text:
se zavádí posílená spolupráce v oblasti
 vytvoření jednotné patentové ochrany povolená rozhodnutím Rady 2011/167/EU.
 Jednoznačně se stanoví, že toto nařízení tvoří zvláštní
 dohodu ve smyslu článku 142 EPC.
 Článek 2 – Definice
 Tento článek stanoví definice hlavních
 výrazů používaných v tomto nařízení.
 Článek 3 – Evropský patent
 s jednotným účinkem
 Tento článek stanoví, že evropské patenty
 mohou mít jednotný účinek v zúčastněných členských
 státech, pokud je jejich jednotný účinek zapsán v rejstříku pro
 jednotnou patentovou ochranu. Kromě toho jsou stanoveny hlavní rysy
 evropského patentu s jednotným účinkem: jednotná povaha, poskytování
 jednotné ochrany a stejný účinek ve všech zúčastněných
 členských státech. Z toho vyplývá obecné pravidlo, že evropský patent
 s jednotným účinkem může být omezen, poskytnut na základě
 licence, převeden, zrušen nebo může zaniknout pouze ve vztahu ke všem
 zúčastněným členským státům. A konečně,
 pokud je evropský patent zrušen nebo omezen, má se za to, že jednotný
 účinek evropského patentu vůbec nevznikl.
 Článek 4 – Datum účinnosti
 Evropský patent s jednotným účinkem
 nabývá účinnosti v zúčastněných členských státech ke
 dni, kdy Evropský patentový úřad zveřejní oznámení
 o udělení evropského patentu. Stanoví se, že v případě
 zápisu jednotného účinku přijmou zúčastněné členské
 státy nezbytná opatření, aby zajistily, že se na evropský patent bude
 pohlížet tak, že k datu zveřejnění oznámení o udělení
 patentu v Evropském patentovém věstníku nenabyl účinnosti na
 jejich území jako vnitrostátní patent.
 Článek 5 – Starší práva
 V případě omezení nebo zrušení
 z důvodu nedostatku novosti podle čl. 54 odst. 3 EPC
 se omezení nebo zrušení evropského patentu s jednotným účinkem týká
 pouze zúčastněných členských států určených
 v dřívější evropské patentové přihlášce v tom
 znění, v jakém byla zveřejněna.
 Článek 6 – Právo zabránit
 přímému využívání vynálezu
 Tento článek stanoví právo držitele
 evropského patentu s jednotným účinkem zabránit třetím osobám,
 které nemají jeho souhlas, vyrábět, nabízet, uvádět na trh nebo
 používat výrobek, který je předmětem patentu, nebo dotyčný
 výrobek pro tyto účely dovážet nebo skladovat. Kromě toho může
 držitel patentu zabránit třetím osobám používat postup, který je
 předmětem patentu, nebo – pokud třetí osoba ví nebo měla
 vědět, že použití tohoto postupu je bez souhlasu držitele patentu
 zakázáno – dotyčný postup nabízet k použití v rámci
 zúčastněných členských států. A konečně,
 držitel patentu může zabránit třetím osobám nabízet, uvádět na
 trh, používat, dovážet nebo za těmito účely skladovat výrobek získaný
 přímo postupem, který je předmětem patentu.
 Článek 7 – Právo zabránit
 nepřímému využívání vynálezu
 Tento článek stanoví právo držitele
 evropského patentu s jednotným účinkem zabránit třetím osobám,
 které nemají jeho souhlas, aby jakékoli jiné osobě než osobě
 oprávněné využívat patentovaný vynález dodávaly nebo nabízely k dodávce
 v rámci zúčastněných členských států prostředky,
 které se týkají podstatného prvku dotyčného vynálezu a které
 umožňují jeho uplatnění v praxi, jestliže dotyčná
 třetí osoba ví nebo měla vědět, že tyto prostředky
 jsou vhodné a určené k uplatnění tohoto vynálezu
 v praxi. To však neplatí, pokud jsou tyto prostředky běžnými
 obchodními výrobky, kromě případů, kdy třetí osoba
 přiměje osobu, jíž byly tyto prostředky dodány, aby
 prováděla úkony zakázané podle článku 6.
 Článek 8 –


text:
Omezení
 účinků evropského patentu s jednotným účinkem
 Tento článek stanoví řadu omezení
 účinků vyplývajících z evropského patentu s jednotným
 účinkem. Zejména se účinky patentu nevztahují na úkony prováděné
 soukromě a k neobchodním účelům, na úkony prováděné
 k pokusným účelům souvisejícím s předmětem
 patentovaného vynálezu ani na přípravu léčiva v čase
 potřeby pro jednotlivé případy v lékárně podle
 lékařského předpisu. Další úkony povolené podle práva Unie, zejména v souvislosti
 s veterinárními léčivými přípravky, humánními léčivými
 přípravky, odrůdovými právy a právní ochranou
 počítačových programů autorským právem a právní ochranou
 biotechnologických vynálezů, rovněž nejsou zakázány.
 A konečně, účinky vyplývající z evropského patentu
 s jednotným účinkem se nevztahují na používání patentovaného vynálezu
 na palubě plavidel a letadel nebo v pozemních vozidlech
 z jiných zemí než zúčastněných členských států, pokud
 tato plavidla, letadla nebo vozidla přechodně nebo náhodně
 vstoupí do vod nebo na území zúčastněných členských států,
 a na případy, kdy zemědělec používá chráněná
 zvířata k hospodářským účelům, a to pod
 podmínkou, že chovná zvířata nebo jiný zvířecí reprodukční
 materiál byl prodán nebo jinak obchodně zprostředkován dotyčnému
 zemědělci držitelem patentu nebo s jeho souhlasem.
 Článek 9 – Vyčerpání práv
 vyplývajících z evropského patentu s jednotným účinkem
 Práva vyplývající z evropského patentu
 s jednotným účinkem se nevztahují na úkony týkající se výrobku, na
 nějž se vztahuje dotyčný patent, které jsou prováděny na území
 zúčastněných členských států poté, co byl dotyčný
 výrobek uveden na trh v Unii držitelem patentu nebo s jeho souhlasem,
 pokud ovšem neexistují právoplatné důvody k tomu, aby držitel patentu
 bránil dalšímu obchodnímu využívání dotyčného výrobku.
 Článek 10 – Zacházení
 s evropským patentem s jednotným účinkem jako
 s vnitrostátním patentem
 S evropským patentem s jednotným
 účinkem jakožto předmětem vlastnictví se zachází v jeho
 celistvosti a ve všech zúčastněných členských státech jako
 s vnitrostátním patentem zúčastněného členského státu, kde
 měl podle Evropského patentového rejstříku držitel patentu své
 bydliště nebo hlavní místo podnikání v den podání patentové
 přihlášky. V případech, na něž se toto nevztahuje, se s evropským
 patentem s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví
 zachází jako s vnitrostátním patentem zúčastněného
 členského státu, kde měl držitel patentu k danému dni své místo
 podnikání. Rovněž se stanoví zvláštní pravidla pro případ
 společných držitelů. Pokud žádný držitel patentu nemá bydliště ani
 místo podnikání v zúčastněném členském státu, zachází se
 s evropským patentem s jednotným účinkem jakožto
 předmětem vlastnictví jako s vnitrostátním patentem státu, kde
 má své sídlo Evropská patentová organizace.
 Vytvoření jednotné patentové ochrany musí
 být doprovázeno vhodnými opatřeními v oblasti soudní pravomoci, která
 reagují na potřeby uživatelů patentového systému. Aby jednotná
 patentová ochrana v praxi správně fungovala, měla by
 příslušná úprava soudní pravomoci umožňovat vymáhání nebo zrušení patentu
 na celém území zúčastněných členských států
 a současně by měla zajistit kvalitní soudní rozhodnutí
 a právní jistotu pro společnosti. Co nejdříve bude navržena
 zvláštní úprava soudní pravomoci, a to rovněž
 s přihlédnutím k nedávnému stanovisku Soudního dvora Evropské
 unie (A-1/09) o slučitelnosti návrhu dohody o evropském
 patentovém soudu a patentovém soudu EU se Smlouvami.
 Článek 11 – Poskytnutí práva na
 základě licence
 Tento článek umožňuje držiteli
 evropského patentu s

type: legislation

jurisdiction: EU


text:
jednotným účinkem předat Evropskému
 patentovému úřadu prohlášení, že je připraven povolit libovolné
 osobě, aby využívala dotyčný vynález jakožto držitel licence
 výměnou za odpovídající náhradu (smluvní licence).
 Článek 12 – Provádění
 zúčastněnými členskými státy
 Tento článek stanoví úkoly ve smyslu
 ustanovení článku 143 EPC, jimiž zúčastněné členské
 státy pověří Evropský patentový úřad. Evropský patentový
 úřad tyto úkoly provádí v souladu se svými vnitřními
 předpisy. Evropský patentový úřad spravuje žádosti o jednotný
 účinek, zaznamenává do Evropského patentového rejstříku údaje
 týkající se evropských patentů s jednotným účinkem a tyto
 záznamy spravuje, přijímá a zaznamenává prohlášení o poskytování
 licencí, zajišťuje zveřejnění překladů požadované
 během přechodného období, vybírá a spravuje poplatky za obnovení
 patentu (včetně příplatků), zajišťuje rozdělování
 části vybraných poplatků za obnovení mezi zúčastněné
 členské státy a spravuje systém náhrad výdajů za překlady
 pro žadatele podávající evropské patentové přihlášky v některém
 z úředních jazyků Unie, který není úředním jazykem
 Evropského patentového úřadu.
 Zúčastněné členské státy
 zajistí, aby žádosti držitele patentu o jednotný účinek byly
 předloženy v jazyce řízení podle čl. 14 odst. 3
 EPC nejpozději do jednoho měsíce po zveřejnění oznámení
 o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku. Zúčastněné členské státy rovněž
 zajistí, aby byl jednotný účinek uveden v rejstříku pro
 jednotnou patentovou ochranu, pokud jsou splněny příslušné podmínky.
 Evropský patentový úřad musí být informován o omezeních
 a zrušeních evropských patentů s jednotným účinkem.
 Tento článek rovněž stanoví, že
 zúčastněné členské státy zřídí v rámci správní rady
 Evropské patentové organizace výběrový výbor za účelem zajištění
 správy a dohledu nad úkoly svěřenými Evropskému patentovému
 úřadu. A konečně, zúčastněné členské státy
 zajistí účinnou právní ochranu u vnitrostátního soudu proti správním
 rozhodnutím přijatým Evropským patentovým úřadem při provádění
 úkolů, jimiž je pověřen.
 Článek 13
 – Zásada
 Tento článek
 stanoví zásadu, že výdaje vynakládané Evropským patentovým úřadem při
 provádění dodatečných úkolů se hradí z poplatků za
 evropské patenty s jednotným účinkem.
 Článek 14
 – Poplatky za obnovení patentu
 Poplatky za
 obnovení evropských patentů s jednotným účinkem se platí
 Evropské patentové organizaci. Není-li poplatek za obnovení zaplacen včas,
 evropský patent s jednotným účinkem zaniká.
 Článek 15
 – Výše poplatků za obnovení patentu
 Tento článek
 stanoví řadu pravidel a podmínek, které je nutno brát v úvahu při
 stanovení výše poplatků za obnovení patentu. Zejména stanoví, že poplatky
 za obnovení evropských patentů s jednotným účinkem se po celou
 dobu platnosti patentu postupně zvyšují a musí být dostatečné
 nejen k pokrytí všech nákladů spojených s poskytováním
 a správou jednotné patentové ochrany, ale také – spolu s poplatky,
 které se mají platit Evropské patentové organizaci ve fázi před
 udělením patentu – k zajištění vyrovnaného rozpočtu
 Evropské patentové organizace.
 A konečně, tento článek
 stanoví, že Komise je oprávněna přijímat akty v přenesené
 pravomoci týkající se stanovení výše poplatků za obnovení evropských
 patentů s jednotným účinkem.
 Článek 16 – Rozdělování
 příjmů z poplatků
 Podíly, podle kterých se mezi
 zúčastněné členské státy rozděluje částka ve výši
 50 procent poplatků za obnovení evropských patentů
 s jednotným účinkem, od které se odečtou náklady spojené se
 správou jednotné patentové ochrany, stanoví Komise na základě
 spravedlivých, nestranných a náležitých kritérií


