předaným důvěrně.Vzhledem k výše uvedenému bylo nutné připomínky žadatele k inspekční návštěvě a nedostatečným informacím zamítnout.b) Stanovení běžné hodnotyV souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení byla běžná hodnota pro oba spřízněné čínské vyvážející výrobce stanovena na základě informací získaných od výrobce v analogické zemi. Ačkoli výroba a vývoz tohoto výrobce byly významné, objem jeho prodeje nezávislým odběratelům na indonéském trhu nebylo možné považovat za dostatečný. Proto musela být běžná hodnota stanovena na základě konstruované hodnoty pro typy výrobků srovnatelné s těmi, které žadatel vyváží do Společenství, tj. jako součet výrobních nákladů na


text: elektronické váhy vyráběné v Indonésii a přiměřené částky na prodejní, správní a režijní náklady a zisky.Jako prodejní, správní a režijní náklady byly použity příslušné náklady vynakládané indonéským výrobcem a jednou spřízněnou společností, která se podílí na jeho prodeji na domácím trhu.Při nedostatečném množství výrobků prodaných indonéským výrobcem nezávislým odběratelům na domácím trhu bylo pro výpočet ziskového rozpětí nutné použít informace z původního šetření. Bylo rozhodnuto pracovat se ziskovým rozpětím použitým v původním šetření pro konstrukci běžné hodnoty u dovozů elektronických vah z Tchaj-wanu. Při nedostatku jiných informací o ziskovosti obdobného výrobku prodávaného v Indonésii bylo toto rozpětí považováno za přiměřené. Je také třeba konstatovat, že všechny elektronické váhy prodávané na tchajwanském domácím trhu tchajwanskými vyvážejícími výrobci byly váhy s malým rozsahem, což platí i pro elektronické váhy vyráběné výrobcem v analogické zemi.Žadatel prohlašoval, že v souladu s čl. 11 odst. 9 základního nařízení měla být při určování běžné hodnoty použita stejná metodika jako v původním šetření, tj. prodejní ceny. Dále tvrdil, že nic nenasvědčuje tomu, že by prodejní, správní a režijní náklady spřízněné společnosti byly zahrnuty v původním šetření, protože původní nařízení se o této otázce vůbec nezmiňuje. Zdálo by se tedy, že metodika použitá v původním šetření byla změněna v neprospěch žadatele. Kromě toho žadatel ještě uváděl, že je neobvyklé zvolit ziskovost v původním období šetření na jiném trhu než na trhu analogické země.Pokud jde o tyto argumenty, konstruovaná běžná hodnota se ziskem z domácích prodejů uskutečněných na Tchaj-wanu během původního šetření byla použita proto, že domácí prodeje na indonéském trhu během období šetření byly považovány za nedostatečné pro stanovení běžné hodnoty na základě prodejních cen, jak je vysvětleno v bodě odůvodnění 37. Tak tomu nebylo během původního šetření, kdy byly použity prodejní ceny, a nikoli konstruovaná hodnota. Z tohoto důvodu původní nařízení neobsahuje žádné podrobnosti o prodejních, správních a režijních nákladech. Dále je třeba konstatovat, že kdyby byly použity ceny z onoho malého počtu prodejů elektronických vah uskutečněných na indonéském trhu, takto stanovená běžná hodnota by byla vyšší. Totéž by se stalo, kdyby bylo při konstrukci běžné hodnoty použito ziskové rozpětí z tohoto malého počtu domácích prodejů v Indonésii. Argumentace, že se metodika změnila v neprospěch žadatele, je tedy nesprávná.Vývozní cenaOba spříznění čínští vyvážející výrobci prodávají své elektronické váhy do Společenství prostřednictvím spřízněných společností (obchodníků) registrovaných na Samoe a Tchaj-wanu. Vývozní cena byla stanovena na základě cen zaplacených nebo splatných při opětovném prodeji prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství.SrovnáníSrovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu na stejné obchodní úrovni. Pro účely spravedlivého srovnání byly v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení zohledněny rozdíly u činitelů, na které bylo upozorněno a které prokazatelně ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Na tomto základě bylo tam, kde to mělo význam, přihlédnuto k rozdílům ve fyzických vlastnostech, přepravních nákladech, manipulačních nákladech a provizích.Běžná hodnota byla upravena tak, aby se vyloučila případná hodnota tiskového rozhraní. Dále byla běžná hodnota upravena s přihlédnutím k hodnotě sloupku, protože některé modely, které oba spříznění čínští vyvážející výrobci prostřednictvím svých spřízněných

type: legislation

jurisdiction: EU


text: obchodních společností prodávají do Společenství, jsou opatřeny sloupkem.Jelikož obchodníci spříznění s čínskými vyvážejícími výrobci hrají podobnou úlohu jako zprostředkovatel pracující za provizi, vývozní cena byla v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení upravena s přihlédnutím k provizi. Míra provize byla vypočítána na základě přímých důkazů o existenci takové úlohy. V této souvislosti byly při výpočtu provize vzaty v úvahu prodejní, správní a režijní náklady vynakládané spřízněnými obchodníky za účelem prodeje dotčeného výrobku vyráběného oběma spřízněnými čínskými výrobci.Žadatel argumentoval tím, že model prodávaný v analogické zemi má vyšší specifikace, což má vliv na srovnatelnost cen.Toto tvrzení však nebylo možné přijmout, protože žadatel nepředložil jediný příklad údajných vyšších specifikací a jejich údajného dopadu na srovnatelnost cen.Žadatel tvrdil, že některé informace dodané až po odpovědi na dotazník měly být použity pro výpočet úpravy vývozní ceny v souvislosti s přepravními a manipulačními náklady.Toto tvrzení bylo přijato a vývozní cena byla upravena směrem nahoru.Žadatel prohlašoval, že běžná hodnota by měla být upravena také s přihlédnutím k nákladům na zákaznický servis, zárukám a úvěrovým nákladům. Tvrdil také, že od běžné hodnoty by měly být odečteny náklady vyplývající z dohody podepsané mezi jednou ze spřízněných společností indonéského výrobce a distributorem v Indonésii.Tyto požadavky bylo nutné zadmítnout, protože náklady zmiňované žadatelem nebyly zahrnuty ani ve výrobních nákladech ani v prodejních, správních a režijních nákladech použitých pro konstrukci běžné hodnoty. Proto není důvod odečítat takové náklady od běžné hodnoty.Podle žadatele čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení neumožňuje odečtení provize od vývozních cen jeho spřízněných společností, protože ve skutečnosti nebyla žádná provize zaplacena. Každopádně když byla provedena taková úprava vývozní ceny, měla být provedena také obdobná úprava běžné hodnoty, protože společnost spřízněná s indonéským výrobcem plní stejnou úlohu jako společnosti spřízněné se žadatelem. Dále pokud jde o prodej prostřednictvím Tchaj-wanu, žadatel tvrdil, že výpočet úpravy zahrnoval náklady spojené s výrobou a řízením. Použitý rozdělovací klíč měl vycházet z počtu zaměstnanců tchajwanské společnosti působících v distribuci a odbytu elektronických vah, a nikoli z celkového počtu zaměstnanců působících v distribuci a odbytu.Podle čl. 2 odst. 10 písm. i) není nezbytně nutné, aby provize ve formě přirážky byla skutečně zaplacena, jestliže je úloha obchodníka podobná úloze prostředníka pracujícího za provizi, zvláště pokud je obchodník spřízněn s vyvážejícím výrobcem. Úprava v souvislosti s provizí by měla být provedena, pokud strany sice nejednají v rámci vztahu komitent – prostředník, ale dosahují stejných ekonomických výsledků v rámci vztahu prodávající – kupující. Společnosti spřízněné se žadatelem fakturovaly všechny prodeje vyvážených výrobků nezávislým zákazníkům a určovaly prodejní ceny, přičemž tito zákazníci si u nich zboží objednávali. U společnosti spřízněné s indonéským výrobcem, jejíž prodejní, správní a režijní náklady byly použity ke konstrukci běžné hodnoty, tomu tak nebylo. Prodej na indonéském trhu ve skutečnosti realizovala jiná spřízněná společnost a, jak již bylo vysvětleno v bodě odůvodnění 51, prodejní, správní a režijní náklady této společnosti ke konstrukci běžné hodnoty použity nebyly. Z toho plyne, že provedení takovéto úpravy běžné hodnoty by nebylo správné, a tvrzení žadatele nebylo možné přijmout.Pokud jde o výpočet úpravy zohledňující


text:
provize, je třeba zdůraznit, že žadatel nedodal dostatečně podrobné údaje, které by umožnily jiné rozdělení jeho prodejních, správních a režijních nákladů, ačkoli o to byl výslovně požádán. V této souvislosti bylo nutné odmítnout tvrzení žadatele ohledně výpočtu úpravy kvůli provizím.Dumpingové rozpětíV souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo provedeno srovnání váženého průměru běžné hodnoty podle typu výrobku a váženého průměru vývozní ceny odpovídajícího typu dotčeného výrobku.Srovnání ukázalo existenci dumpingu. V souladu s postupem, který Společenství důsledně uplatňuje, bylo vypočítáno jedno dumpingové rozpětí pro oba spřízněné vyvážející výrobce. Toto dumpingové rozpětí pro spřízněné společnosti Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd vyjádřené jako procentní podíl z čisté ceny, franko na hranici Společenství, neprocleného výrobku činí 52,6 %.D. ZMĚNA OPATŘENÍ, KTERÁ JSOU PŘEDMĚTEM PŘEZKUMUS ohledem na výsledky šetření by mělo být pro žadatele uloženo konečné antidumpingové clo, a to na úrovni zjištěného dumpingového rozpětí. Toto rozpětí je nižší než celostátní sazba určená k odstranění újmy, která byla pro ČLR stanovena při původním šetření.V této souvislosti tedy upravené antidumpingové clo použitelné na dovozy elektronických vah od společností Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd činí 52,6 %.E. ZPĚTNÝ VÝBĚR ANTIDUMPINGOVÉHO CLAVzhledem k výše uvedeným závěrům bude antidumpingové clo použitelné na žadatele zpětně vybráno z dovozů dotčeného výrobku, které byly evidovány na základě článku 3 nařízení Komise (ES) č. 1408/2004.F. ZVEŘEJNĚNÍVšechny dotčené strany byly informovány o základních faktech a důvodech, o které se opíral záměr uložit upravené konečné antidumpingové clo na dovozy elektronických vah od žadatele a zpětně vybrat toto clo z evidovaných dovozů. Jejich připomínky byly zváženy a v odůvodněných případech vzaty v úvahu.Tento přezkum nemá vliv na datum, kdy opatření uložená nařízením Rady (ES) č. 2605/2000 pozbývají účinnosti na základě čl. 11 odst. 2 základního nařízení,PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Tabulka v čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2605/2000 se mění přidáním následujících položek:Země | Společnost | Celní sazba | Doplňkový kód TARIC |Čínská lidová republika | Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd No. 3217 Hong Mei Road, Shanghai 201103, Čínská lidová republika | 52,6 % | A561 |Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd No. 1688 Huateng Road, Huaxin Town, Qingpu District, Shanghai, Čínská lidová republika | 52,6 % | A561 |Tímto uložené clo se rovněž vybere zpětně z dovozů dotčeného výrobku, které byly evidovány na základě článku 3 nařízení Komise (ES) č. 1408/2004.Celním orgánům se tímto ukládá, aby zastavily evidenci dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky a vyráběného společnostmi Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd a Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd.Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.Článek 2Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda/předsedkyně
 [1] Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1. nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 461/2004 (Úř. věst. L 77, 13.3.2004, s. 12).
 [2] Úř. věst. L 301, 30.11.2000, s. 42.
 [3] Úř. věst. L 256, 3.8.2004,


