text:
souladu s čl. 39 odst. 2 protokolu I dohody o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU o odchylku od pravidel původu stanovených v uvedeném protokolu ohledně textilních výrobků kódů HS 6203.42, 6107.11 a 6109.10 dovážených do EU v období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2016. Žádost vychází z toho, že se dané odvětví nachází v obtížné situaci, protože opracováním a zpracováním prováděným v sousedním Haiti je ovlivněno dodržení pravidel původu stanovených v rámci dohody o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU. Pokud Dominikánská republika již nebude moci využívat haitské zdroje, bude značně postižena schopnost jejího stávajícího textilního odvětví pokračovat ve vývozu do EU. Odchylka by přispěla ke stabilitě výroby a rozvoji průmyslu a k zachování zaměstnanosti v Dominikánské republice i na Haiti.
 (7)
 Odchylka by neměla být udělena v případě slipů kódu HS 6107.11. Tyto výrobky se pletou a stříhají v Dominikánské republice a následně sešívají, dohotovují a balí na Haiti. Přímo z Haiti se přepravují do EU a přes území Dominikánské republiky je pouze prováděn jejich tranzit, aniž by se tam uskutečňovalo jejich následné zpracování. Dohoda o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU se tedy nepoužije, protože toto zboží není dostatečně opracované nebo zpracované v Dominikánské republice k tomu, aby získalo status původu.
 (8)
 Žádost se týká období od ledna 2012 do prosince 2016. Je požadováno použití se zpětnou účinností od roku 2012. Nicméně pravidla původu podle dohody o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU by měla být náležitě uplatňována až do doby udělení odchylky. Odchylka od pravidel by proto měla být udělena s účinkem ode dne, kdy Zvláštní výbor CARIFORUM-EU pro celní spolupráci a usnadnění obchodu přijme rozhodnutí o udělení odchylky. Vzhledem k současnému statusu Haiti v rámci dohody o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU by měla být odchylka udělena na období dvou let, aby se Dominikánská republika mohla připravit na dodržování pravidel pro získání statusu původu a aby se zajistila předvídatelnost pro hospodářské subjekty.
 (9)
 Předmětem žádosti o odchylku je předpokládaný roční objem vývozů do EU ve výši 407 452 kusů denimových kalhot zařazených do kódu HS 6203.42. Na základě statistických údajů za období 2009 až 2013 činily průměrné dovozy denimových kalhot z Dominikánské republiky do Unie přibližně 63 000 kusů ročně. V roce 2012 dovozy značně stouply na přibližně 250 000 kusů. V roce 2013 dovozy opět poklesly na přibližně 40 000 kusů. Odchylka se proto stanoví ve výši maximálního objemu dovozů z Dominikánské republiky, která byla zaznamenána v roce 2012, zvýšené o 20 % toleranci.
 (10)
 Zvláštní výbor CARIFORUM-EU pro celní spolupráci a usnadnění obchodu by měl udělit odchylku pro 300 000 kusů denimových kalhot kódu HS ex ex 6203.42 (kódu KN 6203 42 31) a pro 54 054 kusů vrchních triček kódu HS ex ex 6109.10 (kódu KN ex 6109 10 00) dovážených do Unie na dobu dvou let ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
 (11)
 Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2) stanoví pravidla pro správu celních kvót. Pro zajištění účinné správy celních kvót prováděné za úzké spolupráce orgánů Dominikánské republiky, celních orgánů v EU a Komise by se tato pravidla měla obdobně použít na množství dovážená


text:
v rámci odchylky poskytnuté tímto rozhodnutím.