text:
uvedených v tomto
 článku. Částku, která jim bude přidělena
 z poplatků za obnovení, zúčastněné členské státy
 použijí pro účely související s patenty.
 Komise je oprávněna přijímat akty
 v přenesené pravomoci ohledně rozdělování poplatků za
 obnovení patentů mezi zúčastněné členské státy.
 Článek 17
 – Výkon přenesené pravomoci
 Tento článek stanoví podrobnosti týkající
 se oprávnění Komise přijímat akty v přenesené pravomoci.
 Přenesení pravomoci platí na dobu neurčitou a Evropský parlament
 nebo Rada je mohou kdykoli zrušit. Jakýkoli akt v přenesené pravomoci
 musí být oznámen Evropskému parlamentu a Radě, jež mohou
 vyjádřit své námitky ve lhůtě 2 měsíců.
 Článek 18 – Spolupráce mezi
 Komisí a Evropským patentovým úřadem
 Tento článek stanoví, že Komise naváže
 úzkou spolupráci s Evropským patentovým úřadem v oblastech
 působnosti tohoto nařízení.
 Článek 19 – Uplatňování
 práva hospodářské soutěže a práva, které se týká nekalé
 soutěže
 Tento článek stanoví, že nařízením
 není dotčeno uplatňování práva hospodářské soutěže
 a práva, které se týká nekalé soutěže.
 Článek 20 – Zpráva
 o působení tohoto nařízení
 Každých šest let předloží Komise
 Radě zprávu o působení tohoto nařízení a
 v případě potřeby předloží příslušné návrhy na
 jeho změnu.
 Článek 21 – Oznámení od
 zúčastněných členských států
 Tento článek požaduje, aby
 zúčastněné členské státy informovaly Komisi
 o opatřeních, která přijímají podle čl. 4 odst. 2
 a článku 12.
 Článek 22 – Vstup v platnost
 a použitelnost
 Tento článek stanoví, že toto
 nařízení vstoupí v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním
 věstníku Evropské unie. Jelikož se však pravidla pro používání
 jazyků ve vztahu k evropským patentům s jednotným
 účinkem řídí nařízením Rady .../..., zatímco hmotněprávní
 ustanovení vztahující se na tyto patenty se řídí tímto nařízením,
 měla by být tato dvě nařízení použita společně
 k jednomu konkrétnímu datu. Zúčastněné členské státy
 zajistí, aby pravidla uvedená v čl. 4 odst. 2
 a článku 12 byla uvedena do praxe nejpozději ke dni
 použitelnosti. A konečně, stanoví se, že jednotnou patentovou
 ochranu lze požadovat pro všechny evropské patenty udělené v den, kdy
 se toto nařízení použije, nebo později.
 2011/0093 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY
 kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti
 vytvoření jednotné patentové ochrany
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o Evropské unii
 a Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na
 čl. 118 odst. 1 této smlouvy,
 s ohledem na rozhodnutí Rady
 2011/167/EU ze dne 10. března 2011, kterým se povoluje posílená
 spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany[25],
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 poté, co postoupily návrh legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Podle čl. 3
 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii vytváří Unie vnitřní trh,
 usiluje o udržitelný rozvoj Evropy, založený na vyváženém
 hospodářském růstu, a podporuje vědecký a technický
 pokrok. K dosažení těchto cílů přispívá vytvoření
 právních podmínek, které podnikům umožňují, aby přizpůsobily
 svou činnost při výrobě a distribuci výrobků přes
 vnitrostátní hranice, a poskytují jim větší volbu a více
 příležitostí. Mezi právní nástroje, které mají podniky k dispozici,
 by měla patřit jednotná patentová ochrana v rámci vnitřního
 trhu


text:
nebo alespoň v rámci jeho podstatné části.
 (2) Jednotná patentová ochrana by
 měla podpořit vědeckotechnický pokrok a fungování
 vnitřního trhu tím, že zajistí, aby byl přístup k patentovému
 systému snazší, méně nákladný a právně bezpečný. Úroveň
 patentové ochrany by se měla zvýšit v důsledku poskytnutí
 možnosti získat jednotnou patentovou ochranu na území zúčastněných
 členských států a odstranit náklady a složitost pro podniky
 v celé Unii. Jednotná patentová ochrana by měla být k dispozici
 žadatelům o patent ze zúčastněných členských
 států i z jiných států bez ohledu na státní příslušnost,
 bydliště nebo sídlo.
 (3) Podle čl. 118
 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie opatření
 předpokládaná v rámci vytvoření nebo fungování vnitřního
 trhu zahrnují vytvoření jednotné patentové ochrany v Unii
 a zavedení centralizovaného režimu pro vydávání povolení, koordinaci
 a kontrolu na úrovni Unie.
 (4) Dne 10. března 2011
 Rada přijala rozhodnutí 2011/167/EU, kterým se povoluje posílená
 spolupráce mezi Belgií, Bulharskem, Českou republikou, Dánskem,
 Německem, Estonskem, Irskem, Řeckem, Francií, Kyprem, Lotyšskem,
 Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem,
 Portugalskem, Rumunskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem
 a Spojeným královstvím (dále jen „zúčastněné členské
 státy“) v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany.
 (5) Na základě Úmluvy
 o udělování evropských patentů (Evropské patentové úmluvy) ve
 znění pozdějších předpisů (dále jen „EPC“) byla
 zřízena Evropská patentová organizace, která byla pověřena
 úkolem udělovat evropské patenty. Tento úkol plní Evropský patentový
 úřad. Evropské patenty udělené Evropským patentovým úřadem
 v souladu s pravidly a postupy stanovenými v EPC by
 měly mít na žádost držitele patentu na základě tohoto nařízení
 jednotný účinek na území zúčastněných členských států
 (dále jen „evropské patenty s jednotným účinkem“).
 (6) Část IX EPC stanoví, že
 určitá skupina členských států Evropské patentové organizace
 může stanovit, že evropské patenty udělené pro tyto státy mají jednotnou
 povahu. Toto nařízení představuje zvláštní dohodu ve smyslu
 článku 142 EPC, regionální patentovou dohodu ve smyslu
 čl. 45 odst. 1 Smlouvy o patentové spolupráci ze dne
 19. června 1970 a zvláštní dohodu ve smyslu článku 19
 Úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví podepsané v Paříži
 dne 20. března 1883 a naposledy revidované dne
 14. července 1967.
 (7) Vytvoření jednotné
 patentové ochrany by mělo být dosaženo poskytnutím jednotného účinku
 evropským patentům ve fázi po udělení patentu, a to na
 základě tohoto nařízení a ve vztahu k zúčastněným
 členským státům. Hlavním rysem evropských patentů
 s jednotným účinkem by měla být jejich jednotná povaha, tzn. že
 poskytují jednotnou ochranu a mají stejný účinek ve všech
 zúčastněných členských státech. Evropský patent s jednotným
 účinkem by tudíž měl být omezen, poskytnut na základě licence,
 převeden, zrušen nebo by měl zaniknout pouze ve vztahu ke všem
 zúčastněným členským státům. Aby byla zajištěna jednotná
 věcná působnost ochrany vyplývající z jednotné patentové
 ochrany, měly by mít jednotný účinek pouze evropské patenty, které
 byly uděleny pro všechny zúčastněné členské státy se
 stejným souborem nároků. Aby však byla zajištěna právní jistota
 v případě omezení nebo zrušení z důvodu nedostatku
 novosti podle čl. 54 odst. 3 EPC, mělo by se omezení nebo
 zrušení evropského patentu s jednotným účinkem týkat pouze
 zúčastněných členských států určených
 v dřívější


text:
evropské patentové přihlášce v tom znění,
 v jakém byla zveřejněna. A konečně, jednotný
 účinek přiznaný evropskému patentu by měl mít pouze
 doplňkovou povahu a pokud je základní evropský patent zrušen nebo
 omezen, měl by zaniknout nebo být omezen.
 (8) V souladu
 s obecnými zásadami patentového práva a čl. 64 odst. 1
 EPC by měla mít jednotná patentová ochrana zpětnou účinnost na
 území zúčastněných členských států ode dne
 zveřejnění oznámení o udělení evropského patentu
 v Evropském patentovém věstníku. Pokud je přiznán jednotný
 účinek, měly by zúčastněné členské státy zajistit, aby
 se na evropský patent pohlíželo tak, že k datu zveřejnění
 oznámení o udělení patentu nenabyl účinnosti na jejich území
 jako vnitrostátní patent, aby se zabránilo jakékoli duplicitě patentové
 ochrany na jejich území vyplývající z téhož evropského patentu
 uděleného Evropským patentovým úřadem.
 (9) Ve věcech, na něž
 se nevztahuje toto nařízení a nařízení Rady .../... [ujednání
 o překladu], platí ustanovení EPC a vnitrostátní právo
 včetně pravidel mezinárodního práva soukromého.
 (10) Práva vyplývající
 z evropského patentu s jednotným účinkem by měla držiteli
 patentu umožnit, aby jakékoli třetí osobě, která nemá jeho souhlas,
 zabránil přímo či nepřímo využívat dotyčný vynález na území
 zúčastněných členských států. Avšak řada omezení práv
 držitele patentu by měla umožnit třetím osobám využívat vynález
 například k soukromým a neobchodním účelů, k pokusným
 účelům, k úkonům konkrétně povoleným podle práva Unie
 (v oblasti veterinárních léčivých přípravků, humánních
 léčivých přípravků, odrůdových práv, právní ochrany
 počítačových programů autorským právem a právní ochrany
 biotechnologických vynálezů), podle mezinárodního práva a rovněž
 by měla umožnit, aby zemědělec mohl používat chráněná
 zvířata k hospodářským účelům.
 (11) V souladu
 s judikaturou Soudního dvora Evropské unie by se zásada vyčerpání
 práv měla vztahovat i na evropské patenty s jednotným
 účinkem. Práva vyplývající z evropského patentu s jednotným
 účinkem by se proto rovněž neměla vztahovat na úkony týkající se
 výrobku, na nějž se vztahuje dotyčný patent, které jsou
 prováděny na území zúčastněných členských států poté,
 co držitel patentu uvedl dotyčný výrobek na trh v Unii.
 (12) S evropským patentem
 s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví by se
 mělo zacházet v jeho celistvosti a ve všech zúčastněných
 členských státech jako s vnitrostátním patentem
 zúčastněného členského státu, kde měl podle Evropského
 patentového rejstříku držitel patentu své bydliště nebo hlavní místo
 podnikání v den podání patentové přihlášky. Pokud držitel patentu
 neměl bydliště ani místo podnikání v žádném ze
 zúčastněných členských států, mělo by se
 s evropským patentem s jednotným účinkem zacházet jako
 s vnitrostátním patentem členského státu, kde má své sídlo Evropská
 patentová organizace.
 (13) Aby se podpořilo
 a usnadnilo hospodářské využívání vynálezů chráněných
 evropskými patenty s jednotným účinkem, měl by mít držitel
 patentu možnost nabídnout poskytnutí svého patentu na základě licence
 komukoli, kdo splňuje podmínky stanovené držitelem patentu, výměnou
 za odpovídající náhradu. Za tímto účelem může držitel patentu
 předat Evropskému patentovému úřadu prohlášení, že je připraven
 poskytnout licenci výměnou za odpovídající náhradu. V takovém
 případě by měly být držiteli patentu po obdržení tohoto
 prohlášení sníženy poplatky za obnovení patentu.
 (14) Skupina členských
 států, která využije ustanovení části IX EPC, může
 pověřit Evropský