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52005PC0613
 Návrh nařízení Rady o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (Kodifikované znění) /* KOM/2005/0613 konecném znení - CNS 2005/0231 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 1.12.2005KOM(2005) 613 v konečném znění2005/0231 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi(předložený Komisí)(Kodifikované znění)DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. V souvislosti s konceptem „Evropa občanů“ přikládá Komise značnou důležitost zjednodušení a přehlednějšímu uspořádání práva Společenství, aby se stalo srozumitelnějším a přístupnějším pro řadového občana, který pak může lépe uplatňovat jednotlivá práva, které mu přiznává.Tohoto cíle nelze dosáhnout, dokud zůstanou jednotlivá ustanovení, která byla často několikrát podstatným způsobem změněna, roztroušena jak v původním předpisu, tak v pozdějších novelách. Je nutno proto vynaložit notné úsilí při vyhledávání a porovnávání jednotlivých předpisů, aby bylo lze nalézt právě platná ustanovení.Z tohoto důvodu je rovněž kodifikace často měněné právní úpravy nutná pro zachování její srozumitelnosti a průhlednosti.2. Komise proto svým rozhodnutím ze dne 1. dubna 1987[1] uložila svým útvarům, aby přistoupily ke kodifikaci jakéhokoli právního aktu nejpozději po jeho desáté změně, přičemž zdůraznila, že se jedná o minimální pravidlo a jednotlivé útvary by se měly v zájmu srozumitelnosti a přehlednosti předpisů Společenství snažit kodifikovat akty, za něž nesou odpovědnost, i v kratších intervalech.3. Závěry předsednictví Evropské rady z Edinburku (prosinec 1992) toto potvrdily[2] a zdůraznily význam kodifikace , neboť skýtá právní jistotu ohledně otázky, která právní norma se v určitém okamžiku použije na daný právní vztah.Kodifikace musí proběhnout v plném souladu s obvyklým legislativním postupem Společenství.S ohledem na skutečnost, že v aktech podrobených kodifikaci nemohou být prováděny žádné podstatné změny, se Evropský parlament, Rada a Komise dohodly prostřednictvím interinstitucionální dohody ze dne 20. prosince 1994 na zkráceném postupu pro rychlé přijímání kodifikovaných aktů.4. Účelem tohoto návrhu je provedení kodifikace nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi[3]. Nařízení nahradí různé akty, které jsou do něj začleněny[4]; zcela zachovává jejich obsah, a omezuje se tak pouze na jejich spojení a zapracování pouze takových formálních změn , které vyžaduje samotná kodifikace.5. Tento kodifikační návrh byl vypracován na základě předchozího konsolidovaného znění nařízení č. 26 a jeho následné změny vyhotoveného ve všech úředních jazycích Úřadem pro úřední tisky Evropských společenství pomocí systému na zpracování dat . V případech, že bylo změněno číslování článků, je vztah mezi dřívějším a novým číslováním představen ve srovnávací tabulce uvedené v příloze II kodifikovaného nařízení.ê 26/622005/0231 (CNS)NávrhNAŘÍZENÍ RADYo použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimiRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[5],vzhledem k těmto důvodům:ê6. Nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi[6] bylo podstatně změněno[7]. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.ê 26/62 bod odůvodnění 1 (přizpůsobený)7.


text: Podle článku 36 Smlouvy je jednou ze záležitostí, o které se rozhoduje v rámci společné zemědělské politiky, to, zda se mají pravidla hospodářské soutěže stanovená Smlouvou vztahovat na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi. Ustanovení Ö tohoto nařízení Õ tedy budou muset být doplňována ve světle vývoje této politiky.ê 26/628. Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na dohody, rozhodnutí a jednání uvedená v článku 81 Smlouvy a na zneužívání dominantního postavení se musí vztahovat na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi, pokud jejich fungování nebrání fungování národních organizací zemědělských trhů nebo neohrožuje dosahování cílů společné zemědělské politiky.ê 26/62 (přizpůsobený)9. Zvláštní pozornost je oprávněná v případě Ö sdružení Õ zemědělců, která se zabývají zejména společnou produkcí nebo obchodem se zemědělskými produkty nebo využíváním společných zařízení, pokud tato společná činnost nebrání soutěži nebo neohrožuje dosahování cílů uvedených v článku 33 Smlouvy.ê 26/62 bod odůvodnění 5 (přizpůsobený)10. Komise musí mít výlučnou pravomoc podléhající přezkoumání Soudního dvora ke stanovení toho, zda jsou splněny podmínky stanovené ve dvou výše uvedených bodech Ö odůvodnění Õ , pokud jde o dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy, aby se zabránilo chybnému vývoji společné zemědělské politiky a aby se zajistila právní jistota a nediskriminační zacházení s dotyčnými podniky.ê 26/62 bod odůvodnění 711. Za účelem provádění pravidel pro podporu produkce zemědělských produktů a obchodu s nimi jako součásti vytváření společné zemědělské politiky by Komise měla mít možnost vypracovat seznam stávajících, nových nebo navrhovaných podpor, aby členské státy náležitě upozornila a navrhla jim vhodná řešení,ê 26/62 (přizpůsobený)PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:Článek 1Články 81 až 86 Smlouvy a ustanovení přijatá k jejich provádění s výhradou článku 2 Ö tohoto nařízení Õ se vztahují na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se vztahují na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy nebo na obchod s nimi.ê 26/62Článek 21. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 1 tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.Zejména se nevztahuje na dohody, rozhodnutí a jednání zemědělců, zemědělských sdružení a svazů těchto sdružení pocházejících z jednoho členskému státu, které se zabývají produkcí nebo prodejem zemědělských produktů nebo využíváním společných zařízení ke skladování, opracování nebo zpracování zemědělských produktů, a v rámci kterých neexistuje povinnost účtovat stejné ceny, pokud Komise neshledá, že je tímto bráněno soutěži a že jsou ohroženy cíle uvedené v článku 33 Smlouvy.2. Po konzultaci členských států a slyšení dotyčných podniků nebo sdružení podniků a fyzických nebo právnických osob, které považuje za vhodné, má Komise výlučnou pravomoc podléhající přezkoumání Soudního dvora stanovit rozhodnutím, které bude zveřejněno, které dohody, rozhodnutí a jednání splňují podmínky uvedené v odstavci 1.Komise provede uvedené stanovení buď z vlastního podnětu nebo na žádost dotyčného orgánu členského státu nebo zúčastněného podniku nebo sdružení podniků.3 . Zveřejnění uvede jména zúčastněných stran a hlavní obsah rozhodnutí. Musí vzít v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.ê 26/62 (přizpůsobený)Článek 3Ustanovení čl. 88


text: odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy se vztahují na podpory poskytované na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy a na obchod s nimi.êČlánek 4Nařízení č. 26 se zrušuje.Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.ê 26/62 (přizpůsobený)Článek 5Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie .ê 26/62Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.V Bruselu dneZa Radupředseda / předsedkyněéPŘÍLOHA IZRUšENÉ NAřÍZENÍ A JEHO NÁSLEDNÁ ZMěNANařízení Rady č. 26 (Úř. věst. 30, 20.4.1962, s. 993/62) |Nařízení Rady č. 49 (Úř. věst. 53, 1.7.1962, s. 1571/62) | výhradně článek 1, odst. 1 písm. g) |______________PŘÍLOHA IISROVNÁVACÍ TABULKANařízení č. 26 | Toto nařízení |Článek 1 | Článek 1 |Článek 2, odstavec 1 | Článek 2, odstavec 1 |Článek 2, odstavec 2 | Článek 2, odstavec 2, první pododstavec |Článek 2, odstavec 3 | Článek 2, odstavec 2, druhý pododstavec |Článek 2, odstavec 4 | Článek 2, odstavec 3 |Článek 3 | - |Článek 4 | Článek 3 |- | Článek 4 |Článek 5 | Článek 5 |- | Příloha I |- | Příloha II |______________[1] KOM(87) 868 PV.[2] Viz část A příloha 3 uvedených závěrů.[3] Prováděno v souladu se sdělením Komise Evropskému parlamentu a Radě – Kodifikace acquis communautaire , KOM(2001) 645 v konečném znění.[4] Viz příloha I tohoto návrhu.[5] Úř. věst. C [...], [...], s. [...].[6] Úř. věst. 30, 20.4.1962, s. 993/62. Nařízení ve znění nařízení č. 49 (Úř. věst. 53, 1.7.1962, s. 1571/62).[7] Viz příloha I.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 13.4.2021
 COM(2021) 183 final
 2021/0098(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví zřízené při Světové obchodní organizaci
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v Radě pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví zřízené při Světové obchodní organizaci (dále jen „Rada pro TRIPS“) v souvislosti s plánovaným přijetím rozhodnutí o žádosti o prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS pro nejméně rozvinuté členské země.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví
 Cílem Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen „Dohoda TRIPS“) je mimo jiné zajistit přiměřené normy a zásady, vztahující se na dostupnost, rozsah a užití práv k duševnímu vlastnictví souvisejících s obchodem, účinné a vhodné prostředky pro uplatňování těchto práv a účinné a urychlené postupy pro mnohostranné předcházení sporům mezi vládami a jejich řešení. Dohoda TRIPS se vztahuje na tato práva duševního vlastnictví: autorské právo a práva příbuzná, ochranné známky, zeměpisná označení, včetně označení původu, průmyslové vzory, patenty, včetně ochrany nových odrůd rostlin, topografie (layout-designs) integrovaných obvodů a nezveřejněné informace. Dohoda TRIPS vstoupila v platnost dne 1. ledna 1995.
 Evropská unie je stranou dohody TRIPS
 1
 .
 2.2.Rada pro TRIPS
 Rada pro TRIPS dohlíží na fungování Dohody TRIPS. Na svých pravidelných zasedáních slouží jako fórum pro diskusi o obchodních aspektech ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví, na něž se dohoda TRIPS vztahuje. Rada pro TRIPS působí pod celkovým vedením Generální rady WTO. Je otevřená všem členům WTO a pozorovatelům, kteří byli členy schváleni. Rada pro TRIPS přijímá rozhodnutí cestou konsensu. V článku 33 jednacího řádu Rady pro TRIPS
 2
 se stanoví, že nelze-li k rozhodnutí dospět cestou konsensu v Radě pro TRIPS, je sporná záležitost předložena k rozhodnutí Generální radě. Podle článku IX Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše (dále jen „Dohoda o WTO“) platí, že v případech, kdy bude Evropská unie vykonávat své hlasovací právo, bude disponovat počtem hlasů, rovnajícím se počtu jejích členských států, které jsou Členy WTO.
 2.3.Zamýšlený akt Rady pro TRIPS
 Ve dnech 8. a 9. června 2021 má Rada pro TRIPS na svém formálním zasedání přijmout rozhodnutí týkající se žádosti o prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS pro nejméně rozvinuté členské země ode dne 1. července 2021 (dále jen „zamýšlený akt“).
 Od vstupu Dohody o WTO v platnost dne 1. ledna 1995 byly nejméně rozvinuté členské země podle ustanovení čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS zproštěny od plnění povinností uložených Dohodou TRIPS s výjimkou článků 3, 4 a 5 po dobu deseti let. Uvedený článek rovněž stanoví možnost dalšího prodloužení tohoto období na základě náležitě zdůvodněné žádosti nejméně rozvinuté členské země. Toto zproštění od povinností bylo již dvakrát – v letech 2005 a 2013 – na základě konkrétních žádostí nejméně rozvinutých členských zemí prodlouženo, podruhé do 1. července 2021.
 Dne 1. října 2020 Čad jménem skupiny nejméně rozvinutých zemí