 (12)
 V zájmu účinné kontroly využívání dané odchylky by měly orgány Dominikánské republiky pravidelně sdělovat Komisi podrobnosti o vydávaných průvodních osvědčeních EUR.1,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 1. Odchylně od ustanovení protokolu I dohody o hospodářském partnerství a v souladu s čl. 39 odst. 2 uvedeného protokolu se za produkty pocházející z Dominikánské republiky v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 2 až 5 tohoto rozhodnutí považují:
 a)
 kalhoty z „denimu“ kódu HS ex ex 6203.42 (kódu KN 6203 42 31) vyrobené z nepůvodních tkanin kódů HS 5209.42, 5513.12 a 5513.19 (kódů KN 5209 42 00, 5513 12 00 a 5513 19 00) a stříhané v Dominikánské republice, sešité mimo území států CARIFORA a následně prané, žehlené nebo mandlované a balené v Dominikánské republice;
 b)
 vrchní trička z bavlny kódu HS ex ex 6109.10 (kódu KN ex 6109 10 00) vyrobená z nepůvodních vláken kódu HS 5205.23 (kódu KN 5205 23 00) pletená, barvená, dohotovená a stříhaná v Dominikánské republice, sešitá mimo území států CARIFORA a následně potištěná a balená v Dominikánské republice.
 2. Pro účely odstavce 1 se praní, žehlení nebo mandlování textilií, připevňování nebo tisk značek, štítků, log, jednoduché balicí operace nebo kombinace dvou nebo více těchto operací prováděných ve státech CARIFORA považují za opracování nebo zpracování dostatečné k tomu, aby produktu udělilo status původu.
 Článek 2
 Odchylka podle článku 1 platí v ročním vyjádření pro produkty a množství, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí a které jsou v celním prohlášení navrženy k propuštění do volného oběhu do EU z Dominikánské republiky v období od 10. března 2015 do 9. března 2017.
 Článek 3
 Množství stanovená v příloze spravuje Evropská komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
 Článek 4
 Celní orgány Dominikánské republiky provádějí množstevní kontroly vývozu produktů uvedených v článku 1.
 Před koncem měsíce následujícího po každém čtvrtletí celní orgány Dominikánské republiky předloží Evropské komisi prostřednictvím sekretariátu Zvláštního výboru pro celní spolupráci a usnadnění obchodu výkaz množství, ke kterým byla podle tohoto rozhodnutí vydána průvodní osvědčení EUR.1, a sériová čísla uvedených osvědčení.
 Článek 5
 V kolonce 7 průvodních osvědčení EUR.1 vydaných na základě tohoto rozhodnutí se uvede jedno z těchto označení:
 —
 „Derogation – Decision No 1/2015 of the CARIFORUM-EU Special Committee on Customs Cooperation and Trade facilitation of 10 March 2015“
 ,
 —
 „Dérogation – Décision no 1/2015 du Comité spécial de coopération douanière et de facilitation des échanges CARIFORUM-UE du 10 mars 2015“
 ,
 —
 „Excepción – Decisión no 1/2015 del Comité Especial CARIFORUM-UE de Cooperación Aduanera y Facilitación del Comercio del 10 de marzo 2015“
 .
 Článek 6
 Zjistí-li EU na základě objektivních informací nesrovnalosti, podvod či opakované nedodržení povinností stanovených v článku 4 tohoto rozhodnutí, může se domáhat dočasného pozastavení odchylky uvedené v článku 1 postupem stanoveným v čl. 22 odst. 5 a 6 dohody o hospodářském partnerství CARIFORUM-EU.
 Článek 7
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dne 10. března 2015.
 V Georgetownu a Bruselu dne 10. března 2015.
 Jameel Ahamad BAKSH

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
zástupce CARIFORA
 jménem států CARIFORA
 Jean-Michel GRAVE
 Evropská komise
 jménem smluvní strany EU
 (1) Úř. věst. L 289, 30.10.2008, s. 3.
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1.)