text:
patentový úřad určitými úkoly
 a zřídit v rámci správní rady Evropské patentové organizace
 výběrový výbor (dále jen „výběrový výbor“).
 (15) Zúčastněné
 členské státy by měly Evropský patentový úřad pověřit
 určitými správními úkoly, které se týkají evropských patentů
 s jednotným účinkem, zejména pokud jde o správu žádostí
 o jednotný účinek, zápis jednotného účinku
 a případných omezení, licencí, převodů, zrušení nebo zániku
 evropských patentů s jednotným účinkem, výběr
 a přerozdělování poplatků za obnovení patentů,
 zveřejňování překladů pro informační účely
 během přechodného období a správu systému náhrad výdajů za
 překlady pro žadatele podávající evropské patentové přihlášky
 v jiném jazyce než v některém z úředních jazyků
 Evropského patentového úřadu. Zúčastněné členské státy by
 měly zajistit, aby žádosti o jednotný účinek byly podávány
 u Evropského patentového úřadu ve lhůtě jednoho měsíce
 ode dne zveřejnění oznámení o udělení patentu
 v Evropském patentovém věstníku a aby byly předkládány
 v jazyce řízení u Evropského patentového úřadu spolu
 s překladem, který v přechodném období požaduje
 nařízení Rady.../... [ujednání o překladu].
 (16) Držitelé patentů by
 měli za obnovení evropských patentů s jednotným účinkem
 platit jeden společný roční poplatek. Poplatky za obnovení by se
 měly po celou dobu patentové ochrany postupně zvyšovat a spolu
 s poplatky, které se mají platit Evropské patentové organizaci ve fázi před
 udělením patentu, by měly pokrývat všechny náklady spojené
 s udělením evropského patentu a správou jednotné patentové
 ochrany. Výše poplatků za obnovení patentů by se měla stanovit
 tak, aby usnadňovala inovace a podporovala konkurenceschopnost
 evropských podniků. Měla by rovněž odrážet velikost trhu, na
 který se patent vztahuje, a měla by být podobná jako výše
 vnitrostátních poplatků za obnovení u průměrného evropského
 patentu s účinností v zúčastněných členských
 státech v době, kdy výši poplatků za obnovení poprvé stanoví
 Komise.
 (17) Aby byla určena
 přiměřená výše a rozdělování poplatků za obnovení
 patentů a aby bylo zajištěno, že všechny náklady na úkoly
 svěřené Evropskému patentovému úřadu v souvislosti
 s jednotnou patentovou ochranou budou plně hrazeny ze zdrojů
 vytvořených evropskými patenty s jednotným účinkem, výnosy
 z poplatků za obnovení spolu s poplatky, které se mají platit
 Evropské patentové organizaci ve fázi před udělením patentu, by
 měly zajistit vyrovnaný rozpočet Evropské patentové organizace.
 (18) Poplatky za obnovení by se
 měly platit Evropské patentové organizaci. Mezi zúčastněné
 členské státy se rozdělí částka ve výši 50 procent poplatků
 za obnovení evropských patentů s jednotným účinkem, od které se
 odečtou náklady vynaložené Evropským patentovým úřadem při
 plnění úkolů souvisejících s jednotnou patentovou ochranou,
 přičemž tato částka by se měla použít pro účely
 související s patenty. Podíly z této částky by se měly
 stanovit na základě spravedlivých, nestranných a náležitých kritérií,
 konkrétně podle úrovně patentové činnosti a velikosti trhu.
 Způsob rozdělení této částky by měl zajistit náhradu za to,
 že členské státy mají jiný úřední jazyk než některý
 z úředních jazyků Evropského patentového úřadu, mají
 nepřiměřeně nízkou úroveň patentové činnosti
 a získaly členství v Evropské patentové organizaci
 poměrně nedávno.
 (19) Aby byla zajištěna
 odpovídající výše a rozdělení poplatků za obnovení patentů
 v souladu se zásadami stanovenými v tomto nařízení, měla by
 být Komisi svěřena pravomoc


text:
přijímat akty v souladu
 s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde
 o výši poplatků za obnovení evropských patentů s jednotným
 účinkem a rozdělování těchto poplatků mezi Evropskou
 patentovou organizaci a zúčastněné členské státy. Je
 zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné
 činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné
 úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů
 v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit souběžné,
 včasné a náležité předávání příslušných dokumentů
 Evropskému parlamentu a Radě.
 (20) Posílené partnerství mezi
 Evropským patentovým úřadem a ústředními úřady pro
 průmyslové vlastnictví členských států by mělo Evropskému
 patentovému úřadu umožnit, aby tam, kde je to vhodné, pravidelně využíval
 výsledky případného vyhledávání prováděného ústředními
 úřady pro průmyslové vlastnictví ohledně vnitrostátní patentové
 přihlášky, jejíž upřednostnění je požadováno v následné
 evropské patentové přihlášce. Všechny ústřední úřady pro
 průmyslové vlastnictví včetně těch, které neprovádějí
 vyhledávání v průběhu vnitrostátního řízení
 o udělení patentu, mohou mít v rámci posíleného partnerství
 zásadní úlohu mimo jiné v tom, že poskytují poradenství a podporu
 potenciálním žadatelům o patent, a to zejména malým
 a středním podnikům, přijímají žádosti, předávají je
 Evropskému patentovému úřadu a šíří patentové informace.
 (21) Toto nařízení by
 mělo být doplněno nařízením Rady .../..., kterým se zavádí
 posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany
 s ohledem na příslušná ujednání o překladu, přijatým
 Radou v souladu s čl. 118 odst. 2 Smlouvy o fungování
 Evropské unie.
 (22) Tímto nařízením by
 nemělo být dotčeno právo členských států udělovat
 vnitrostátní patenty a rovněž by toto nařízení nemělo
 nahrazovat zákony členských států o patentech. Žadatelé
 o patent by měli mít i nadále možnost získat buď
 vnitrostátní patent, evropský patent s jednotným účinkem, evropský
 patent s účinkem v jednom nebo více smluvních státech EPC, nebo
 evropský patent s jednotným účinkem, který bude navíc validován
 v jednom nebo více dalších smluvních státech EPC, jež nepatří mezi
 zúčastněné členské státy.
 (23) Jelikož cíle tohoto
 nařízení, konkrétně vytvoření jednotné patentové ochrany, lze
 z důvodů rozsahu a účinků tohoto nařízení
 lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření
 v případě potřeby prostřednictvím posílené spolupráce
 v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5
 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle
 uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co
 je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 KAPITOLA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 Předmět
 Tímto nařízením se zavádí posílená
 spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany povolená
 rozhodnutím Rady 2011/167/EU.
 Toto nařízení představuje zvláštní
 dohodu ve smyslu článku 142 Úmluvy o udělování evropských
 patentů (Evropské patentové úmluvy) ve znění pozdějších
 předpisů (dále jen „EPC“).
 Článek 2
 Definice
 Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
 a) „zúčastněným členským
 státem“ členský stát, který se v době podání žádosti
 o jednotný účinek podle článku 12 účastní posílené
 spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany na
 základě rozhodnutí Rady 2011/167/EU nebo na základě rozhodnutí
 přijatého v souladu s čl. 331 odst. 1 druhým nebo
 třetím pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie;
 b) „evropským patentem“ patent udělený
 Evropským patentovým úřadem v souladu s pravidly a postupy
 stanovenými v EPC;


text:
c) „evropským patentem s jednotným
 účinkem“ evropský patent, který má jednotný účinek na území
 zúčastněných členských států na základě tohoto
 nařízení;
 d) „Evropským patentovým rejstříkem“
 rejstřík vedený Evropským patentovým úřadem podle
 článku 127 EPC;
 e) „Evropským patentovým věstníkem“
 periodická publikace podle článku 129 EPC.
 Článek 3
 Evropský patent s jednotným účinkem
 1. Evropské patenty udělené
 s totožným rozsahem ochrany ve vztahu ke všem zúčastněným
 členským státům mají jednotný účinek
 v zúčastněných členských státech, pokud je jejich jednotný
 účinek zapsán v rejstříku pro jednotnou patentovou ochranu podle
 čl. 12 odst. 1 písm. b).
 Evropské patenty, které byly uděleny
 s různými soubory nároků pro různé zúčastněné
 členské státy, nemají jednotný účinek.
 2. Evropský patent
 s jednotným účinkem má jednotnou povahu. Poskytuje jednotnou ochranu
 a má stejný účinek ve všech zúčastněných členských
 státech.
 Aniž je dotčeno ustanovení
 článku 5, evropský patent s jednotným účinkem může být
 omezen, poskytnut na základě licence, převeden, zrušen nebo může
 zaniknout pouze ve vztahu ke všem zúčastněným členským
 státům.
 3. Pokud je evropský patent
 zrušen nebo omezen, má se za to, že jednotný účinek evropského patentu
 vůbec nevznikl.
 Článek 4
 Datum účinnosti
 1. Evropský patent
 s jednotným účinkem nabývá účinnosti na území
 zúčastněných členských států ke dni, kdy Evropský patentový
 úřad zveřejní oznámení o udělení evropského patentu
 v Evropském patentovém věstníku.
 2. V případě
 zápisu jednotného účinku evropského patentu přijmou
 zúčastněné členské státy nezbytná opatření, aby zajistily,
 že se na evropský patent bude pohlížet tak, že k datu zveřejnění
 oznámení o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku
 nenabyl účinnosti na jejich území jako vnitrostátní patent.
 Článek 5
 Starší práva
 V případě omezení nebo zrušení
 z důvodu nedostatku novosti podle čl. 54 odst. 3 EPC
 se omezení nebo zrušení evropského patentu s jednotným účinkem týká
 pouze zúčastněných členských států určených
 v dřívější evropské patentové přihlášce v tom
 znění, v jakém byla zveřejněna.
 KAPITOLA II
 ÚČINKY EVROPSKÉHO PATENTU S JEDNOTNÝM ÚČINKEM
 Článek 6
 Právo zabránit přímému využívání vynálezu
 Evropský patent s jednotným účinkem
 poskytuje držiteli právo, aby jakékoli třetí osobě, která nemá jeho
 souhlas, zabránil:
 a) vyrábět, nabízet, uvádět na trh
 nebo používat výrobek, který je předmětem patentu, nebo dotyčný
 výrobek pro tyto účely dovážet nebo skladovat;
 b) používat postup, který je
 předmětem patentu, nebo – pokud třetí osoba ví nebo měla
 vědět, že použití tohoto postupu je bez souhlasu držitele patentu
 zakázáno – dotyčný postup nabízet k použití v rámci
 zúčastněných členských států;
 c) nabízet, uvádět na trh, používat,
 dovážet nebo za těmito účely skladovat výrobek získaný přímo
 postupem, který je předmětem patentu.
 Článek 7
 Právo zabránit nepřímému využívání vynálezu
 1. Evropský patent
 s jednotným účinkem poskytuje držiteli právo jakékoli třetí
 osobě, která nemá jeho souhlas, zabránit v tom, aby jakékoli jiné
 osobě než osobě oprávněné využívat patentovaný vynález dodávala
 nebo nabízela k dodávce v rámci zúčastněných členských
 států prostředky, které se týkají podstatného prvku dotyčného
 vynálezu a které umožňují jeho uplatnění v praxi, jestliže
 dotyčná třetí osoba ví nebo měla vědět, že tyto
 prostředky jsou vhodné a určené k uplatnění tohoto
 vynálezu v praxi.
 2. Odstavec 1 se