text:
formálně předložil žádost o prodloužení přechodného období
 3
 . Skupina nejméně rozvinutých zemí požádala o prodloužení přechodného období po dobu, „po kterou Člen zůstane v kategorii nejméně rozvinutých zemí“, a dále „o dobu dvanácti let ode dne vstupu v platnost rozhodnutí Valného shromáždění OSN o vyřazení Člena z kategorie nejméně rozvinutých zemí“.
 Zamýšlený akt se pro strany stane závazným v souladu s čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS, který stanoví: „Vzhledem k zvláštním potřebám a požadavkům nejméně rozvinutých členských zemí, k jejich hospodářským, finančním a administrativním obtížím a k potřebě pružnosti při vytváření životaschopné technické základny, nebudou tito Členové uplatňovat ustanovení této Dohody s výjimkou článků 3, 4 a 5 po dobu 10 let od data uplatňování, které stanoví odstavec 1 článku 65. Rada pro TRIPS na základě náležitě zdůvodněné žádosti tuto lhůtu nejméně rozvinuté členské zemi prodlouží.“
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 V návaznosti na žádost nejméně rozvinutých členských zemí doporučuje Komise Radě Evropské unie stanovit tento postoj Unie: Nejméně rozvinuté členské země by neměly být povinny uplatňovat ustanovení Dohody TRIPS s výjimkou článků 3, 4 a 5 po omezenou dobu nepřesahující deset let, nebo do dne, kdy přestanou být nejméně rozvinutými členskými zeměmi, podle toho, co nastane dříve.
 Avšak prodloužení přechodného období bez časového omezení, jak je navrhují nejméně rozvinuté země, by nebylo v souladu s cílem postupné integrace nejméně rozvinutých členských zemí jakožto členů mnohostranného obchodního systému do mezinárodního systému duševního vlastnictví na základě minimálních požadavků stanovených v Dohodě TRIPS.
 Pokud by prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS bez časového omezení podpořili členové WTO, neměla by Unie bránit dosažení konsensu.
 Určitá úroveň ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví je zapotřebí i v nejméně rozvinutých členských zemích, protože práva duševního vlastnictví jsou katalyzátorem inovací a důležitým nástrojem udržitelného rozvoje. Ochrana a prosazování práv duševního vlastnictví rovněž motivují držitele technologií k podpoře šíření znalostí a přilákání zahraničních investic do nejméně rozvinutých členských zemí. Určitá úroveň ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví v nejméně rozvinutých členských zemích rovněž slouží jako pobídka pro společnosti z EU, aby do nejméně rozvinutých členských zemí přivedly své nové technologie, aniž by se musely obávat krádeže či jiného zneužití práv duševního vlastnictví. Prodloužení přechodného období bez časového omezení by nebylo pro nejméně rozvinuté členské země dostatečně motivující k tomu, aby v této oblasti vyvíjely úsilí, a mohlo by být kontraproduktivní pro jejich konkurenceschopnost ve světovém obchodním systému. Další prodloužení přechodného období pro uplatňování Dohody TRIPS, s výjimkou článků 3, 4 a 5, je však odůvodněné. Nejméně rozvinuté členské země představují nejzranitelnější část mezinárodního obchodního společenství, pro kterou jsou příznačné překážky, jako nízký příjem na obyvatele, nízká úroveň lidského rozvoje a hospodářská a strukturální znevýhodnění růstu. Problémy, jimž nejméně rozvinuté členské země čelí, ještě více prohloubila pandemie COVID-19. Nejméně rozvinuté členské země proto potřebují prostor pro politická opatření a flexibilitu, aby mohly řešit své rozvojové výzvy a vytvořit životaschopnou technologickou základnu.
 Rovněž je důležité snažit se zajistit, aby jakékoli změny provedené během dodatečného přechodného období v právních a správních předpisech


text:
nebo ve zvyklostech nejméně rozvinutých členských zemí nevedly k menší míře souladu s ustanoveními Dohody TRIPS. Tento požadavek by motivoval nejméně rozvinuté členské země k postupnému uplatňování některých ustanovení Dohody TRIPS a zabránil by snížení úrovně ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví. Úsilí nejméně rozvinutých členských zemí o uplatňování některých ustanovení Dohody TRIPS by bylo zohledněno při rozhodování o příjemcích technické a finanční spolupráce podle článku 67 Dohody TRIPS s cílem usnadnit uplatňování Dohody TRIPS se zaměřením na oblasti, které jsou nejnaléhavější.
 Druhá část žádosti nejméně rozvinutých členských zemí, tj. žádost o další období zproštění od povinností v délce dvanácti let ode dne, kdy nejméně rozvinutá členská země přestane náležet do kategorie nejméně rozvinutých zemí, zřejmě překračuje oblast působnosti čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS, jelikož uvedený článek se vztahuje pouze na prodloužení přechodného období pro uplatňování některých ustanovení Dohody TRIPS ze strany nejméně rozvinutých členských zemí. Žádost by se podle všeho v podstatě rovnala zproštění od příslušných ustanovení Dohody TRIPS, o němž nemůže Rada pro TRIPS rozhodnout. Žádost o zproštění od povinností pro členy, kteří nepatří mezi nejméně rozvinuté země, v rámci rozhodnutí Rady pro TRIPS podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS proto nelze podpořit.
 Je třeba poznamenat, že žádost o další období zproštění od povinností v délce dvanácti let ode dne, kdy nejméně rozvinutá členská země přestane náležet do kategorie nejméně rozvinutých zemí, je rovněž zahrnuta ve sdělení s názvem Communication on smooth transition in favour of countries graduating from the LDC category
 4
 , předloženém misí Čadu jménem skupiny nejméně rozvinutých zemí dne 17. listopadu 2020 Generální radě, a je projednávána v Generální radě.
 Iniciativa je plně v souladu s politikami EU. Podobná rozhodnutí již byla v minulosti přijata. Evropská unie podpořila prodloužení přechodného období, schváleného členy WTO dne 11. června 2013, během něhož nemusí nejméně rozvinuté členské země uplatňovat ustanovení Dohody TRIPS, s výjimkou článků 3, 4 a 5, do 1. července 2021
 5
 .
 Nejméně rozvinutým členským zemím bylo rovněž přiznáno zvláštní zproštění od uplatňování ustanovení Dohody TRIPS týkajících se farmaceutických výrobků. Toto zproštění mělo původně skončit dne 1. ledna 2016 na základě prohlášení z Dohá o Dohodě TRIPS a veřejném zdraví, přijatého dne 14. listopadu 2001. V roce 2015 Bangladéš jménem skupiny nejméně rozvinutých zemí požádal o zproštění povinností uložených Dohodou TRIPS v souvislosti s farmaceutickými výrobky pro nejméně rozvinuté členské země na tak dlouho, dokud tyto země budou patřit mezi nejméně rozvinuté země. EU tuto žádost skupiny nejméně rozvinutých zemí podpořila s ohledem na prohlášení z Dohá o Dohodě TRIPS a veřejném zdraví a na rozhodnutí Generální rady WTO ze dne 30. srpna 2003 o uplatňování odstavce 6 prohlášení z Dohá. Nakonec bylo zproštění povinností prodlouženo do 1. ledna 2033, nebo do dne, kdy nejméně rozvinutá členská země přestane být nejméně rozvinutou zemí, podle toho, co nastane dříve.
 Postoj EU k zamýšlenému aktu je plně v souladu s postojem EU, pokud jde o uplatňování ustanovení Dohody TRIPS týkajících se farmaceutických výrobků.
 4.Procesněprávní základ
 4.1.Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování


text:
Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, jimiž se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 6
 .
 4.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Rada pro TRIPS je orgán zřízený Dohodou o WTO a její přílohou 1C obsahující Dohodu TRIPS.
 Akt, který má Rada pro TRIPS přijmout, představuje akt s právními účinky. V souladu s čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS bude zamýšlený akt závazný podle mezinárodního práva.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotčené dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.3.Hmotněprávní základ
 4.3.1.Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.3.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě
 Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 4 SFEU.
 4.4.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4. první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 2021/0098 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie v Radě pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví zřízené při Světové obchodní organizaci
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace, jakož i dohody uvedené v přílohách 1, 2 a 3 zmíněné dohody (dále jen „Dohoda o WTO“) byly uzavřeny Unií rozhodnutím Rady 94/800/ES
 7
 a vstoupily v platnost dne 1. ledna 1995.
 (2)Podle čl. 66 odst. 1 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen „Dohoda TRIPS“), která je uvedena v příloze 1C Dohody o WTO, Rada pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví zřízená při Světové obchodní organizaci (dále jen „Rada pro TRIPS“) na základě náležitě zdůvodněné žádosti nejméně rozvinuté členské země prodlouží přechodné období, během něhož nemusí nejméně rozvinuté členské země uplatňovat ustanovení Dohody TRIPS s výjimkou článků 3, 4 a 5.
 (3)Stávající přechodné období podle rozhodnutí Rady pro TRIPS ze dne 11. června 2013
 8
 skončí dne 1. července 2021.
 (4)Dne 1. října 2020 Čad jménem skupiny nejméně rozvinutých zemí formálně