text:
nepoužije,
 pokud jsou tyto prostředky běžnými obchodními výrobky, kromě
 případů, kdy třetí osoba přiměje osobu, jíž byly tyto
 prostředky dodány, aby prováděla úkony zakázané podle článku 6.
 3. Osoby, které provádějí
 úkony uvedené v čl. 8 písm. a) až d), se nepovažují za
 osoby oprávněné využívat vynález ve smyslu odstavce 1.
 Článek 8
 Omezení účinků evropského patentu s jednotným účinkem
 Práva vyplývající z evropského patentu
 s jednotným účinkem se nevztahují na:
 a) úkony prováděné soukromě a
 k neobchodním účelům;
 b) úkony prováděné pro pokusné
 účely související s předmětem patentovaného vynálezu;
 c) úkony prováděné výhradně za
 účelem nezbytných zkoušek a hodnocení podle čl. 13
 odst. 6 směrnice 2001/82/ES[26]
 nebo čl. 10 odst. 6 směrnice 2001/83/ES[27]
 v souvislosti s jakýmkoli patentem týkajícím se dotyčného
 výrobku ve smyslu obou těchto směrnic;
 d) přípravu léčiva
 v čase potřeby pro jednotlivé případy v lékárně
 podle lékařského předpisu ani na úkony týkající se takto
 připraveného léčiva;
 e) používání patentovaného vynálezu na
 palubě plavidel z jiných zemí než zúčastněných
 členských států, v trupu plavidla, v rámci strojního
 zařízení, výstroje, výzbroje a dalšího příslušenství, pokud
 tato plavidla přechodně nebo náhodně vstoupí do vod zúčastněných
 členských států, a to pod podmínkou, že se tam vynález používá
 výhradně pro potřeby dotyčného plavidla;
 f) používání patentovaného vynálezu
 při stavbě nebo provozu letadel nebo pozemních vozidel nebo jiných
 dopravních prostředků jiných států než zúčastněných
 členských států nebo příslušenství k těmto
 letadlům nebo pozemním vozidlům, jež přechodně nebo
 náhodně vstoupí na území zúčastněných členských států;
 g) úkony uvedené v článku 27
 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví ze dne 7. prosince 1944[28], pokud
 se tyto úkony týkají letadel jiné země než zúčastněného
 členského státu;
 h) úkony, na které se vztahuje výsada
 zemědělců podle článku 14 nařízení (ES)
 č. 2100/94[29],
 jež se použije obdobně;
 i) případy, kdy zemědělec
 používá chráněná zvířata k hospodářským účelům,
 a to pod podmínkou, že chovná zvířata nebo jiný zvířecí
 reprodukční materiál byl prodán nebo jinak obchodně
 zprostředkován dotyčnému zemědělci držitelem patentu nebo
 s jeho souhlasem. Takové použití zahrnuje
 i poskytnutí zvířete nebo jiného zvířecího reprodukčního
 materiálu pro účely zemědělské činnosti
 zemědělce, ale nikoli prodej v rámci nebo za účelem
 obchodní reprodukční činnosti;
 j) úkony a používání získaných
 informací povolené podle článků 5 a 6 směrnice Rady
 91/250/EHS[30],
 a zejména podle jejích ustanovení o dekompilaci
 a interoperabilitě a
 k) úkony povolené podle článku 10
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES[31].
 Článek 9
 Vyčerpání práv vyplývajících z evropského patentu s jednotným
 účinkem
 Práva vyplývající z evropského patentu s jednotným
 účinkem se nevztahují na úkony týkající se výrobku, na nějž se
 vztahuje dotyčný patent, které jsou prováděny na území
 zúčastněných členských států poté, co byl dotyčný
 výrobek uveden na trh v Unii držitelem patentu nebo s jeho souhlasem,
 pokud ovšem neexistují právoplatné důvody k tomu, aby držitel patentu
 bránil dalšímu obchodnímu využívání dotyčného výrobku.
 KAPITOLA III
 EVROPSKÝ PATENT S JEDNOTNÝM ÚČINKEM JAKOŽTO PŘEDMĚT
 VLASTNICTVÍ
 Článek 10
 Zacházení s evropským patentem s jednotným účinkem jako
 s vnitrostátním patentem
 1. S evropským patentem
 s jednotným účinkem jakožto předmětem vlastnictví se
 zachází v jeho celistvosti a


text:
ve všech zúčastněných
 členských státech jako s vnitrostátním patentem
 zúčastněného členského státu, kde podle Evropského patentového
 rejstříku:
 a) měl držitel patentu své
 bydliště nebo hlavní místo podnikání v den podání patentové
 přihlášky; nebo
 b) v případech, na než se nevztahuje
 ustanovení písmene a), měl držitel patentu k danému dni své místo
 podnikání.
 2. Jsou-li v Evropském
 patentovém rejstříku zapsány jako spoludržitelé dvě osoby nebo více
 osob, použije se odst. 1 písm. a) ve vztahu ke spoludržiteli, který
 je uveden jako první. Pokud to není možné, použije se odst. 1
 písm. a) ve vztahu k dalšímu spoludržiteli v pořadí,
 v jakém jsou v zápisu uvedeni. Nelze-li odst. 1 písm. a)
 použít ve vztahu k žádnému ze spoludržitelů, použije se
 příslušným způsobem odst. 1 písm. b).
 3. Pokud žádný držitel patentu
 nemá pro účely odstavce 1 nebo 2 své bydliště nebo místo
 podnikání v některém zúčastněném členském státu,
 zachází se s evropským patentem s jednotným účinkem jakožto
 předmětem vlastnictví v jeho celistvosti a ve všech
 zúčastněných členských státech jako s vnitrostátním
 patentem státu, kde má podle čl. 6 odst. 1 EPC své sídlo
 Evropská patentová organizace.
 4. Získání práva nesmí být
 závislé na jakémkoli zápisu do vnitrostátního patentového rejstříku.
 Článek 11
 Poskytnutí práva na základě licence
 1. Držitel evropského patentu
 s jednotným účinkem může předat Evropskému patentovému
 úřadu prohlášení, že je připraven povolit libovolné osobě, aby
 využívala dotyčný vynález jakožto držitel licence výměnou za
 odpovídající náhradu.
 2. Licence získaná podle tohoto
 nařízení se považuje za smluvní licenci.
 KAPITOLA IV
 INSTITUCIONÁLNÍ USTANOVENÍ
 Článek 12
 Provádění zúčastněnými členskými státy
 1. Zúčastněné
 členské státy pověří Evropský patentový úřad ve smyslu
 článku 143 EPC těmito úkoly, které mají být prováděny
 v souladu s vnitřními předpisy Evropského patentového
 úřadu:
 a) správa žádostí držitelů evropských
 patentů o jednotný účinek;
 b) zařazení a vedení
 rejstříku pro jednotnou patentovou ochranu, do něhož se zapisuje
 jednotný účinek, jakož i jakákoli omezení, licence, převody,
 zrušení nebo zánik evropského patentu s jednotným účinkem, v rámci
 Evropského patentového rejstříku;
 c) příjem a zaznamenávání
 prohlášení o licencích podle článku 11, jejich stažení
 a licenčních závazků přijatých v rámci mezinárodních
 standardizačních orgánů;
 d) zveřejňování překladů
 podle článku 6 nařízení Rady .../... [ujednání o překladu]
 během přechodného období podle uvedeného článku;
 e) výběr a správa poplatků za
 obnovení evropských patentů s jednotným účinkem za roky
 následující po roce, ve kterém rejstřík uvedený v písmeni b) zveřejní
 oznámení o jejich udělení; výběr a správa příplatků v
 případě pozdní úhrady poplatků za obnovení do šesti
 měsíců od data splatnosti, jakož i rozdělování části
 vybraných poplatků za obnovení mezi zúčastněné členské
 státy a
 f) správa systému náhrad výdajů za
 překlady pro žadatele podávající evropské patentové přihlášky
 v některém z úředních jazyků Unie, který není
 úředním jazykem Evropského patentového úřadu.
 Pro účely ustanovení písmene a)
 zúčastněné členské státy zajistí, aby žádosti držitele patentu
 o jednotný účinek evropského patentu byly předloženy
 v jazyce řízení podle čl. 14 odst. 3 EPC
 nejpozději do jednoho měsíce po zveřejnění oznámení
 o udělení patentu v Evropském patentovém věstníku.
 Pro účely ustanovení písmene b)
 zúčastněné členské státy


text:
zajistí, aby byl jednotný účinek uveden
 v rejstříku pro jednotnou patentovou ochranu, kde byla žádost
 o jednotný účinek podána, aby byla žádost během přechodného
 období podle článku 6 nařízení Rady .../... [ujednání
 o překladu] předložena spolu s překlady podle
 uvedeného článku a aby byl Evropský patentový úřad informován o
 omezeních a zrušeních evropských patentů s jednotným účinkem.
 2. Zúčastněné
 členské státy jakožto smluvní státy EPC zajistí, aby Evropský patentový
 úřad prováděl řízení činností souvisejících s úkoly
 uvedenými v odstavci 1 a dohled nad nimi. Za tím účelem
 zřídí v rámci správní rady Evropské patentové organizace
 výběrový výbor ve smyslu článku 145 EPC.
 3. Zúčastněné
 členské státy zajistí účinnou právní ochranu u vnitrostátního
 soudu proti rozhodnutím přijatým Evropským patentovým úřadem při
 provádění úkolů uvedených v odstavci 1.
 KAPITOLA V
 FINANČNÍ USTANOVENÍ
 Článek 13
 Zásada
 Výdaje vynaložené Evropským patentovým
 úřadem při provádění dalších úkolů, jimiž jej ve smyslu
 článku 143 EPC pověřily členské státy, se hradí
 z poplatků za evropské patenty s jednotným účinkem.
 Článek 14
 Poplatky za obnovení patentu
 1. Poplatky za obnovení patentu
 a příplatky za pozdní úhradu poplatků za obnovení evropských
 patentů s jednotným účinkem platí držitel patentu Evropské
 patentové organizaci. Tyto poplatky se platí za roky následující po roce, ve
 kterém Evropský patentový rejstřík zveřejní oznámení
 o udělení evropského patentu s jednotným účinkem na
 základě tohoto nařízení.
 2. Pokud není poplatek za
 obnovení patentu a případný příplatek zaplacen včas,
 evropský patent s jednotným účinkem zaniká.
 3. V případě
 podle čl. 11 odst. 1 se poplatky za obnovení patentu, které jsou
 splatné po obdržení prohlášení, snižují.
 Článek 15
 Výše poplatků za obnovení patentu
 1. Poplatky za obnovení
 evropských patentů s jednotným účinkem:
 a) se po celou dobu platnosti jednotné
 patentové ochrany postupně zvyšují a
 b) musí být dostatečné nejen
 k pokrytí všech nákladů spojených s poskytováním evropských
 patentů a správou jednotné patentové ochrany, ale také
 c) musí spolu s poplatky, které se mají
 platit Evropské patentové organizaci ve fázi před udělením patentu,
 stačit k zajištění vyrovnaného rozpočtu Evropské patentové
 organizace.
 2. Výše poplatků za
 obnovení patentů se stanoví tak, aby:
 a) usnadňovala inovace a podporovala
 konkurenceschopnost evropských podniků;
 b) odrážela velikost trhu, na který se
 patent vztahuje, a
 c) byla podobná jako výše vnitrostátních
 poplatků za obnovení u průměrného evropského patentu
 s účinností v zúčastněných členských státech
 v době, kdy výši poplatků za obnovení poprvé stanoví Komise.
 3. Za účelem dosažení
 cílů uvedených v této kapitole stanoví Komise výši poplatků za
 obnovení patentu ve výši, která:
 a) je stejná jako výše poplatku za obnovení,
 který se má platit za průměrné zeměpisné pokrytí
 u současných evropských patentů;
 b) odráží výši poplatků za obnovení
 stávajících evropských patentů a rovněž
 c) počet žádostí o jednotnou
 ochranu.
 4. Komise je oprávněna
 přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu
 s odstavci 1 až 3 a článkem 17 ohledně stanovení výše
 poplatků za obnovení evropských patentů s jednotným
 účinkem.
 Článek 16
 Rozdělování příjmů z poplatků
 1. Část vybraných
 poplatků za obnovení, která se má rozdělit mezi zúčastněné
 členské státy podle čl. 12 odst. 1 písm.


text:
e), činí
 50 procent z poplatků za obnovení podle článku 14
 zaplacených za evropské patenty s jednotným účinkem,
 přičemž od této částky se odečtou náklady spojené se
 správou jednotné patentové ochrany podle článku 12.
 2. Za účelem dosažení
 cílů uvedených v této kapitole stanoví Komise podíly pro
 rozdělení poplatků za obnovení patentů podle odstavce 1
 mezi zúčastněné členské státy na základě těchto
 spravedlivých, nestranných a náležitých kritérií:
 a) počet patentových přihlášek;
 b) velikost trhu vyjádřená počtem
 obyvatel;
 c) poskytnutí náhrady členským
 státům za to, že mají jiný úřední jazyk než některý
 z úředních jazyků Evropského patentového úřadu, mají
 nepřiměřeně nízkou úroveň patentové činnosti a získaly
 členství v Evropské patentové organizaci poměrně nedávno.
 3. Částku, která jim bude
 přidělena podle odstavce 1, použijí zúčastněné
 členské státy pro účely související s patenty.
 4. Komise je oprávněna
 přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu
 s odstavci 1 až 3 a článkem 17 ohledně stanovení
 rozdělení poplatků za obnovení mezi zúčastněné členské
 státy.
 Článek 17
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Oprávnění Komise
 přijímat akty v přenesené pravomoci podléhá podmínkám stanoveným
 v tomto článku.
 2. Přenesení pravomoci
 uvedené v článcích 15 a 16 platí na dobu neurčitou od
 [datum vstupu tohoto nařízení v platnost].
 3. Evropský parlament nebo Rada
 mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 15 a 16
 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení
 pravomocí v něm blíže určených. Nabývá účinnosti dnem
 následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním
 věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je
 v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných
 aktů v přenesené pravomoci.
 4. Přijetí aktu
 v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí
 současně Evropskému parlamentu a Radě.
 5. Akt v přenesené
 pravomoci přijatý podle článků 15 a 16 vstoupí
 v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve
 lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě
 námitky nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této
 lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu
 Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva
 měsíce.
 KAPITOLA VI
 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
 Článek 18
 Spolupráce mezi Komisí a Evropským patentovým úřadem
 Komise naváže prostřednictvím pracovní
 dohody úzkou spolupráci s Evropským patentovým úřadem
 v oblastech působnosti tohoto nařízení. Tato spolupráce zahrnuje
 pravidelné výměny názorů na fungování pracovní dohody a zejména
 na problematiku poplatků za obnovení patentů a dopadu na
 rozpočet Evropské patentové organizace.
 Článek 19
 Uplatňování práva hospodářské soutěže a práva, které se
 týká nekalé soutěže
 Tímto nařízením není dotčeno
 uplatňování práva hospodářské soutěže a práva, které se
 týká nekalé soutěže.
 Článek 20
 Zpráva o působení tohoto nařízení
 1. Nejpozději do šesti let
 ode dne, kdy první evropský patent s jednotným účinkem nabude
 účinnosti na území zúčastněných členských států,
 předloží Komise Radě zprávu o působení tohoto nařízení
 a v případě potřeby předloží příslušné návrhy na
 jeho změnu. Následné zprávy o působení tohoto nařízení
 Komise předloží každých šest let.
 2. Komise pravidelně podává
 zprávy o fungování poplatků za obnovení podle článku 14 se
 zvláštním důrazem na trvalé dodržování zásad stanovených
 v článku 15.
 Článek 21
 Oznámení od zúčastněných členských států


text:
Ve lhůtě stanovené
 v čl. 22 odst. 2 vyrozumí zúčastněné členské
 státy Komisi o opatřeních přijatých podle čl. 4
 odst. 2 a článku 12.
 Článek 22
 Vstup v platnost a použitelnost
 1. Toto nařízení vstupuje
 v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku
 Evropské unie.
 2. Použije se ode dne [stanoví
 se konkrétní datum shodné s datem použitelnosti nařízení Rady
 .../..., kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření
 jednotné patentové ochrany s ohledem na příslušná ujednání
 o překladu].
 3. Zúčastněné
 členské státy zajistí, aby pravidla uvedená v čl. 4
 odst. 2 a v článku 12 byla uvedena do praxe nejpozději
 ke dni stanovenému v odstavci 2.
 4. Jednotnou patentovou ochranu
 lze požadovat pro všechny evropské patenty udělené v den uvedený
 v odstavci 2 nebo později.
 Toto
 nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné
 v zúčastněných členských státech v souladu se
 Smlouvami.
 V Bruselu dne [...].
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 [1] http://www.epo.org
 [2] Aby se
 snížily náklady způsobené požadavky na validaci, přijaly v roce
 2000 smluvní státy EPC takzvanou „Londýnskou dohodu“ (Dohodu o použití
 článku 65 EPC, Úř. věst. EPO 550, 2001), která
 v současnosti platí v jedenácti členských státech
 EU a vede ke snížení požadavků na překlad.
 [3] KOM(2010)
 2020.
 [4] KOM(2010)
 608 v konečném znění (2. verze).
 [5] KOM(2000)
 412.
 [6] Legislativní
 usnesení Evropského parlamentu k návrhu nařízení Rady o patentu
 Společenství (KOM(2000) 412 –C5-0461/2000 – 2000/0177(CNS)) (Úř.
 věst. C 127 E, 29.5.2003, s. 519–526).
 [7] Dokument
 Rady 7159/03.
 [8] KOM(2007)
 165.
 [9] Dokument
 Rady 17229/09.
 [10] Dokument
 Rady 16113/09, dodatek 1. Terminologie se změnila (z patentu
 „Společenství“ na patent „EU“) v důsledku vstupu Lisabonské
 smlouvy v platnost.
 [11] KOM(2010)
 350.
 [12] SEK(2010)
 796.
 [13] Tisková
 zpráva mimořádného zasedání Rady „Konkurenceschopnost (vnitřní trh,
 průmysl, výzkum a vesmír)“, 16041/10, 10.11.2010.
 [14] Viz
 tisková zpráva 17668/10.
 [15] KOM(2010) 790.
 [16] Rozhodnutí
 Rady 2011/167/EU ze dne 10. března 2011, kterým se povoluje
 posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany
 (Úř. věst. L 76, 22.3.2011, s. 53).
 [17] Konzultační
 dokument, odpovědi zúčastněných stran a zpráva
 o předběžných zjištěních konzultace jsou k dispozici
 na adrese http://ec.europa.eu/internal_market/indprop/patent/consultation_en.htm.
 [18] KOM(2008)
 394.
 [19] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/
 [20] Očekávání
 Evropského sdružení řemesel a malých a středních
 podniků (UEAPME) v souvislosti s návrhem iniciativy „Small
 Business Act“, k dispozici na adrese www.ueapme.com. Reakce na konzultaci
 k iniciativě „Small Business Act“ pro Evropu, k dispozici na adrese http://www.eurochambres.eu.
 [21] Názory na
 klíčové otázky debaty o patentové reformě v Evropě,
 k dispozici na adrese http://www.businesseurope.eu.
 [22] Stanovisko
 k nejnovějšímu politickému vývoji ohledně patentu Evropského
 společenství, k dispozici na adrese http://www.ueapme.com.
 [23] Stanovisko
 k evropskému patentovému systému, k dispozici na adrese http://www.eurochambres.eu.
 [24] Stanoviska
 BDI (Bundesverband der Deutschen Industrie), DIHK (Deutscher Industrie- und
 Handelskammertag), CBI (Confederation of British Industries), CCIP (Chambre de
 commerce et d'industrie de Paris), CGPME (Confédération générale des petites et
 moyennes entreprises), Unioncamere, DigitalEurope, Orgalime, ACT (Association
 for Competitive Technology), Cefic a dalších.
 [25] Úř.
 věst. L 76, 22.3.2011, s. 53.
 [26] Směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001


text:
o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých
 přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 1) ve
 znění pozdějších předpisů.
 [27] Směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001
 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých
 přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 67) ve
 znění pozdějších předpisů.
 [28] Mezinárodní
 organizace pro civilní letectví (ICAO), „Chicagská úmluva“, dokument 7300/9
 (9. vydání, 2006).
 [29] Nařízení
 Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994
 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst.
 L 227, 1.9.1994, s. 1).
 [30] Směrnice
 Rady 91/250/EHS ze dne 14. května 1991 o právní ochraně
 počítačových programů (Úř. věst. L 122,
 17.5.1991, s. 42).
 [31] Směrnice
 Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998
 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (Úř.
 věst. L 213, 30.7.1998, s. 13).


text:
 |
 52013PC0226
 Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se stanoví některá přechodná ustanovení o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a kterým se mění nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova], pokud jde o zdroje a jejich rozdělení v roce 2014, a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 73/2009 a nařízení (EU) č. [...] [nařízení o přímých platbách], (EU) č. [...] [horizontální nařízení] a (EU) č. [...] [nařízení o jednotné společné organizace trhů], pokud jde o jejich použití v roce 2014 /* COM/2013/0226 final - 2013/0117 (COD) */
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU
 Evropská komise intenzivně pracuje
 na dosažení dohody mezi orgány EU o reformě společné
 zemědělské politiky, díky níž bude moci reformovaná SZP vstoupit
 v platnost dne 1. ledna 2014.
 Vzhledem k tomu, že cílem je dosažení
 dohody mezi orgány EU o víceletém finančním rámci a politická dohoda
 o reformě společné zemědělské politiky (SZP)
 před létem 2013, se předpokládá, že právní základy
 reformované SZP vstoupí v platnost dne 1. ledna 2014.
 Nicméně jsou zapotřebí přechodná
 pravidla k vymezení technických opatření, která umožní plynulé
 přizpůsobení novým podmínkám a zároveň zajistí kontinuitu
 různých forem podpory v rámci SZP.
 Pokud jde o přímé platby, musí být
 dána dostatečně dlouhá doba na to, aby se členské státy,
 a zejména jejich platebních agentury, mohly dostatečně
 připravit a podrobně zemědělce informovat o nových
 pravidlech v dostatečném předstihu. Z toho důvodu bude
 s žádostmi na rok 2014 nakládáno podle přechodných pravidel.
 Pokud jde o druhý pilíř, vymezení
 přechodných pravidel mezi dvěma programovými obdobími
 představuje běžnou praxi. Přechodná pravidla jsou obecně
 potřebná k překlenutí dvou po sobě jdoucích programových
 období, jak se již ukázalo na začátku stávajícího programového
 období. Pro rozvoj venkova je však tentokrát zapotřebí určitých
 zvláštních přechodných ujednání, jež mají zejména řešit
 důsledky, které vyplývají ze zpoždění nového režimu přímých
 plateb, ve vztahu k některým opatřením pro rozvoj venkova, zejména
 pokud jde o referenční stav u agroenvironmentálních a
 klimatických opatření a uplatňování pravidel podmíněnosti.
 Přechodná opatření jsou nutná i k tomu, aby se zajistilo,
 že členské státy budou moci v roce 2014 pokračovat v
 přijímání nových závazků u opatření týkajících se plochy
 a zvířat, a to i v případě, že byly zdroje
 pro stávající období vyčerpány. Tyto nové závazky, jakož
 i odpovídající probíhající závazky jsou způsobilé k financování
 z nového finančního rámce z programů rozvoje venkova
 příštího programového období.
 U horizontálního nařízení se kvůli
 jeho provázanosti s přímými platbami přechodná opatření
 omezují jen na zemědělský poradenský systém, integrovaný
 administrativní a kontrolní systém a podmíněnost.
 S ohledem na výše uvedené
 skutečnosti je zapotřebí, aby Rada a Evropský parlament přijaly
 před koncem roku zvláštní přechodná pravidla a v
 případě nutnosti i změnily stávající základní akty současné
 SZP.
 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE
 ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ
 U přechodných pravidel nebylo nutno
 využít konzultací se zúčastněnými stranami ani posouzení dopadů,
 neboť tyto úpravy vycházejí ze stavu diskusí mezi orgány
 o víceletém finančním rámci a reformě SZP.
 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU
 U přímých plateb stanoví přechodná
 opatření za prvé


text:
prodloužení hlavních prvků stávajících režimů –
 režimu jednotné platby, režimu jednotné platby na plochu
 a režimů vázaných na produkci, a to i těch, které byly
 přiznány jako zvláštní podpora podle článku 68 – pro rok podání
 žádosti 2014. Za druhé jsou do těchto opatření začleněny,
 s výhradou souhlasu Evropského parlamentu, finanční dopady
 závěrů Evropské rady ze dne 8. února, včetně zahájení
 procesu vnější konvergence. Zavedení přechodných opatření
 znamená, že některá data zařazená do návrhu Komise pro
 přímou podporu po roce 2013 bude třeba odpovídajícím způsobem
 přizpůsobit, aby se zajistil soulad s touto předlohou
 nařízení.
 Pro rozvoj venkova bude nutno stanovit
 přechodná pravidla, aby se vymezilo, jak se současná opatření
 převedou do příštího programového období, včetně
 jejich financování z nového finančního rámce. Kromě toho tato
 pravidla vymezují, jaká pravidla pro referenční stav a podmíněnost by
 se měla v roce 2014 uplatňovat. Dále tato pravidla zavádějí
 přechodná ustanovení pro Chorvatsko.
 Přechodná opatření též obsahují
 ustanovení týkající se možnosti členských států převádět
 finanční prostředky mezi pilíři. Tento mechanismus flexibility
 je prvkem reformy SZP, o němž má být rozhodnuto řádným legislativním
 postupem. K dané záležitosti přijaly stanovisko Evropský parlament dne 13.
 března 2013 a Rada pro zemědělství dne 19. března 2013.
 Zatímco Rada převzala závěry Evropské rady k víceletému
 finančnímu rámci, Evropský parlament zvýšil procentní podíly, které
 navrhla Komise, na 15 % u převodu do druhého pilíře a
 na 10 % u převodů do prvního pilíře, s tím,
 že převody do prvního pilíře by byly umožněny pouze těm
 členským státům, jejichž průměrná platba je
 pod hranicí 90 % průměru EU. Aby se mohlo uvést, že
 stávajícím návrhem není dotčeno konečné rozhodnutí, které k
 tomuto konkrétnímu prvku učiní zákonodárce, byly části článku
 zařazené do přechodných opatření, jež se odlišují
 od článku 14 návrhu Komise pro přímou podporu po roce 2013,
 uvedeny v hranatých závorkách.
 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY
 Tato předloha nařízení pouze provádí
 návrhy Komise týkající se víceletého finančního rámce a reformy SZP
 pro rozpočtový rok 2015 s ohledem na závěry Evropské rady
 ze dne 8. února 2013. Zahrnuje vnější konvergenci přímých plateb,
 flexibilitu mezi pilíři SZP a sazbu spolufinancování pro rozvoj
 venkova. Nové prvky vyplývající ze závěrů Evropské rady ze
 dne 8. února 2013 jsou uvedeny v hranatých závorkách do doby, než
 bude dosaženo konečné dohody o víceletém finančním rámci.
 U přímých plateb odpovídají závěry
 Evropské rady ze dne 8. února 2013, oproti návrhu Komise, snížení ve
 výši 830 milionů EUR (v současných cenách)
 v rozpočtovém roce 2015 (odpovídající roku podání žádosti 2014 pro
 přímé platby). Rozdělení stropů přímých plateb mezi
 členskými státy zohledňuje vnější konvergenci, která by
 měla být zahájena od rozpočtového roku 2015. Oproti návrhu
 Komise upravují závěry Evropské rady časový rámec konvergence (6 let)
 a přidávají minimální částku ve výši 196 EUR/ha, jíž má být
 dosaženo do rozpočtového roku 2020.
 Oproti návrhu Komise se podle závěrů
 Evropské rady zvyšuje flexibilita mezi pilíři. Bude rozpočtově
 neutrální, neboť přesně tytéž částky, které budou sníženy
 z jednoho fondu (EZZF nebo EZFRV), se uvolní v druhém fondu (EZZF
 nebo EZFRV).
 Pokud jde o rozvoj venkova, tato