text:
předložil žádost o prodloužení přechodného období
 9
 .
 (5)Rada pro TRIPS má na svém formálním zasedání ve dnech 8. a 9. června 2021 přijmout rozhodnutí týkající se žádosti o prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS pro nejméně rozvinuté členské země (dále jen „rozhodnutí Rady pro TRIPS“).
 (6)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie v Radě pro TRIPS, neboť rozhodnutí Rady pro TRIPS bude pro Unii závazné.
 (7)Nejméně rozvinuté členské země představují nejzranitelnější část mezinárodního obchodního společenství a čelí hospodářským, finančním a administrativním překážkám. Nejméně rozvinuté členské země potřebují prostor pro politická opatření a flexibilitu, aby mohly řešit své rozvojové výzvy, a více času, než budou moci uplatňovat Dohodu TRIPS.
 (8)Určitá úroveň ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví je pro nejméně rozvinuté členské země přínosná, protože práva duševního vlastnictví jsou katalyzátorem inovací a důležitým nástrojem udržitelného rozvoje. Některé nejméně rozvinuté členské země již podnikly kroky k uplatňování Dohody TRIPS a je třeba je vyzvat, aby nesnižovaly stávající úroveň ochrany a prosazování práv duševního vlastnictví.
 (9)Prodloužení přechodného období bez časového omezení, jak je navrhuje skupina nejméně rozvinutých zemí, by zpomalilo proces postupné integrace nejméně rozvinutých členských zemí jakožto členů mnohostranného obchodního systému do mezinárodního systému duševního vlastnictví na základě minimálních požadavků stanovených v Dohodě TRIPS.
 (10)Je proto vhodné prodloužit nejméně rozvinutým členským zemím přechodné období pro uplatňování Dohody TRIPS, s výjimkou článků 3, 4 a 5, na omezenou dobu nepřesahující deset let.
 (11)Pokud by členové Světové obchodní organizace podpořili prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS o delší dobu nebo bez časového omezení, neměla by Unie bránit dosažení konsensu.
 (12)Žádost nejméně rozvinutých členských zemí o další období zproštění od povinností v délce dvanácti let ode dne, kdy nejméně rozvinutá členská země přestane náležet do kategorie nejméně rozvinutých zemí, zřejmě překračuje oblast působnosti čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS, jelikož uvedený článek se vztahuje pouze na prodloužení přechodného období pro uplatňování některých ustanovení Dohody TRIPS ze strany nejméně rozvinutých členských zemí. Žádost o zproštění od povinností pro členy, kteří nepatří mezi nejméně rozvinuté země, v rámci rozhodnutí Rady pro TRIPS podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS by proto neměla být podpořena,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být zaujat jménem Unie v Radě pro obchodní aspekty práv k duševnímu vlastnictví zřízené při Světové obchodní organizaci (dále jen „Rada pro TRIPS“) na jejím formálním zasedání ve dnech 8. a 9. června 2021, je tento:
 a)Nejméně rozvinuté členské země by neměly být povinny uplatňovat ustanovení Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (dále jen „Dohoda TRIPS“) s výjimkou článků 3, 4 a 5 po omezenou dobu nepřesahující deset let, nebo do dne, kdy přestanou být nejméně rozvinutými členskými zeměmi, podle toho, co nastane dříve.
 b)Pokud by členové Světové obchodní organizace podpořili prodloužení přechodného období podle čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS o delší dobu nebo bez časového omezení, neměla by Unie bránit dosažení konsensu.
 c)Nejméně rozvinuté členské země by měly zajistit, aby jakékoli změny provedené během dodatečného přechodného období v jejich


text:
právních a správních předpisech nebo ve zvyklostech nevedly k menší míře souladu s ustanoveními Dohody TRIPS. Nicméně pokud by členové Světové obchodní organizace takovouto povinnost nejméně rozvinutých členských zemí nepodpořili, neměla by Unie bránit dosažení konsensu.
 d)Žádost nejméně rozvinutých členských zemí o další období zproštění od povinností v délce dvanácti let ode dne, kdy nejméně rozvinutá členská země přestane náležet do kategorie nejméně rozvinutých zemí, by neměla být podpořena, jelikož nespadá do oblasti působnosti čl. 66 odst. 1 Dohody TRIPS.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí je určeno Komisi.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) (Úř. věst. L 336, 23.12.1994, s. 1).
 (2)
 Jednací řád pro zasedání Rady pro TRIPS (28. září 1995) – IP/C/1.
 (3)
 Dokument WTO IP/C/W/668.
 (4)
 WT/GC/W/807.
 (5)
 Dokument WTO IP/C/64.
 (6)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (7)
 Rozhodnutí Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994) (Úř. věst. L 336, 23.12.1994, s. 1).
 (8)
 IP/C/64.
 (9)
 Dokument WTO IP/C/W/668.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 52009PC0100
 Návrh rozhodnutí Rady, kterým se mění rozhodnutí 2006/326/ES za účelem stanovení postupu pro provedení čl. 5 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních /* KOM/2009/0100 konecném znení - CNS 2009/0031 */
 [pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |V Bruselu dne 4.3.2009KOM(2009) 100 v konečném znění2009/0031 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se mění rozhodnutí 2006/326/ES za účelem stanovení postupu pro provedení čl. 5 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních DŮVODOVÁ ZPRÁVA1. SOUVISLOSTI NÁVRHU (NÁVRHů) |110 | 1. 1. Odůvodnění a cíle návrhu (návrhů) Podle protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní hlavy IV Smlouvy o ES a z tohoto důvodu pro ně nejsou nástroje Společenství přijaté v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech závazné ani použitelné. Používání některých nástrojů Společenství se však rozšířilo na Dánsko na základě mezinárodních dohod mezi Evropským společenstvím a Dánskem uzavřených podle článku 300 Smlouvy o ES. Tyto mezinárodní dohody, uzavřené rozhodnutím Rady 2006/325/ES[1] a rozhodnutím Rady 2006/326/ES[2], jsou: (1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech jménem Společenství[3]; (2) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností v občanských a obchodních věcech jménem Společenství[4]. Tyto souběžné dohody poskytují v čl. 5 odst. 2 možnost, aby Evropské společenství udělilo souhlas v případech, kdy má Dánsko v úmyslu přistoupit k mezinárodním dohodám, které mohou ovlivnit nebo změnit působnost nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen „nařízení Brusel I)[5] nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností ) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (dále jen „nařízení o doručování písemností)[6]. V rozhodnutích Rady o uzavření těchto souběžných dohod ani v těchto souběžných dohodách se neuvádí, jakým způsobem by Společenství mělo rozhodnutí o takové dohodě přijmout. Cílem tohoto návrhu (návrhů) je stanovit postup pro provedení čl. 5 odst. 2 souběžných dohod, a to změnou obou rozhodnutí Rady o jejich uzavření. |120 | 1.2. Obecné souvislosti Souběžné dohody stanoví v čl. 5 odst. 1, že mezinárodní dohody, které Společenství uzavře na základě příslušných nařízení (jak jsou připojena k souběžným dohodám) nejsou v Dánsku závazné ani použitelné. Dánsko se má zdržet uzavírání mezinárodních dohod, které mohou ovlivnit nebo změnit působnost příslušných nařízení, ledaže by to učinilo po dohodě se Společenstvím a došlo by k uspokojivému uspořádání vztahu mezi těmito souběžnými dohodami a dotčenou mezinárodní dohodou. Vztahy mezi Dánskem a Evropským společenstvím, pokud jde o tyto dohody, se řídí mezinárodním právem. Uplatňuje se článek 300 Smlouvy o ES, a proto Komise nemůže přijímat mezinárodní závazky jménem Společenství, pokud na ni takové právo nebylo výslovně přeneseno. Obě rozhodnutí Rady týkající se uzavření


text: souběžných dohod a samotné dohody nedávají Komisi pravomoc k udělení souhlasu jménem Evropského společenství. Z tohoto důvodu musí Evropské společenství stanovit zvláštní vnitřní postup, kterým se má řídit (s výjimkou Dánska) při přijímání rozhodnutí o udělení svého souhlasu k tomu, aby Dánsko uzavřelo mezinárodní dohody týkající se dotčených nařízení připojených k souběžným dohodám. Z praktických důvodů předkládá Komise oba návrhy pro provedení souběžných dohod současně. Ačkoli je málo pravděpodobné, že Dánsko bude mít v úmyslu uzavřít mezinárodní dohody obsahující ustanovení o doručování písemností do zahraničí, které by mohly ovlivnit souběžnou dohodu o doručování písemností, je nezbytné stanovit postup i pro provádění takové dohody. |2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů |230 | V roce 2008 se konalo setkání zástupců dánských orgánů a Komise, na němž se o situaci hovořilo. Neuskutečnily se žádné další konzultace, protože vnitřní postup, kterým se má Evropské společenství řídit, se týká pouze Evropského společenství, s výjimkou Dánska, jelikož Dánsko se neúčastní hlavy IV Smlouvy o ES a v tomto kontextu se na něj pohlíží jako na třetí zemi. Komise zhodnotila různé varianty vytvoření prováděcího postupu, ačkoli neprovedla formální posouzení dopadů. Jedna z možností spočívala ve změně obou souběžných dohod s cílem stanovit zvláštní prováděcí postup. Tento postup by byl mnohem náročnější (potřeba mandátu k jednání pro Komisi, samotná jednání a postup, který se použije pro uzavření dohody) a vzhledem k tomu, že situace si urychleně vyžaduje řešení, nebyla uvedená možnost zvolena. Možnost, kterou Komise vybrala, představuje jednoduché a poměrně rychlé řešení, tj. změnu obou rozhodnutí Rady o uzavření souběžných dohod tím, že se do nich vloží zvláštní ustanovení o postupu, který použije Evropské společenství pro přijímání rozhodnutí týkajících se udělení souhlasu k tomu, aby Dánsko uzavřelo příslušnou mezinárodní dohodu. |3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU (NÁVRHů) 3.1. Shrnutí navrhovaných opatření Komise navrhuje změnu nařízení Rady 2006/325/ES a nařízení Rady 2006/326/ES, aby do nich mohla být vložena ustanovení o provádění čl. 5 odst. 2 souběžných dohod. Pro provádění obou souběžných dohod se stanoví stejný postup. Rozlišují se dvě situace a pro každou z nich se stanoví odlišný postup, jakým Evropské společenství udělí svůj souhlas. Společným jmenovatelem obou situací je skutečnost, že Komise je zmocněna Radou k udělení souhlasu jménem Evropského společenství. První situace zahrnuje případy, kdy byly členské státy již zmocněny k uzavření dotčené mezinárodní dohody. To se týká například mezinárodní úmluvy o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené znečištěním ropnými palivy z roku 2001 (úmluva o ropných palivech), kdy Společenství již zmocnilo členské státy v zájmu Společenství k jejímu podpisu, ratifikaci nebo přistoupení k ní (viz rozhodnutí Rady 2002/762/ES, kterým se členské státy zmocňují v zájmu Společenství k podpisu, ratifikaci nebo přistoupení k Mezinárodní úmluvě o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené znečištěním ropnými palivy z roku 2001 (úmluva o ropných palivech)[7]). Dalším příkladem je protokol ze dne 12. února 2004, kterým se mění Pařížská úmluva ze dne 29. července 1960 o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie (viz rozhodnutí Rady 2003/882/ES, kterým se členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy ze dne 29. července 1960 o