text:
předloha nařízení má zajistit pokračování řady
 opatření, která zahrnují víceleté závazky. Tato ustanovení nemají žádný
 finanční dopad, neboť přidělené prostředky
 na rozvoj venkova zůstávají beze změn. Rozdělení plateb
 v čase by nicméně mohlo být mírně odlišné než v jiném
 případě, ale v této fázi to nelze kvantifikovat.
 Podrobnosti o finančním dopadu
 tohoto návrhu jsou uvedeny ve finančním výkazu, který je připojen k
 návrhům.
 2013/0117 (COD)
 Návrh
 NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A
 RADY,
 kterým se stanoví některá přechodná
 ustanovení o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského
 zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a kterým se
 mění nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji
 venkova], pokud jde o zdroje a jejich rozdělení v roce
 2014, a kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 73/2009 a nařízení
 (EU) č. [...] [nařízení o přímých platbách], (EU) č. [...]
 [horizontální nařízení] a (EU) č. [...] [nařízení o
 jednotné společné organizace trhů], pokud jde o jejich použití v roce
 2014
 EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ
 UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské
 unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 po postoupení návrhu legislativního aktu
 vnitrostátním parlamentům,
 s ohledem na stanovisko Evropského
 hospodářského a sociálního výboru[1],
 s ohledem na stanovisko Výboru
 regionů[2],
 v souladu s řádným legislativním
 postupem,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1) Nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. [...] ze dne [...] o podpoře
 pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj
 venkova (EZFRV) [nařízení o rozvoji venkova][3], které se
 má použít ode dne 1. ledna 2014, stanoví pravidla týkající se podpory
 poskytované Unií na rozvoj venkova a zrušuje nařízení Rady (ES)
 č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj
 venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova
 (EZFRV)[4],
 aniž je dotčeno další uplatňování prováděcích nařízení k
 uvedenému nařízení, a to až do doby, než budou zrušena Komisí. Pro
 usnadnění přechodu ze stávajících režimů podpor podle
 nařízení (ES) č. 1698/2005 na nový legislativní rámec,
 který se vztahuje na programové období, které začíná dnem 1. ledna
 2014 (dále jen „nové programové období“), by měla být přijata
 přechodná pravidla, aby se zabránilo obtížím nebo zpožděním při
 provádění podpory rozvoje venkova, které mohou vznikat kvůli
 době přijetí nových programů rozvoje venkova. Z tohoto
 důvodu by mělo být stanoveno, že členské státy mohou
 v roce 2014 u některých opatření pokračovat
 v přijímání právních závazků v rámci svých stávajících
 programů rozvoje venkova a že výsledné výdaje jsou
 způsobilé pro podporu v novém programovém období.
 (2) S ohledem
 na podstatnou změnu metody pro vymezení oblastí s významnými
 přírodními omezeními navrhovanou pro následující programové období by
 mělo být stanoveno, že u nových právní závazků přijatých v roce
 2014 se neuplatní povinnost zemědělce pokračovat
 v zemědělské činnosti v dané oblasti po dobu 5 let.
 (3) K zajištění právní
 jistoty při přechodu je třeba stanovit, že výdaje
 uskutečněné podle nařízení (ES) č. 1698/2005
 v rámci opatření týkajících se plochy a zvířat by měly
 být způsobilé pro příspěvek z EZFRV v novém
 programovém období, mají-li se ještě uskutečnit platby. V zájmu
 řádného


text:
finančního řízení a účinného provádění
 programů by tyto výdaje měly být jasně uvedeny v programech
 rozvoje venkova a v řídicích a kontrolních systémech
 členských států. Aby se zamezilo zbytečné složitosti
 finančního řízení programů rozvoje venkova v novém
 programovém období, je třeba stanovit, že se sazby spolufinancování nového
 programového období vztahují na přechodné výdaje.
 (4) Nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. [...] ze dne [...], kterým se stanoví pravidla pro
 přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci
 společné zemědělské politiky [nařízení o přímých
 platbách][5],
 stanovuje nové režimy podpor a má se použít od 1. ledna 2014. Uvedené datum použitelnosti by nedovolilo, aby byla
 zavedena včas správní a praktická opatření potřebná k
 podání žádostí pro rok 2014. Z tohoto
 důvodu je nutné, aby používání nového režimu přímých plateb režimu
 bylo odloženo o jeden rok. Nařízení Rady
 (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví
 společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce
 v rámci společné zemědělské politiky a kterým se
 zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce v rámci
 společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí
 některé režimy podpor pro zemědělce[6], by proto
 mělo i nadále tvořit základ pro poskytování podpory
 příjmů pro zemědělce v kalendářním roce 2014
 při současném zohlednění [nařízení, kterým se stanoví
 víceletý finanční rámec[7]].
 (5) Vzhledem k tomu,
 že nařízení (ES) č. 73/2009 se bude v roce 2014 nadále
 používat, a v zájmu zajištění soudržnosti při provádění
 ustanovení o podmíněnosti a dodržení norem požadovaných některými
 opatřeními by mělo být stanoveno, že příslušná ustanovení, která
 platí v programovém období 2007–2013, se nadále použijí až
 do okamžiku, kdy se začne uplatňovat nový právní rámec. Ze
 stejných důvodů by mělo být stanoveno, že ustanovení
 týkající se doplňkových vnitrostátních přímých plateb pro Chorvatsko,
 která se používají v roce 2013, se budou uplatňovat i nadále.
 (6) Podle článku 76 nařízení Evropského parlamentu a Rady
 (EU) č. [...] [horizontální nařízení][8] budou
 moci členské státy vyplácet zálohy pro přímé platby. Podle
 nařízení (ES) č. 73/2009 musí být takováto možnost povolena
 Komisí. Ze zkušeností s prováděním režimů přímých podpor
 vyplývá, že je vhodné umožnit zemědělcům, aby jim byly
 zálohy vyplaceny. U žádostí podaných v roce 2014 by tyto zálohy měly
 být omezeny až na 50 % plateb v rámci režimů podpor uvedených
 v příloze I nařízení (ES) č. 73/2009 a až
 na 80 % platby na hovězí a telecí maso.
 (7) Za účelem dodržování
 [nařízení, kterým se stanoví víceletý finanční rámec],
 a zejména vyrovnání částky, která je k dispozici pro
 poskytování přímých podpor pro zemědělce, jakož i mechanismu
 vnější konvergence, je nutné pro rok 2014 upravit vnitrostátní stropy
 stanovené v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009. Úprava vnitrostátních stropů
 rozhodně ovlivní částky, které mohou jednotliví
 zemědělci v roce 2014 obdržet jako přímé platby. Proto
 by měl být stanoveno, jakým způsobem uvedená úprava
 ovlivní hodnotu platebních nároků a úroveň dalších
 přímých plateb.
 (8) Ze zkušeností získaných
 při finančním provádění nařízení (ES) č. 73/2009
 vyplynulo, že je zapotřebí vyjasnit určitá ustanovení, zejména
 pokud jde o prvky, k nimž se vztahují číselné údaje stanovené
 v


text:
příloze VIII uvedeného nařízení, a souvislost
 s možností udělenou členským státům, díky níž mohou nevyužité
 fondy z režimu jednotné platby použít k financování zvláštní podpory. Jelikož článek 40
 nařízení (ES) č. 73/2009 je nutno upravit tak, aby bylo jasné,
 jak budou muset členské státy zohlednit rozdíly vnitrostátních
 stropů, je to vhodné využít jako příležitost k vyjasnění
 znění příslušných ustanovení.
 (9) Podle nařízení (ES)
 č. 73/2009 měly členské státy možnost rozhodnout, že použijí
 určitý procentní podíl svého vnitrostátního stropu pro zvláštní podporu
 svých zemědělců, a měly i možnost přezkoumat
 předchozí rozhodnutí a rozhodnout o změně či ukončení
 takové podpory. Je
 vhodné stanovit dodatečný přezkum těchto rozhodnutí
 s účinkem od kalendářního roku 2014. Zároveň
 je třeba oproti plánovanému ukončení v roce 2013 prodloužit o
 jeden rok dobu trvání zvláštních podmínek, za kterých je v některých
 členských státech vyplácena zvláštní podpora podle čl. 69
 odst. 5 nařízení (ES) č. 73/2009, aby se předešlo
 narušením ve vztahu k míře podpory.
 (10) Režim jednotné platby na plochu stanovený v nařízení (ES)
 č. 73/2009 byl přechodné povahy a měl skončit dne
 31. prosince 2013. Vzhledem k tomu, že nový režim základní platby
 nahradí režim jednotné platby až od 1. ledna 2015, prodloužení režimu
 jednotné platby na plochu pro rok 2014 je nezbytné, aby nové členské
 státy nemusely uplatňovat režim jednotné platby pouze po dobu jednoho
 roku.
 (11) Aby mohly členské státy
 řešit potřeby svých zemědělských odvětví nebo posílit
 své politiky rozvoje venkova s větší flexibilitou, měly by mít
 možnost převodu finančních prostředků ze svých stropů
 přímých plateb do svých podpor určených na rozvoj venkova
 a z podpor určených na rozvoj venkova do svých
 stropů přímých plateb. Zároveň by měla být členským
 státům, ve kterých úroveň přímé podpory zůstává nižší než
 90 % průměrné výše podpory v Unii, dána možnost převádět
 dodatečné prostředky z jejich podpor určených na rozvoj venkova
 do jejich stropů přímých plateb. Této možnosti by mělo být
 využito s určitými omezeními, a to pouze jednou na celou
 dobu rozpočtových let 2015–2020.
 (12) Podle článku 22
 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23.
 října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství
 v oblasti vodní politiky[9],
 se směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně
 podzemních vod před znečišťováním některými
 nebezpečnými látkami[10]
 zrušuje ode dne 22. prosince 2013. Aby byla zachována pravidla v rámci
 podmíněnosti, která se týkají ochrany podzemních vod, je vhodné upravit
 oblast působnosti podmíněnosti a vymezit normu dobrého
 zemědělského a environmentálního stavu zahrnující požadavky
 článků 4 a 5 směrnice 80/68/EHS.
 (13) Nařízení Evropského
 parlamentu a Rady (EU) č. [...] [nařízení o jednotné
 společné organizaci trhů][11]
 stanoví začlenění podpory pro chov bource morušového do režimu
 přímé podpory, a tím je dáno jeho vynětí z nařízení (EU)
 č. [...] [nařízení o jednotné společné organizaci
 trhů]. Z důvodu opožděného uplatňování nového režimu
 přímé podpory je vhodné zajistit pokračování podpor
 v odvětví bource morušového o jeden rok.
 (14) Kromě toho by se
 ustanovení týkající se zemědělského poradenského systému, integrovaného
 administrativního a kontrolního systému a podmíněnosti stanovená
 v uvedeném pořadí v hlavě III,


text:
hlavě V kapitole II a
 hlavě VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. [...] o financování, řízení a sledování
 společné zemědělské politiky [horizontální nařízení][12] měla
 používat ode dne 1. ledna 2015.
 (15) Po vložení článku
 136a do nařízení (ES) č. 73/2009 a nahrazení
 článku 14 nařízení (EU) č. [nařízení o přímých
 platbách], které se použije od 1. ledna 2015, je třeba pozměnit odkazy
 na článek 14 nařízení (EU) č. [nařízení o
 přímých platbách] v nařízení (EU) č. [...]
 [nařízení o rozvoji venkova].
 (16) Nařízení (ES)
 č. 73/2009, (EU) č. [...] [nařízení o přímých
 platbách], (EU) č. [...] [horizontální nařízení], (EU)
 č. [...] [nařízení o jednotné společné organizaci
 trhů] a (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova] by
 proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
 (17) Toto nařízení by se
 mělo použít ode dne 1. ledna 2014. Aby se zamezilo překrývání mezi
 pravidly pro flexibilitu mezi pilíři stanovenými v nařízení
 (ES) č. 73/2009 a nařízení (EU) č. [nařízení
 o přímých platbách] ve znění tohoto nařízení, je vhodné
 stanovit, že uvedená konkrétní změna nařízení (ES) č. 73/2009
 se má použít ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost
 a že změny nařízení (EU) č. [nařízení o
 přímých platbách], včetně odkladu jeho použití na 1. ledna 2015,
 se mají použít ode dne vstupu nařízení (EU) č. [nařízení o
 přímých platbách] v platnost. Kromě toho by se změna příloh
 II a III nařízení (ES) č. 73/2009 měla použít ode
 dne 22. prosince 2013,
 PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
 KAPITOLA 1
 Přechodná ustanovení
 o podpoře pro rozvoj venkova
 Článek 1
 Právní závazky podle nařízení (ES) č. 1698/2005 v roce 2014
 1. Odchylně od článku 94
 nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova] v
 případě opatření uvedených v čl. 36 písm. a)
 bodě i) až v) a písm. b) bodě iv) a v) nařízení
 (ES) č. 1698/2005 mohou členské státy do přijetí
 příslušného programu rozvoje venkova na programové období 2014–2020
 pokračovat v roce 2014 v přijímání nových právních závazků
 vůči příjemcům podle programů rozvoje venkova
 přijatých na základě nařízení (ES) č. 1698/2005,
 a to i po vyčerpání finančních zdrojů na programové
 období 2007–2013. Výdaje vzniklé na základě těchto závazků
 jsou způsobilé v souladu s článkem 3 tohoto nařízení.
 2. Podmínka z čl. 14
 odst. 2 druhé odrážky nařízení Rady (ES) č. 1257/1999[13] se
 nepoužije na nové právní závazky přijaté členskými státy
 v roce 2014 podle čl. 36 písm. a) bodu i) a ii)
 nařízení (ES) č. 1698/2005.
 Článek 2
 Pokračující používání článků 50a a 51 nařízení (ES) č.
 1698/2005
 Odchylně od článku 94
 nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova] se
 články 50a a 51 nařízení (ES) č. 1698/2005 nadále
 použijí do dne 31. prosince 2014 v souvislosti s operacemi
 vybranými v rámci programů rozvoje venkova z programového období
 2014–2020 podle čl. 22 odst. 1 písm. a) a b)
 nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova], pokud
 jde o roční prémii, a podle článků 29 až 32 a 34 a 35
 uvedeného nařízení.
 Článek 3
 Způsobilost některých druhů výdajů
 1. Odchylně
 od čl. 7 odst. 1


text:
nařízení (EU) č. [...]
 [nařízení o rozvoji venkova] jsou výdaje na právní závazky
 vůči příjemcům přijaté v rámci opatření
 uvedených v čl. 36 písm. a) bodě i) až v)
 a písm. b) bodě iv) a v) nařízení (ES)
 č. 1698/2005 a u roční prémie v rámci opatření
 uvedených v čl. 36 písm. b) bodě i) a iii) uvedeného
 nařízení způsobilé pro příspěvek z EZFRV
 v programovém období 2014–2020 v těchto případech:
 a) u plateb, které se uskuteční mezi 1.
 lednem 2014 a 31. prosincem 2015, pokud již byly přidělené
 finanční prostředky na dotyčné opatření
 příslušného programu přijatého podle nařízení (ES)
 č. 1698/2005 vyčerpány, a
 b) u plateb, které se uskuteční po
 31. prosinci 2015.
 2. Výdaje uvedené v odstavci 1
 jsou způsobilé pro příspěvek z EZFRV v programovém
 období 2014–2020 za těchto podmínek:
 a) takový výdaj se stanoví
 v příslušném programu rozvoje venkova na programové období 2014–2020;
 b) použije se sazba příspěvku
 z EZFRV odpovídajícího opatření podle nařízení (EU)
 č. [...] [nařízení o rozvoji venkova], jak je stanoveno
 v příloze I tohoto nařízení;
 c) členské státy zajistí, aby
 příslušné přechodné operace byly jasně určeny
 prostřednictvím jejich řídicích a kontrolních systémů.
 Článek 4
 Použití některých ustanovení nařízení (ES) č. 73/2009 v roce
 2014
 1. Pro rok 2014 se odkaz na hlavu VI
 kapitolu I nařízení (EU) č. [horizontální nařízení]
 v článcích 29, 30, 31 a 34 nařízení (EU) č. [...]
 [nařízení o rozvoji venkova] považuje za odkaz na články 5
 a 6 nařízení (ES) č. 73/2009 a přílohy II
 a III uvedeného nařízení.
 2. Pro rok 2014 se odkaz
 v čl. 40a odst. 1 nařízení (EU) č. [...]
 [nařízení o rozvoji venkova] na článek 17a nařízení (EU)
 č. [nařízení o přímých platbách] považuje za odkaz na článek
 132 nařízení (ES) č. 73/2009. Pro tentýž rok se odkaz
 v čl. 40a odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. [...]
 [nařízení o rozvoji venkova] na článek 16a nařízení (EU)
 č. [nařízení o přímých platbách] považuje za odkaz
 na článek 121 nařízení (ES) č. 73/2009.
 KAPITOLA 2
 Změny
 Článek 5
 Změny nařízení (ES) č. 73/2009
 1. Nařízení (ES) č. 73/2009
 se mění takto:
 1) V článku 29 se doplňuje nový
 odstavec, který zní:
 „5. Odchylně od odstavce 2 mohou
 členské státy vyplácet od 16. října 2014
 zemědělcům zálohy ve výši až 50 % přímých plateb
 v rámci režimů podpor uvedených v příloze I, pokud jde o
 žádosti podané v roce 2014.
 U plateb na hovězí a telecí
 maso stanovených v hlavě IV kapitole 1 oddílu 11 mohou členské
 státy zvýšit částku uvedenou v prvním pododstavci až
 na 80 %.“
 2) Článek 40 se nahrazuje tímto:
 „Článek
 40
 Vnitrostátní stropy
 1. Pro každý členský stát a každý
 rok se celková hodnota všech přiznaných platebních nároků,
 vnitrostátní rezervy podle článku 41 a stropů stanovených podle
 čl. 51 odst. 2 a čl. 69 odst. 3 rovná
 příslušnému vnitrostátnímu stropu stanovenému v příloze VIII.
 2. Členský stát popřípadě
 použije lineární snížení/zvýšení hodnoty všech platebních nároků a/nebo
 částky vnitrostátní rezervy podle článku 41, aby zajistil dodržování
 stropu stanoveného v


text:
příloze VIII.
 3. Aniž je dotčen článek 25
 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. [horizontální
 nařízení]*, částky přímých plateb, které mohou být poskytnuty
 v členském státě pro kalendářní rok 2014 podle
 článků 34, 52, 53 a 68 tohoto nařízení
 a na podporu pro chovatele bource morušového podle článku 111
 nařízení (ES) č. 1234/2007, nesmí být vyšší než stropy stanovené
 v příloze VIII tohoto nařízení pro uvedený rok. Je-li to
 nezbytné a v zájmu dodržení stropů stanovených v příloze
 VIII použijí členské státy lineární snížení částek přímých
 plateb pro kalendářní rok 2014.
 * Úř. věst. L..., ..., s. ... .“
 3) V čl. 51 odst. 2 se
 doplňuje nový pododstavec, který zní:
 „Pro rok 2014 jsou stropy pro přímé platby
 uvedené v článcích 52 a 53 totožné se stropy stanovenými pro rok
 2013, násobeno koeficientem, který se pro každý dotčený členský stát
 vypočte vydělením vnitrostátního stropu pro rok 2014 uvedeným
 v příloze VIII vnitrostátním stropem pro rok 2013. Toto vynásobení se
 vztahuje pouze na ty členské státy, v nichž je vnitrostátní
 strop stanovený v příloze VIII pro rok 2014 nižší než vnitrostátní
 strop pro rok 2013.“
 4) V čl. 68 odst. 8 se úvodní
 slova nahrazují tímto:
 „8. Do...[14]
 mohou členské státy, které učinily rozhodnutí podle čl. 69 odst.
 1, toto rozhodnutí přezkoumat a rozhodnout, že od roku 2014:“
 5) Článek 69 se mění takto:
 a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
 „1. Členské státy mohou rozhodnout do 1. srpna 2009, 1. srpna
 2010, 1. srpna 2011, 1. září 2012 nebo do [...[15]] použít
 od roku následujícího po tomto rozhodnutí, nebo v případě
 rozhodnutí přijatého ze strany [...] od roku 2014, až 10 % svých
 vnitrostátních stropů uvedených v článku 40, nebo
 v případě Malty částku 2 000 000 EUR na zvláštní
 podporu podle čl. 68 odst. 1.“
 b) V odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
 „Jedině pro účely zajištění souladu
 s vnitrostátními stropy podle čl. 40 odst. 2 a pro výpočet podle
 čl. 41 odst. 1 se částky použité na poskytnutí podpory uvedené v
 čl. 68 odst. 1 písm. c) odečtou od vnitrostátního stropu uvedeného v
 čl. 40 odst. 1. Počítají se jako přidělené platební nároky.“
 c) V odstavci 5 první větě se výraz „2013“ nahrazuje výrazem
 „2014“.
 d) V odstavci 6 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
 „Jedině pro účely zajištění souladu
 s vnitrostátními stropy podle čl. 40 odst. 2 a pro výpočet podle
 čl. 41 odst. 1, v případě, že členský stát využije možnosti
 stanovené v prvním pododstavci písm. a) tohoto odstavce, se uvedená částka
 nepočítá jako součást stropů určených podle odstavce 3
 tohoto článku.“
 6) V článku 90 se odstavec 3 nahrazuje
 tímto:
 „3. Částka podpory na hektar, na který lze poskytnout podporu, se
 stanoví tak, že se výnosy uvedené v odstavci 2 vynásobí těmito
 referenčními částkami:
 Bulharsko: [520,20] EUR
 Řecko: [234,18] EUR
 Španělsko: [362,15] EUR
 Portugalsko: [228,00] EUR.“
 7) V článku 122 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
 „3. Režim jednotné platby na plochu lze
 využívat do 31. prosince 2014.“
 8) V článku 131 se odstavec 1