text: odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie, zmocňují v zájmu Evropského společenství podepsat protokol, kterým se mění uvedená úmluva[8] a rozhodnutí Rady 2004/294/ES ze dne 8. března 2004, kterým se zmocňují členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy ze dne 29. července 1960 o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie, aby v zájmu Evropského společenství ratifikovaly protokol, kterým se mění tato úmluva, nebo k němu přistoupily[9]). První situace bude rovněž zahrnovat případy, kdy se Společenství již stalo stranou mezinárodních dohod týkajících se nařízení Brusel I nebo nařízení o doručování písemností. Pro popsané případy se použije jednoduchý postup vzhledem ke skutečnosti, že Společenství již přezkoumalo možnost, že by se na nástroje Společenství vztahovala dotčená dohoda, a pro případ potřeby již vytvořilo záruky k zajištění toho, aby se v relevantních případech tyto nástroje Společenství uplatňovaly. V takových situacích bude mít Komise pravomoc k tomu, aby Dánsku udělila souhlas jménem Evropského společenství. Druhá situace se vztahuje na všechny případy, které nespadají do první kategorie. V těchto případech je potřeba s členskými státy prodiskutovat možnost, že by se na dotčená nařízení vztahovala mezinárodní dohoda, kterou má Dánsko v úmyslu uzavřít. Členské státy se proto budou účastnit rozhodování prostřednictvím postupu projednávání ve výborech. V takových situacích bude mít Komise pravomoc k tomu, aby Dánsku prostřednictvím tohoto postupu udělila jménem Evropského společenství souhlas. 3.2. Právní základ Právním základem obou návrhů je čl. 61 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy. |2009/0031 (CNS)NávrhROZHODNUTÍ RADY,kterým se mění rozhodnutí 2006/326/ES za účelem stanovení postupu pro provedení čl. 5 odst. 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodníchRADA EVROPSKÉ UNIE,s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,s ohledem na návrh Komise,s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[10],vzhledem k těmto důvodům:(1) Uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000[11] bylo rozšířeno na Dánsko Dohodou mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních uzavřenou rozhodnutím Rady 2006/326/ES[12].(2) Ustanovení čl. 5 odst. 2 dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím uvádí, že Dánsko se zdrží uzavírání mezinárodních smluv, které by mohly ovlivnit nebo změnit působnost nařízení (ES) č. 1393/2007 připojeného k této dohodě, ledaže by to učinilo po dohodě se Společenstvím a došlo by k uspokojivému uspořádání vztahu mezi touto dohodou a danou mezinárodní dohodou.(3) Ani dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím ani rozhodnutí 2006/326/ES neuvádějí, jak má Evropské společenství přijmout rozhodnutí o udělení souhlasu k tomu, že Dánsko může danou mezinárodní dohodu uzavřít.(4) Měl by být zaveden postup pro provedení čl. 5 odst. 2 dohody mezi Evropským


text: společenstvím a Dánským královstvím. Takový postup by měl zajistit, že rozhodnutí o souhlasu Evropských společenství budou urychleně přijímána.(5) Měly by se rozlišovat mezi případy, kdy se Evropské společenství již stalo stranou mezinárodní dohody nebo zmocnilo své členské státy, aby tak učinily v zájmu Evropského společenství, a všemi ostatními případy.(6) Rozhodnutí 2006/326/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno, aby byl takový postup stanoven.(7) Opatření pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[13].(8) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.(9) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a není proto pro něj závazné ani použitelné,ROZHODLA TAKTO:Jediný článekRozhodnutí 2006/326/ES se mění takto:Vkládají se nové články 1a a 1b:„ Článek 1aPro účely uplatňování čl. 5 odst. 2 dohody přijme Komise rozhodnutí o udělení souhlasu Evropského společenství za těchto předpokladů:a) Evropské společenství se již stalo stranou mezinárodní dohody; nebob) Evropské společenství zmocnilo své členské státy, aby tak učinily v zájmu Evropského společenství.Ve všech ostatních případech přijme rozhodnutí o udělení souhlasu Evropského společenství Komise prostřednictvím poradního postupu uvedeného v čl. 1b odst. 2.Článek 1b1. Komisi je nápomocen výbor.2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.“V Bruselu dne .Za Radupředseda / předsedkyně [1] Úř. věst. L 120, 5.5.2006, s. 22.[2] Úř. věst. L 120, 5.5.2006, s. 23.[3] Úř. věst. L 299, 16.11.2005, s. 62.[4] Úř. věst. L 300, 17.11.2005, s. 55.[5] Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1.[6] Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 78.[7] Úř. věst. L 256, 25.9.2002, s. 7.[8] Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 30.[9] Úř. věst. L 97, 1.4.2004, s. 53.[10] Úř. věst. , [...], s. .[11] Úř. věst. L 324, 10.12.2007, s. 79.[12] Úř. věst. L 120, 5.5.2006, s. 23.[13] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.


text:
 |
 52012PC0081
 Návrh NAŘÍZENÍ RADY o přechodu z Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé generace (SIS II) (přepracované znění) /* COM/2012/081 final - 2012/0033 (NLE) */
 DŮVODOVÁ
 ZPRÁVA
 1. Souvislosti návrhu
 • Obecné souvislosti
 Schengenský informační systém (SIS)
 zřízený v souladu s ustanoveními hlavy IV Úmluvy k provedení
 Schengenské dohody ze dne 19. června 1990 uzavřené dne 14.
 června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu,
 Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném
 odstraňování kontrol na společných hranicích (dále jen „Schengenská
 úmluva“) a jeho rozšířená verze SIS1+ představují nezbytný
 nástroj pro uplatňování ustanovení schengenského acquis
 začleněného do rámce Evropské unie.
 Vývoj SIS druhé generace (SIS II) byl
 svěřen Komisi na základě nařízení Rady (ES)
 č. 2424/2001[1]
 a rozhodnutí Rady 2001/886/SVV ze dne 6. prosince 2001 o vývoji
 Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)[2]. SIS II nahradí SIS 1+.
 Vývoj SIS II přihlíží k poslednímu vývoji v oblasti informačních
 technologií a umožňuje zavádění dodatečných funkcí.
 Ustanovení o zřízení, provozu a využívání
 SIS II jsou obsažena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a využívání
 Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)[3] a v rozhodnutí Rady
 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a
 využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)[4]. Předpokládá se,
 že tyto právní akty se budou uplatňovat na členské státy
 účastnící se SIS 1+ pouze ode dne, který stanoví Rada jednomyslným
 usnesením svých členů zastupujících vlády členských států,
 které se účastní SIS 1+. Ty pak nahradí ustanovení schengenského acquis,
 která upravují SIS 1+, a zejména příslušná ustanovení Schengenské úmluvy.
 K tomu může
 dojít až poté, co uživatelé SIS 1+ přejdou do prostředí SIS II. V nařízení Rady (ES) č. 1104/2008[5] a rozhodnutí Rady 2008/839/SVV[6] ze dne
 24. října 2008 o přechodu z Schengenského
 informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé
 generace (SIS II) (společně jen „nástroje týkající se přechodu“)
 byl proto navržen právní rámec pro přechod ze SIS 1+ na SIS II.
 2. Odůvodnění a
 cíle návrhu
 Cílem tohoto návrhu je přepracovat do
 jediného právního nástroje nařízení (ES) č. 1104/2008 a rozhodnutí
 Rady 2008/839/SVV. Tímto návrhem vzniká upravený právní režim pro
 přechod ze SIS 1+ na SIS II, což umožňuje členským státům
 používat SIS II se všemi svými funkcemi od chvíle přepojení ze SIS 1+ na
 SIS II.
 Transparentnost procesu vývoje systému SIS II
 pro Evropský parlament je zajištěna prostřednictvím stávající
 povinnosti podávat zprávy.
 3. Právní stránka návrhu
 • Právní základ
 Právním základem tohoto návrhu je článek
 74 Smlouvy o fungování Evropské unie, neboť se týká opatření na
 zajištění spolupráce mezi příslušnými útvary členských
 států, jakož i mezi těmito útvary a Komisí v oblasti politik
 zajišťujících vysokou úroveň bezpečnosti v oblasti svobody,
 bezpečnosti a práva.
 • Zásada subsidiarity
 Tento návrh je v souladu se zásadou
 subsidiarity, neboť hlavního cíle navrhovaného opatření, tj.
 přechodu ze SIS 1+ na SIS II, nemůže být dosaženo na úrovni
 členských států a lze jej dosáhnout lépe na úrovni Unie.
 • Zásada proporcionality