text:
nahrazuje tímto:
 „1. Nové
 členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1.
 srpna 2009, 1. srpna 2010, 1. srpna 2011, 1. září 2012 nebo do [...[16]] rozhodnout,
 že od roku následujícího po tomto rozhodnutí, nebo v případě
 rozhodnutí přijatého ze strany [...[17]] od roku 2014, využijí až 10 % svých
 vnitrostátních stropů uvedených v článku 40 na poskytnutí podpory
 zemědělcům podle čl. 68 odst. 1 a v souladu s
 příslušnými ustanoveními hlavy III kapitoly 5.“
 9) V hlavě VI se vkládá nový článek 136a, který zní:
 „Článek 136a
 Flexibilita mezi pilíři
 „1. Před ..[18] mohou
 členské státy rozhodnout, že uvolní až [15] % svých ročních
 vnitrostátních stropů na kalendářní roky 2014 až 2019, jak je
 stanoveno v příloze VIII tohoto nařízení pro rok 2014 a v
 příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU)
 č. [nařízení o přímých platbách] ** pro roky 2015–2019,
 jako dodatečnou podporu na opatření v rámci programů
 rozvoje venkova, která jsou financována v rámci EZFRV podle nařízení
 Evropského parlamentu a Rady (EU) č. [...] [nařízení o
 rozvoji venkova]*. V důsledku toho již odpovídající částka nebude k
 dispozici pro poskytování přímých plateb.
 Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci je
 oznámeno Komisi do data uvedeného ve zmíněném pododstavci.
 Procentní podíl oznámený v souladu s druhým
 pododstavcem je pro roky uvedené v prvním pododstavci stejný.
 2. [Členské státy], které nevyužijí
 možnosti podle odstavce 1, [mohou před ...[19]
 rozhodnout, že uvolní až [15] % částky přidělené na
 opatření podpory v rámci programů rozvoje venkova, která
 jsou v období 2015–2020 financována v rámci EZFRV podle nařízení
 (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova], jako prostředky
 na přímé platby podle tohoto nařízení a nařízení (EU) č.
 [nařízení o přímých platbách]. Bulharsko, Estonsko, Finsko, Lotyšsko,
 Litva, Polsko, Portugalsko, Rumunsko, Slovensko, Španělsko, Švédsko
 a Spojené království mohou rozhodnout, že uvolní [dodatečných] [10 %]
 částky přidělené v rámci rozvoje venkova jako
 prostředky na přímé platby. V důsledku toho již odpovídající
 částka nebude k dispozici jako podpora na opatření v rámci
 programů rozvoje venkova.
 Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci je
 oznámeno Komisi do data uvedeného ve zmíněném pododstavci.
 Procentní podíl oznámený v souladu s druhým
 pododstavcem je pro roky uvedené v odst. 1 prvním pododstavci stejný.
 3. S cílem zohlednit rozhodnutí
 oznámená členskými státy v souladu s odstavci 1 a 2 se
 Komise v souladu s článkem 141a zmocňuje
 k přijímání aktů v přenesené pravomoci, jimiž se
 přezkoumají stropy stanovené v příloze VIII.
 * Úř. věst. L..., ..., s. ... .
 ** Úř. věst. L..., ..., s. ... .“
 10) Článek 141a se nahrazuje tímto:
 „Článek 141a
 Výkon přenesené pravomoci
 1. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v
 tomto článku.
 2. Pravomoc přijímat akty v
 přenesené pravomoci uvedená v článku 11a je svěřena Komisi
 na dobu od 1. září 2012 do 31. prosince 2014. Pravomoc přijímat akty
 v přenesené pravomoci uvedená v čl. 136a odst. 3 je
 svěřena Komisi na dobu od [...[20]] do 31. prosince 2014.
 3. Evropský parlament nebo Rada mohou
 přenesení pravomoci uvedené v článku


text:
11a a čl. 136a odst. 3
 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci
 v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po
 zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie,
 nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se
 platnosti již platných aktů přijatých v přenesené
 pravomoci.
 4. Přijetí aktu v přenesené
 pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému
 parlamentu a Radě.
 5. Akt v přenesené pravomoci
 přijatý podle článku 11a a čl. 136a odst. 3 vstoupí v platnost,
 pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve
 lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen,
 nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty
 informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského
 parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
 11) Přílohy II, III a VIII se mění v
 souladu s přílohou II tohoto nařízení.
 Článek 6
 Změny nařízení (EU) č. [...] [nařízení o přímých
 platbách]
 Nařízení
 (EU) č. [...] [nařízení o přímých platbách] se mění takto:
 1) V článku 6 se odstavec 2
 nahrazuje tímto:
 „2. S cílem
 zohlednit vývoj v souvislosti s celkovými maximálními částkami
 přímých plateb, které mohou být poskytnuty, včetně těch,
 které vyplývají z rozhodnutí přijatých členskými státy v souladu
 s článkem 136a nařízení (ES) č. 73/2009 a článkem 14
 tohoto nařízení, a těch, které vyplývají z uplatňování
 druhého pododstavce článku 17b tohoto nařízení, se Komise za
 účelem přezkoumání vnitrostátních stropů stanovených v
 příloze II tohoto nařízení zmocňuje k přijímání aktů
 v přenesené pravomoci v souladu s článkem 55 tohoto
 nařízení.“
 2) Článek 14 se nahrazuje
 tímto:
 „Článek
 14
 Flexibilita mezi pilíři
 „1. Před ...[21] mohou
 členské státy rozhodnout, že uvolní až [15] % svých ročních
 vnitrostátních stropů na kalendářní roky 2014 až 2019, jak je
 stanoveno v příloze VIII nařízení (ES) č. 73/2009 pro rok
 2014 a v příloze II tohoto nařízení pro roky 2015–2019, jako
 dodatečnou podporu na opatření v rámci programů rozvoje
 venkova, která jsou financována v rámci EZFRV podle nařízení (EU)
 č. [...] [nařízení o rozvoji venkova]. V důsledku toho již
 odpovídající částka nebude k dispozici pro poskytování přímých
 plateb.
 Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci je
 oznámeno Komisi do data uvedeného ve zmíněném pododstavci.
 Procentní podíl oznámený v souladu s druhým
 pododstavcem je pro roky uvedené v prvním pododstavci stejný.
 2. [Členské státy], které nevyužijí
 možnosti podle odstavce 1, [mohou před ...[22]
 rozhodnout, že uvolní až [15] % částky přidělené na
 opatření podpory v rámci programů rozvoje venkova, která
 jsou v období 2015–2020 financována v rámci EZFRV podle nařízení
 (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova], jako prostředky
 na přímé platby podle nařízení (ES) č. 73/2009 a tohoto
 nařízení. Bulharsko, Estonsko, Finsko, Lotyšsko, Litva, Polsko,
 Portugalsko, Rumunsko, Slovensko, Španělsko, Švédsko a Spojené
 království mohou rozhodnout, že uvolní [dodatečných] [10 %]
 částky přidělené v rámci rozvoje venkova jako
 prostředky na přímé platby. V důsledku toho již odpovídající
 částka nebude k dispozici jako podpora na opatření v rámci
 programů rozvoje venkova.
 Rozhodnutí uvedené v prvním pododstavci je
 oznámeno Komisi do data


text:
uvedeného ve zmíněném pododstavci.
 Procentní podíl oznámený v souladu s druhým
 pododstavcem je pro roky uvedené v odst. 1 prvním pododstavci stejný.“
 3) V čl. 57 odst. 2 se za
 první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
 Nadále se však používá na žádosti o podporu
 týkající se roků podání žádosti, které začínají před 1. lednem
 2015.“
 4) V článku 59 se druhý a
 třetí pododstavec nahrazují tímto:
 „Použije se ode dne 1. ledna 2015.
 Ustanovení čl. 20 odst. 5, čl. 22 odst.
 6, čl. 35 odst. 1, čl. 37 odst. 1 a článek 39 se však použijí
 ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.“
 Článek 7
 Změna nařízení (EU) č. [...] [horizontální nařízení]
 Článek 115 nařízení (EU) č.
 [...][horizontální nařízení] se nahrazuje tímto:
 „Článek
 115
 Vstup v platnost a použitelnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne 1. ledna 2014
 s těmito výjimkami:
 a) články 7, 8 a 9 se použijí ode
 dne 16. října 2013;
 b) články 18, 42, 43 a 45 se
 použijí ode dne 16. října 2013, pokud jde o výdaje vzniklé od 16.
 října 2013;
 c) hlava III, hlava V kapitola II
 a hlava VI se použijí ode dne 1. ledna 2015.“
 Článek 8
 Změna nařízení (EU) č. [...] [nařízení o jednotné
 společné organizaci trhů]
 V čl. 163 odst. 1 nařízení (EU)
 č. [...][nařízení o jednotné společné organizaci trhů] se
 doplňuje nové písmeno, které zní:
 „h) článek 111 [článek 155
 nařízení (EU) č. KOM(2010) 799] do 31. března 2015.“
 Článek 9
 Změna nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova]
 V článku 64 nařízení (EU)
 č. [...] [nařízení o rozvoji venkova] se odstavce 4 a 5 nahrazují
 tímto:
 „4. Komise připravuje
 prostřednictvím prováděcího aktu roční rozpis částek
 uvedených v odstavci 1 podle jednotlivých členských států
 po odečtení částky uvedené v odstavci 2
 a s přihlédnutím k převodům prostředků
 podle čl. 136a odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 73/2009*.
 Při přípravě ročního rozpisu
 Komise zohlední:
 a) objektivní kritéria související s cíli
 uvedenými v článku 4 a
 b) dosavadní výsledky.
 5. Kromě částek uvedených v
 odstavci 4 zahrne prováděcí akt uvedený v témže odstavci rovněž
 finanční prostředky převedené do EZFRV při použití
 čl. 136a odst. 1 nařízení (ES) č. 73/2009 a čl. 7
 odst. 2 nařízení (EU) č. [nařízení o přímých platbách]
 a finanční prostředky převedené do EZFRV při použití
 článků 10b a 136 nařízení (ES) č. 73/2009 pro
 kalendářní rok 2013.
 _______
 * Úř. věst. L 30, 31.1.2009, s. 16.“
 KAPITOLA 3
 Závěrečná ustanovení
 Článek 10
 Vstup v platnost a použitelnost
 Toto nařízení vstupuje v platnost
 sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
 Použije se ode dne 1. ledna 2014.
 Avšak:
 –
 body 9 a 10 článku 5 se použijí od dne vstupu
 tohoto nařízení v platnost;
 –
 bod 11 článku 5 tohoto nařízení se, pokud
 jde o přílohy II a III nařízení (ES) č. 73/2009,
 použije ode dne 22. prosince 2013 a
 –
 článek 6 tohoto nařízení se použije ode
 dne vstupu nařízení


text:
(EU) č. [...] [nařízení o přímých
 platbách] v platnost.
 Toto nařízení je závazné v celém
 rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
 V Bruselu dne
 Za Evropský parlament Za
 Radu
 předseda předseda
 PŘÍLOHA I
 Vztah mezi články k opatřením týkajícím se zvířat a plochy
 v rámci programových období 2007–2013 a 2014–2020
 Nařízení (ES) č. 1698/2005 || Nařízení (EU) č. [...] [nařízení o rozvoji venkova]
 Čl. 36 písm. a) bod i) a ii): platby za přírodní znevýhodnění poskytované zemědělcům v horských oblastech a platby zemědělcům ve znevýhodněných oblastech jiných než horských || Článek 32: platby pro oblasti s přírodními či jinými zvláštními omezeními
 Čl. 36 písm. a) bod iii): platby v rámci Natury 2000 a platby související se směrnicí 2000/60/ES || Článek 31: platby v rámci sítě Natura 2000 a podle rámcové směrnice o vodě
 Čl. 36 písm. a) bod iv): agroenvironmentální platby || Článek 29: agroenvironmentální-klimatické operace
 Čl. 36 bod v): platby na podporu dobrých životních podmínek zvířat || Článek 34: dobré životní podmínky zvířat
 Čl. 36 písm. b) bod i) a iii): první zalesnění zemědělské půdy a první zalesnění nezemědělské půdy || Čl. 22 odst. 1 písm. a): zalesňování a zakládání lesů
 č 36 Čl. 36 písm. b) bod iv): platby v rámci Natury 2000 || Článek 31: platby v rámci sítě Natura 2000 a podle rámcové směrnice o vodě
 Čl. 36 písm. b) bod v): lesnicko-environmentální platby || Článek 35: lesnicko-environmentální a klimatické služby a ochrana lesů
 PŘÍLOHA II
 Přílohy II, III a VIII nařízení (ES)
 č. 73/2009 se mění takto:
 1) V příloze II se bod A. „Životní prostředí“ nahrazuje tímto:
 „1 || Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1) || Čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2 písm. b), čl. 4 odst. 1, 2 a 4 a čl. 5 písm. a), b) a d)
 2 || Směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství (Úř. věst. L 181, 4.7.1986, s. 6) || Článek 3
 3 || Směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (Úř. věst. L 375, 31.12.1991, s. 1) || Články 4 a 5
 4 || Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7) || Článek 6 a čl. 13 odst. 1 písm. a)“
 2) Příloha III se mění takto:
 a) Údaje týkající se tématu „Ochrana vody
 a hospodaření s ní“ se nahrazují tímto:
 „Ochrana vody a hospodaření s ní: Chránit vodu před znečištěním a zabraňovat jejímu povrchovému stékání a hospodárně ji využívat || - Zřízení ochranných pásem podél vodních toků (1) ||
 - V případech, kdy využití vody k zavlažování podléhá schválení, dodržování schvalovacích postupů ||
 Opatření stanovená v dodatku ||
 (1) Pozn.:
 Ochranná pásma dobrého zemědělského a environmentálního stavu musí
 jak uvnitř, tak vně