text:
Tento návrh nepřekračuje rámec toho,
 co je pro dosažení jeho cíle nezbytné. Tento návrh nepřekračuje rámec
 toho, co je pro dosažení jeho cíle nezbytné. Je v souladu se zásadou
 proporcionality, neboť jeho hlavním účelem je usnadnit přechod
 členských států ze SIS 1+ na SIS II.
 • Volba nástrojů
 Nejvhodnější právní formou k
 přepracování nařízení (ES) č. 1104/2008 a rozhodnutí
 2008/839/SVV je nařízení Rady, neboť jedním z právních aktů,
 kterých se přepracování týká, je nařízení. Navíc jsou k řízení vývoje SIS II a k přechodu na
 něj potřebná jednotná pravidla a postupy. Ustanovení tohoto návrhu
 nařízení jsou přesná a bezpodmínečná a jsou přímo
 použitelná a svou podstatou nevyžadují, aby členské státy činily jakákoli
 opatření k jejich provedení do jejich vnitrostátního práva.
 • Postup projednávání ve výboru
 V důsledku zrušení nařízení Rady
 č. 486/1999 ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon
 prováděcích pravomocí svěřených Komisi[7] ze dne
 1. března 2011 je nutné v ustanovení o postupu projednávání ve
 výboru odkázat na nové nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č.
 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné
 zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
 prováděcích pravomocí[8].
 Regulativní postup používaný v původním projednávání ve výborech bude v
 tomto návrhu nahrazen přezkumným postupem.
 Pravidla týkající se bývalého regulativního
 postupu jsou obsažena v nařízení (ES) č. 1987/2006 a
 rozhodnutí 2007/533/SVV. Podle přechodných ustanovení nařízení
 (EU) č. 182/2011 by však měly stávající výbory zahájit práci
 počínaje dnem 1. března 2011 podle nových pravidel, v tomto
 případě přezkumným postupem. Formální změna nařízení
 (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV není nutná.
 4. Podrobné
 vysvětlení
 Tento návrh obsahuje zcela nebo
 částečné nová ustanovení týkající se následujících oblastí:
 (a)
 Přepracování
 Nejvhodnější prostředek, jak
 zahrnout zásady zlepšování právní úpravy, je použít legislativní metodu
 přepracování vzhledem k tomu, že:
 a) v nástrojích týkajících se přechodu je
 třeba provést velký počet významných změn a
 b) po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost již
 neplatí pilířová struktura, kvůli které existovaly dva právní
 nástroje s obsahem, který byl v podstatě identický.
 Bod 2 Interinstitucionální dohody ze dne
 28. listopadu 2001 o systematičtějším využívání metody
 přepracování právních aktů stanoví, že pokud je třeba provést
 podstatné změny dosavadního právního aktu[9],
 metoda přepracování umožňuje přijmout jediný legislativní
 dokument, kterým se zároveň provede potřebná změna, tato
 změna se kodifikuje s nezměněným ustanovením dosavadního aktu a
 tento akt se zruší. Ve společném prohlášení k tomuto bodu všechny tři
 orgány uvedly, že přepracování může být buď „vertikální“, kdy
 nový právní akt nahradí dosavadní jediný akt s jeho následujícími změnami,
 nebo „horizontální“, kdy nový právní akt nahradí několik souběžných
 dosavadních aktů souvisejících se stejným předmětem.
 Podle Smlouvy o fungování Evropské unie by
 nebylo možné změnit nástroj bývalého třetího pilíře. Proto
 jedinou správnou právní technikou je zahrnout nařízení (ES)
 č. 1104/2008 a rozhodnutí 2008/839/SVV do jediného právního aktu se
 stejným právním základem. Přepracování nástrojů týkajících se
 přechodu je proto kombinací prvků vertikálního a horizontálního
 přepracování.
 V tomto návrhu jsou jasně označena
 nová a změněná ustanovení. Obsahuje zrušená ustanovení i srovnávací
 tabulku.
 (b)
 Právní režimy přechodu
 Tento


text:
návrh uplatňuje různé právní
 přístupy pro obě dvě fáze přechodu ze SIS 1+ na SIS II.
 (1)
 načtení údajů z N.SIS II
 Fáze načtení údajů z N.SIS II se
 nadále řídí Schengenskou úmluvou.
 (2)
 přepojení z N.SIS na N.SIS II
 Tyto různé přístupy umožňují
 členským státům používat SIS II se všemi svými funkcemi od chvíle
 přepojení ze SIS 1+ na SIS II tím, že umožňují uplatnit nařízení
 (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV.
 V souladu s článkem 12 nástrojů
 týkajících se přechodu v jejich dosavadním znění má k přechodu
 ze SIS 1+ na SIS II dojít v souladu s hlavou IV Schengenské úmluvy. Toto
 pravidlo však brání členským státům používat SIS II včetně
 všech jeho funkcí od chvíle, kdy bude členský stát úspěšně
 přepojen ze SIS 1+ na SIS II. V důsledku toho členské státy musí
 deaktivovat všechny funkce SIS II, které nejsou obsaženy v SIS 1+, dokud Rada
 nerozhodne o datu, od kterého se začne uplatňovat nařízení (ES)
 č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV.
 Dne 23. února 2011 členské
 státy účastnící se výboru SIS VIS vyzvaly Komisi, aby neprodleně
 zahájila proces přijímání právního rámce pro přechod, který by
 odpovídal přístupu k technickému přechodu, jak jej nastiňuje
 Plán přechodu. Podle plánu přechodu mají všechny členské státy
 jeden po druhém během stanoveného období jednorázově přepojit
 své vnitrostátní aplikace ze systému SIS I na systém SIS II. Je žádoucí, aby
 členský stát, který provedl přepojení, mohl používat SIS II v plném
 rozsahu již od přepojení a nemusel čekat až přepojení provedou i
 ostatní členské státy. Proto je nutné uplatňovat nařízení (ES)
 č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV již od zahájení přepojení
 prvního státu. Období přechodu by mělo být co možná nejkratší.
 Uplatňování nařízení (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV
 nebrání členským států, které přepojení ještě neprovedly
 nebo které přepojení přerušily, používat v průběhu
 intenzivního monitorování funkce SIS II, které jsou omezeny na SIS 1+.
 Návrh nejenže umožňuje členským
 státům plně využívat všech pokročilých aplikací dostupných v
 rámci SIS II, ale rovněž představuje pro všechny členské státy
 značné úspory.
 (c)
 Provizorní architektura přechodu
 Uplatňování nařízení (ES)
 č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/JHA nahradí článek 64 a
 články 92 až 119 Schengenské úmluvy, s výjimkou jejího článku 102a,
 jak je uvedeno v čl. 52 odst. 1 uvedeného nařízení a čl. 68
 odst. 1 uvedeného rozhodnutí. Vzhledem k tomu, že článek 92a Schengenské
 úmluvy obsahuje podrobná pravidla týkající se provizorní architektury
 přechodu, je žádoucí, aby zůstal platný po celou dobu procesu
 přechodu.
 Provizorní architektura přechodu pro
 fungování systému SIS 1+ umožňuje, aby SIS 1+ a určité technické
 součásti architektury systému SIS II, které musí zůstat aktivní, aby
 byl možný postupný přechod z jednoho systému na druhý, fungovaly po
 omezené přechodné období souběžně.
 Do právního rámce týkajícího se přechodu
 je proto nutné začlenit příslušná ustanovení článku 92a
 Schengenské úmluvy.
 • Platné předpisy vztahující
 se na oblast tohoto návrhu
 –
 Úmluva ze dne 19. června 1990 k provedení
 Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států
 Hospodářské unie Benelux, Spolkové republiky Německo a Francouzské
 republiky o postupném odstraňování


text:
kontrol na společných hranicích[10] (Schengenská úmluva),
 –
 nařízení Rady (ES) č. 2424/2001 ze dne 6.
 prosince 2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace
 (SIS II)[11],
 –
 rozhodnutí Rady 2001/886/SVV ze dne 6. prosince
 2001[12]
 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II),
 –
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozu a
 využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II),
 –
 rozhodnutí Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června
 2007 o zřízení, provozování a využívání Schengenského informačního
 systému druhé generace (SIS II),
 –
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES)
 č. 1986/2006 ze dne 20. prosince 2006 o přístupu subjektů
 odpovědných za vydávání osvědčení o registraci vozidel v
 členských státech k Schengenskému informačnímu systému druhé generace
 (SIS II)[13],
 –
 rozhodnutí Komise 2007/170/ES a 2007/171/ES ze dne
 16. března 2007, kterými se stanoví požadavky na síť Schengenského
 informačního systému druhé generace[14],
 –
 nařízení Rady (ES) č. 189/2008 ze dne 18.
 února 2008 o testování Schengenského informačního systému druhé generace
 (SIS II)[15],
 –
 rozhodnutí Rady 2008/173/ES ze dne 18. února 2008 o
 testování Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)[16],
 –
 nařízení Rady č. 1104/2008/ES ze dne
 24. října 2008 o přechodu z Schengenského
 informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé
 generace (SIS II)[17],
 –
 rozhodnutí Rady 2008/839/SVV ze dne
 24. října 2008 o přechodu ze Schengenského
 informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační systém druhé
 generace (SIS II)[18],
 –
 rozhodnutí Komise 2009/724/SVV ze dne
 17. září 2009 , kterým se stanoví datum dokončení přechodu
 ze Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský
 informační systém druhé generace (SIS II)[19].
 5. Konzultace
 zúčastněných stran a posouzení dopadů
 • Konzultace
 zúčastněných stran
 Odborníci
 členských států jsou úzce zapojeni do pokračujícího vývoje SIS
 II, zejména v rámci výboru SIS VIS a Rady pro globální řízení programu.
 Navíc vývoj SIS II nepřetržitě projednávají přípravné orgány
 Rady.
 Vzhledem k tomu, že v průběhu
 přechodu budou načítány osobní údaje, je do konzultace zapojen
 rovněž evropský inspektor ochrany údajů.
 • Shrnutí odpovědí a
 způsob, jakým byly vzaty v úvahu
 Tento návrh zohledňuje výsledek
 rozsáhlých diskusí s členskými státy v Radě, zejména v rámci
 pracovních skupin Rady SIS-TECH a SIS-SIRENE, jakož i názory vyjádřené
 členy Rady pro řízení globálního programu. Navíc reaguje na výzvu
 členských států Komisi sladit právní rámec, kterým se řídí
 přechod, s technickým scénářem schváleným jejich odborníky.
 • Sběr a využití
 výsledků odborných konzultací
 K přípravě tohoto návrhu nebyly využity
 externí odborné konzultace.
 • Posouzení dopadů
 Pro tento návrh není potřebné posouzení
 dopadů, neboť je pokračováním technického projektu bez
 jasně zjistitelných ekonomických, sociálních a ekologických dopadů.
 6. Rozpočtové
 důsledky
 Nařízení (ES) č. 2424/2001 a rozhodnutí 2001/886/SVV stanovovaly, že výdaje související s
 vývojem SIS II mají být pokryty ze souhrnného rozpočtu Unie. Podle článku
 5 nařízení (ES) č. 1987/2006 a podle článku 5 rozhodnutí
 Rady č. 533/2007/SVV se náklady na zřízení, provoz a údržbu
 centrálního SIS II a komunikační infrastruktury hradí ze souhrnného
 rozpočtu Unie. Náklady na testování, provoz a údržbu jednotlivých
 N.SIS II ponese dotyčný členský stát.


text:
V nařízení (ES) č. 1104/2008
 a rozhodnutí Rady 2008/839/SVV jsou zachovány
 stejné zásady rozdělení nákladů, jako je uvedeno výše. Byla však
 zavedena nová kategorie nákladů, a to náklady související s přechodem
 ze SIS 1 na SIS II. Podle článků 15 těchto právních
 aktů jsou náklady a přechod na centrální úrovni, společně s
 náklady na testování, údržbu a vývoj (centrálního SIS II a komunikační
 infrastruktury) hrazeny ze souhrnného rozpočtu Unie. Náklady související s
 vnitrostátním N.SIS II ponesou dále členské státy.
 Nařízením (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutím 2007/533/SVV, jakož i rozhodnutím Evropského
 parlamentu a Rady č. 574/2007/ES ze dne 23. května 2007 o
 zřízení Fondu pro vnější hranice na období 2007 až 2013 jako
 součásti obecného programu „Solidarita a řízení migračních
 toků“[20]
 byl mezi způsobilá opatření, která mohou být spolufinancována z Fondu
 pro vnější hranice, zařazen vývoj SIS II na vnitrostátní úrovni. V
 rozhodnutí Komise 2007/599/ES ze dne 27. srpna 2007, kterým se provádí
 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES, pokud jde o
 přijetí strategických zásad na období let 2007–2013[21], byl systém SIS II
 dále označen za jednu z pěti strategických priorit v rámci Fondu pro
 vnější hranice, čímž bylo uznáno, že je důležité podporovat
 jednotný a včasný rozvoj vnitrostátních projektů paralelně s
 centrálním SIS II.
 Od přijetí všech těchto výše
 uvedených právních aktů se v průběhu roku 2010 po dokončení
 důležitého testování (tzv. mezník 1) značně změnila
 orientace projektu SIS II. Navíc vývoj ve využití systému SIS jeho uživateli (členskými
 státy) přinesl nutnost aktualizovat technické požadavky na SIS II, pokud
 jde o výkon a kapacitu paměti, které se po přistoupení devíti nových
 členských států a Švýcarska značně zvýšily. Aktualizované
 vlastnosti se odrazily v nové verzi dokumentu pro ovládání rozhraní (ICD 3.0).
 Všechny tyto změny ovlivnily náklady na projekt jak na centrální, tak
 vnitrostátní úrovni.
 Pokud jde o proces přechodu, vývoj v
 požadavcích a pokroky při dokončování projektu vedly ke
 změně vymezení architektury přechodu, harmonogramu přechodu
 a testovacích požadavků. Velká část činností, které by nyní bylo
 nutné provést na úrovni jednotlivých členských států pro přechod
 na SIS II, nebylo v době přijímání nařízení (ES) č.
 1104/2008 a rozhodnutí Rady 2008/839/SVV ani v době vypracovávání
 finančního balíčku a víceletých programů v rámci Fondu pro
 vnější hranice počítáno.
 Co se týče přechodu ze systému SIS
 1+ na SIS II, je proto nutné částečně opětovně sladit
 zásady rozdělení nákladů. Některé činnosti na
 vnitrostátní úrovni související s přechodem, zejména s účastí
 členských států na testování spojené s přechodem, by mohly být
 spolufinancovány z rozpočtové linie souhrnného rozpočtu Unie
 určené na SIS II. Tato možnost by pokrývala konkrétní a přesně
 vymezené činnosti, které přesahují rozsah jiných s nimi se
 nekryjících opatření souvisejících se systémem SIS II, jež budou i nadále
 podporována v rámci Fondu pro vnější hranice. Finanční pomoc
 poskytovaná v rámci tohoto návrhu by tedy měla doplňovat pomoc z
 Fondu pro vnější hranice.
 Vzhledem k tomu, že zřízení
 vnitrostátních systémů je primární povinností členských států,
 příspěvek Unie zůstává dobrovolný a záměrem tohoto návrhu
 není vytvoření nové povinností pro Unii. Rovněž je nutné určit
 strop příspěvku


text:
Unie ve vztahu ke každému členskému státu. Tento
 návrh nevyžaduje žádné další prostředky, neboť prostředky, které
 jsou v roce 2011 stále dostupné, budou použity na pokrytí rozdílu mezi
 celkovými náklady v roce 2012 a prostředky vložené do rozpočtové
 linie na SIS II pro rok 2012.
 Komise spolufinancovanou operaci vyhodnotí,
 rozhodne o ni a administrativně ji zajistí v souladu s rozpočtovými a
 jinými postupy, zejména postupy stanovenými ve finančním nařízení.
 Členské státy musí dodržovat zásady řádného finančního
 řízení, zejména pokud jde o poměr mezi kvalitou a vynaloženými
 prostředky a o efektivitu nákladů. Komise bude oprávněna
 provádět veškeré kontroly a inspekce potřebné k zajištění
 řádné správy finančních prostředků Unie a k
 ochraně finančních zájmů Unie před podvody nebo
 nesrovnalostmi. Účetní dvůr Evropské unie bude zplnomocněn
 provádět kontroly, které vyžaduje článek 287 Smlouvy o fungování
 Evropské unie.
 Náklady na činnosti na úrovni SIS 1+,
 včetně doplňkových činností vykonávaných Francií jménem
 členských států, které se účastní SIS 1+, se nadále hradí v
 souladu s článkem 119 Schengenské úmluvy. Tento článek stanoví, že
 náklady na zřízení a provoz technické podpůrné jednotky SIS 1+ podle
 čl. 92 odst. 3 Úmluvy, včetně nákladů na kabelové spojení
 vnitrostátních součástí Schengenského informačního systému
 s technickou podpůrnou jednotkou, nesou společně
 členské státy, zatímco náklady na zřízení a provoz vnitrostátní
 součásti Schengenského informačního systému nese sám dotyčný
 členský stát.
 Komise připravila finanční výkaz,
 který je přílohou tohoto návrhu.
 7. Další informace
 • Změna platných právních
 předpisů
 Návrhem se přepracovává nařízení
 (ES) č. 1104/2008 a rozhodnutí 2008/839/SVV v jediný
 právní akt ve formě nařízení.
 • Zrušení data ukončení
 platnosti
 S ohledem na složitost procesu přechodu,
 který (i přes rozsáhlou přípravu ze strany všech
 zúčastněných stran) znamená značná technická rizika,
 umožňuje tento návrh nezbytnou flexibilitu při reakci na
 neočekávané potíže, kterým by centrální systém nebo jeden či
 několik vnitrostátních systémů mohlo v průběhu
 přechodu čelit. Proto již neobsahuje datum ukončení platnosti.
 V souladu s článkem 55 nařízení
 (ES) č. 1987/2006 a článkem 71 rozhodnutí 2007/533/SVV má
 Rada stanovit data použitelnosti těchto právních aktů i
 přechodu. Jelikož po přechodu předpokládá technická dokumentace
 jednoměsíční období, ve kterém bude možné přepojení
 přerušit a přechodně používat systém SIS I, mělo by datum
 použitelnosti nařízení (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV
 předcházet datu ukončení platnosti nástrojů týkajících se
 přechodu alespoň o jeden měsíc.
 • Časový plán
 Pro zajištění kontinuity příprav a
 včasné uskutečnění přechodu by měl být tento návrh
 přijat nejpozději v druhém čtvrtletí roku 2012.
 2012/0033 (NLE)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ RADY
 o přechodu z
 Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský informační
 systém druhé generace (SIS II) (přepracované znění)
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 ê 1104/2008
 ð nový
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unieo založení Evropského společenství a zejména na článek 7466 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[22],
 ðpo konzultaci s evropským inspektorem ochrany
 údajů, ï
 vzhledem k těmto důvodům:
 ò nový
 (1) Nařízení
 Rady (ES) č. 1104/2008 ze dne 24. října 2008 o přechodu
 z Schengenského informačního systému (SIS 1+) na Schengenský
 informační systém druhé generace (SIS II)[23]
 a


text:
rozhodnutí Rady 2008/839/SVV ze dne 24. října 2008
 o přechodu z Schengenského informačního systému (SIS 1+) na
 Schengenský informační systém druhé generace (SIS II)[24] byly podstatně
 změněny. Vzhledem k potřebě provést další změny by
 měly být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti tyto akty
 přepracovány.
 ê 1104/2008 (přizpůsobený)
 ð nový
 (2) Schengenský informační
 systém (SIS) zřízený v souladu s ustanoveními hlavy IV Úmluvy ze dne 19.
 června 1990 k provedení Schengenské dohody uzavřené dne
 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie
 Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném
 odstraňování kontrol na společných hranicích[25] (dále jen „Schengenská
 úmluva“) a jeho rozšířená verze SIS1+ představují nezbytný nástroj
 pro uplatňování ustanovení schengenského acquis
 začleněného do rámce Evropské unie.
 (3) Vývoj SIS druhé generace (dále
 jen „SIS II“) byl svěřen Komisi na základě nařízení
 Rady (ES) č. 2424/2001[26]
 a rozhodnutí Rady 2001/886/SVV[27]
 ze dne 6. prosince 2001
 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II). ð Platnost těchto nástrojů
 skončila dnem 31. prosince 2008 před ukončením vývoje
 souvisejícího se SIS II. Tyto nástroje proto musí být doplněny
 nejdříve o nařízení (ES) č. 1104/2008 a rozhodnutí
 2008/839/SVV a následně o toto nařízení až do dne, který stanoví Rada
 jednající v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
 1987/2006 ze dne 20. prosince 2006 o zřízení, provozování a
 využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II))[28] ï a rozhodnutím
 Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení,
 provozování a využívání Schengenského informačního systému druhé generace
 (SIS II)[29].
 (4) SIS II byl zřízen
 nařízením (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutím Rady 2007/533/SVV ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozování a
 využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II)[30]. Tímto nařízením by neměla být dotčena ustanovení
 uvedených aktů.
 (5) Některé testy SIS II jsou
 stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 189/2008[31] a v rozhodnutí Rady
 2008/173/SVVES[32] o testování Schengenského
 informačního systému druhé generace (SIS II).
 (6) Je třeba, aby vývoj SIS
 II pokračoval a byl dokončen v rámci celkového harmonogramu SIS II schváleného
 Radou dne 6. června 2008 ð , který Komise předložila v
 říjnu 2010 ï .
 (7) Souhrnný test SIS II by
 měl být proveden za plné spolupráce členských států s Komisí v
 souladu s ustanoveními tohoto nařízení. Co nejdříve po dokončení
 souhrnného testu SIS II by mělo proběhnout ověření
 výsledků tohoto testu nařízení (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí
 2007/533/JVV.ð Pro účely souhrnného testu by měly
 být používány pouze testovací údaje.ï
 (8) Členské státy by
 měly provést test výměny doplňujících informací.
 (9) Pokud jde o SIS 1+, stanoví
 Schengenská úmluva technickou podpůrnou funkci (C.SIS). Pokud jde o SIS
 II, stanoví nařízení (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV, že
 centrální SIS II sestává z technické podpůrné funkce a jednotného
 vnitrostátního rozhraní (NI-SIS). Technická podpůrná funkce centrálního
 SIS II se nachází ve Štrasburku (Francie) a záložní středisko ve
 městě St. Johann im Pongau (Rakousko).
 (10) Pro lepší zvládání
 případných obtíží spojených s přechodem ze SIS 1+ na SIS II by
 měla být pro SISSchengenský informační systém vytvořena a otestována provizorní architektura přechodu.


text:
Provizorní architektura přechodu by neměla mít žádný vliv na provozní
 dostupnost SIS 1+. Komise by měla poskytnout převodník.
 (11) Členský stát
 pořizující záznam je povinen zajistit, aby údaje zadané do SISSchengenského informačního systému byly přesné, aktuální a zákonné.
 (12) Komise je a měla by být i
 nadále odpovědná za centrální SIS II a jeho komunikační
 infrastrukturu. Tato odpovědnost zahrnuje údržbu a pokračování vývoje
 SIS II a jeho komunikační infrastruktury, včetně průběžných
 oprav chyb. Komise by měla koordinovat a podporovat společné
 činnosti. Komise by měla zejména poskytovat potřebnou technickou
 a operativní pomoc členským státům na úrovni centrálního SIS II,
 včetně poskytnutí asistenční služby.
 (13) Členské státy jsou a
 měly by i nadále zůstat odpovědné za vývoj a údržbu svých
 vnitrostátních systémů (N.SIS II).
 (14) Francie je a měla by i
 nadále zůstat odpovědná za technickou podpůrnou funkci SIS 1+,
 jak je výslovně stanoveno v Schengenské úmluvě.
 (15) Zástupci členských států,
 které se účastní SIS 1+, by měli koordinovat svou činnost v
 rámci Rady. Je třeba stanovit rámec této organizační činnosti.
 ò nový
 (16) Komise
 by měla na podporu členských států při výběru
 nejvýhodnějšího technického a finančního řešení zahájit bez
 prodlení proces přijímání tohoto nařízení tím, že navrhne takový
 právní režim pro přechod, ve kterém se bude lépe odrážet přístup k
 technickému přechodu, jak jej nastiňuje Plán přechodu pro
 projekt SIS (dále jen „plán přechodu“) schválený členskými státy dne
 23. února 2011.
 (17) Plán
 přechodu popisuje, že v průběhu období přepojování provedou
 všechny členské státy postupně přepojení svých vnitrostátních
 aplikací ze systému SIS I na systém SIS II. Z technického hlediska je žádoucí,
 aby členské státy, které přepojení provádějí, mohly používat SIS
 II v plném rozsahu již od přepojení a nemusely čekat až
 přepojení provedou i ostatní členské státy. Proto je nutné
 uplatňovat nařízení (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV
 již od zahájení přepojení prvního státu. Období přechodu by mělo
 být co možná nejkratší. Uplatňování nařízení (ES) č. 1987/2006 a
 rozhodnutí 2007/533/SVV nebrání členským států, které přepojení
 ještě neprovedly nebo které přepojení přerušily, používat v
 průběhu intenzivního monitorování funkce SIS II, které jsou omezeny
 na SIS 1+.
 (18) Je
 nezbytné, aby uplatňování některých ustanovení hlavy IV Schengenské
 úmluvy bylo dočasné, a to začleněním takových ustanovení do
 tohoto nařízení, aby vznikl právní rámec pro převodník a provizorní
 architekturu přechodu v průběhu přechodu. Provizorní
 architektura přechodu pro fungování systému SIS 1+ umožňuje, aby SIS
 1+ a určité technické součásti architektury systému SIS II fungovaly
 po omezené přechodné období souběžně, což je nutné k
 umožnění postupného přechodu.
 ê 541/2010
 (19) Nařízení (ES) č.
 1987/2006 a rozhodnutí 2007/533/SVV stanoví, že pro centrální SIS II by se na
 základě analýzy nákladů a přínosů měla použít nejlepší
 dostupná technologie. Příloha závěrů Rady o dalším směřování
 SIS II ze dne 4. a 5. června 2009 uvádí mezníky, které by měly být
 splněny v zájmu pokračování ve stávajícím projektu SIS II.
 Současně byla provedena studie týkající se vypracování alternativního
 technického scénáře pro vývoj SIS II na základě rozvoje SIS 1+ (SIS
 1+ RE) jako pohotovostního plánu pro případ, že testy


text:
prokáží
 neplnění požadavků týkajících se mezníků. Na základě
 těchto parametrů může Rada rozhodnout, že vyzve Komisi, aby
 přešla na alternativní technický scénář.
 (20) Popis technických složek architektury
 přechodu by měl být proto uzpůsoben tak, aby
 umožňoval i jiné technické řešení, a to zejména SIS 1+ RE, pokud jde
 o vývoj centrálního SIS II. Možným technickým řešením pro rozvoj
 centrálního SIS II a pro dosažení cílů SIS II stanovených v nařízení
 (ES) č. 1987/2006 a v rozhodnutí 2007/533/SVV je SIS 1+ RE.
 (21) SIS 1+ RE se vyznačuje
 jedinečností prostředků mezi rozvojem SIS II a systémem SIS 1+.
 Odkazy na technickou architekturu SIS II a na proces přechodu, které jsou
 uvedeny v tomto nařízení, by se proto v případě provádění
 alternativního scénáře měly chápat jako odkazy na SIS II na
 základě jiného technického řešení, použité obdobně na technické
 zvláštnosti tohoto řešení v souladu s cílem rozvíjet centrální SIS II.
 ê 541/2010
 ð nový
 (22) Při jakémkoliv technickém
 scénáři by výsledkem přechodu na centrální úrovni měla být
 dostupnost databáze SIS 1+ a nových funkcí systému SIS II na centrální úrovni
 systému SIS II, a to včetně dodatečných kategorií údajů ð . Pro usnadnění načtení
 údajů by se mělo specifikovat, že vymazané údaje, jak stanoví
 čl. 113 odst. 2 Schengenské úmluvy, nebudou součástí přechodu ze
 systému SIS 1+ na SIS II. ï
 ê 1104/2008
 (23) Komise by měla být
 oprávněna zadat plnění úkolů svěřených jí tímto
 nařízením a úkolů souvisejících s plněním rozpočtu
 třetím stranám, včetně vnitrostátních veřejných
 subjektů, v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002
 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o
 souhrnném rozpočtu Evropských společenství[33] (dále jen „finanční
 nařízení“).
 Každé takové zadání by mělo
 dodržovat pravidla ochrany údajů a zabezpečení údajů a zohlednit
 roli příslušných orgánů ochrany údajů v oblasti SIS, a zejména
 ustanovení Schengenské úmluvy a tohoto nařízení.
 ê 541/2010
 (24) Pokud jde o financování rozvoje
 centrálního SIS II na základě alternativního technického řešení,
 mělo by být prováděno ze souhrnného rozpočtu Unie při
 respektování zásady řádného finančního řízení. V souladu s finančním nařízením může Komise svěřit úkoly související s plněním
 rozpočtu vnitrostátním veřejným subjektům. Na základě
 politické orientace a s výhradou podmínek stanovených ve finančním nařízení by Komise v případě přechodu na alternativní
 řešení byla vyzvána, aby svěřila Francii úkoly plnění
 rozpočtu, pokud jde o rozvoj SIS II na základě SIS 1+ RE.
 ò nový
 (25) Nařízením
 (ES) č. 1987/2006 a rozhodnutím 2007/533/SVV, jakož i rozhodnutím
 Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES ze dne
 23. května 2007 o zřízení Fondu pro vnější hranice na
 období 2007 až 2013 jako součásti obecného programu „Solidarita a
 řízení migračních toků“[34],
 byl mezi způsobilá opatření, která mohou být spolufinancována z Fondu
 pro vnější hranice, zařazen rozvoj SIS II na vnitrostátní úrovni. V
 rozhodnutí Komise 2007/599/ES ze dne 27. srpna 2007, kterým se provádí
 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES, pokud jde o
 přijetí strategických zásad na období let 2007–2013[35], byl systém SIS II dále
 označen za jednu z pěti strategických priorit v rámci Fondu pro
 vnější hranice,


text:
čímž bylo uznáno, že je důležité podporovat
 jednotný a včasný rozvoj vnitrostátních projektů paralelně s
 centrálním SIS II.
 Od
 přijetí všech těchto právních aktů se v průběhu roku
 2010 po dokončení důležitého testování (tzv. mezník 1)
 značně změnila orientace projektu SIS II. Navíc vývoj ve využití
 systému SIS členskými státy přinesl nutnost aktualizovat technické
 požadavky na SIS II, pokud jde o výkon a kapacitu paměti, což ovlivnilo
 náklady na projekt jak na centrální, tak vnitrostátní úrovni.
 (26) Pokud
 jde o proces přechodu, vývoj v požadavcích a pokroky při
 dokončování projektu vedly ke změně vymezení architektury
 přechodu, harmonogramu přechodu a testovacích požadavků. S mnoha
 opatřeními, která by nyní byla nutná provést na úrovni jednotlivých
 členských pro přechod na SIS II, nebylo v době přijímání
 nařízení (ES) č. 1104/2008 a rozhodnutí Rady 2008/839/SVV ani v
 době vypracovávání finančního balíčku a víceletých programů
 v rámci Fondu pro vnější hranice počítáno.
 Proto je
 nutné částečně opětovně sladit zásady rozdělení
 nákladů na přechod ze systému SIS 1+ na SIS II. Některé
 činnosti na vnitrostátní úrovni související s přechodem, zejména s
 účastí členských států na testování spojené s přechodem, by
 mohly být spolufinancovány z rozpočtové linie souhrnného rozpočtu
 Unie určené na SIS II. Tato možnost by měla pokrývat konkrétní a
 přesně vymezené činnosti, které přesahují rozsah jiných s
 nimi se nekryjících opatření souvisejících se systémem SIS II, jež budou i
 nadále podporována v rámci Fondu pro vnější hranice. Finanční pomoc
 poskytovaná v rámci tohoto návrhu by tedy měla doplňovat pomoc z
 Fondu pro vnější hranice.
 (27) V
 souvislosti se spolufinancováním poskytnutým podle tohoto nařízení by
 měla být učiněna příslušná opatření, která mají
 předejít nesrovnalostem a podvodům, a měly by být
 učiněny nezbytné kroky pro zpětné získání ztracených,
 neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých
 prostředků v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č.
 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních
 zájmů Evropských společenství[36],
 nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne
 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě
 prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů
 Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem[37] a nařízením Evropského
 parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne
 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským
 úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)[38].
 (28) V
 zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto
 nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí
 pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s
 nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16.
 února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady týkající se
 mechanismů, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu
 prováděcích pravomocí[39].
 ê 541/2010 (přizpůsobený)
 (29) Komise a členské státy by
 měly ve všech fázích rozvoje a přechodu nadále úzce spolupracovat,
 aby se uvedený proces dokončil. V závěrech Rady o SIS II ze dne 26. a
 27. února 2009 a 4. a 5. června 2009 byl ustaven neformální orgán
 sestávající z odborníků z členských států a označený jako
 Rada pro řízení globálního programu s cílem posílit spolupráci a zajistit
 pro centrální projekt SIS II přímou podporu ze strany členských
 států. Pozitivní výsledek