 PŘÍLOHA
 Pořadové číslo
 Kód HS
 Kód KN
 Popis zboží
 Období
 Množství
 (v kusech)
 09.1950
 ex ex 6203.42
 6203 42 31
 Pánské nebo chlapecké kalhoty a krátké kalhoty, z „denimu“
 10.3.2015 – 9.3.2016
 300 000
 10.3.2016 – 9.3.2017
 300 000
 09.1951
 ex ex 6109.10
 ex 6109 10 00
 Vrchní trička, pletená nebo háčkovaná, z bavlny
 10.3.2015 – 9.3.2016
 54 054
 10.3.2016 – 9.3.2017
 54 054


text:
 28.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 24/30
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ES-FAERSKÉ OSTROVY č. 1/2008
 ze dne 17. června 2008,
 kterým se mění rozhodnutí č. 1/2001, kterým se stanoví prováděcí ustanovení k Protokolu o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé
 (2009/74/ES)
 SMÍŠENÝ VÝBOR ES-FAERSKÉ OSTROVY,
 s ohledem na Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé (1),
 s ohledem na protokol o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje dohoda (2), a zejména na první větu článku 2 uvedeného protokolu,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Na setkání veterinární podskupiny Smíšeného výboru ES-Faerské ostrovy v Bruselu dne 26. září 2005 byly projednávány dvě žádosti ze strany Faerských ostrovů. První se týkala povolení dovozu registrovaných koňovitých přímo z Islandu namísto jejich dovozu přes stanoviště hraniční kontroly schválené pro tento účel v členském státě v souladu s článkem 6 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí (3). Druhá se týkala povolení přesunu registrovaných koňovitých mezi Faerskými ostrovy a členskými státy v souladu s podmínkami pro přesun stanovenými uvnitř Společenství.
 (2)
 V souladu s článkem 9 směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (4) se použijí pravidla stanovená směrnicí Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (5).
 (3)
 Faerské ostrovy se zavázaly provést do vnitrostátního práva a používat ustanovení Společenství stanovená v příloze tohoto rozhodnutí a zřídit na schváleném stanovišti hraniční kontroly umístěném v Tórshavn kontrolní středisko vhodné pro zacházení s registrovanými koňovitými dovezenými přímo z Islandu, v souladu s konstrukčními požadavky a požadavky na dobré životní podmínky zvířat stanovenými v příloze A směrnice 91/496/EHS před datem přijetí tohoto rozhodnutí.
 (4)
 Představitelé Komise a odborníci členských států se dohodli, že veterinární situace na Faerských ostrovech umožňuje navrhovanou změnu rozhodnutí Smíšeného výboru ES-Faerské ostrovy č. 1/2001 (6).
 (5)
 Článek 27 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (7) stanoví nové zásady pro vybírání poplatků nebo sazeb k pokrytí nákladů vzniklých při úředních kontrolách.
 Proto se jeví jako vhodné aktualizovat v rozhodnutí č. 1/2001 odkazy na dotčené poplatky uvnitř Společenství.
 (6)
 Byl zaveden nový systém oznamování dovozu živých zvířat a produktů živočišného původu do Evropské unie nazvaný „TRACES“, jež nahrazuje systém „ANIMO“. Systém „TRACES“ umožňuje elektronickou výměnu údajů, které se týkají obchodu s živými zvířaty a produkty živočišného původu uvnitř Společenství a jejich dovozu, mezi příslušnými orgány odpovědnými za kontrolu veřejného zdraví a zdraví zvířat.
 Proto se jeví jako vhodné aktualizovat v rozhodnutí č. 1/2001 odkazy na informační


text:
systémy.
 (7)
 Veterinární podskupina proto doporučila, aby bylo rozhodnutí č. 1/2001 odpovídajícím způsobem změněno,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Rozhodnutí č. 1/2001 se mění takto:
 1)
 Článek 3 se nahrazuje tímto:
 „Článek 3
 Kontroly živých zvířat pocházejících ze třetích zemí
 1. Kontroly živých zvířat pocházejících ze třetích zemí a směřujících na Faerské ostrovy se provádějí na stanovištích hraniční kontroly v členských státech jejich veterinárními službami na účet orgánů Faerských ostrovů a jejich jménem.
 2. V uvedených případech se použije pro veškerá příslušná oznámení integrovaný elektronický veterinární systém (TRACES).
 3. Veškeré dovozy živých zvířat na Faerské ostrovy podléhají veterinárním kontrolám stanoveným směrnicí Rady 91/496/EHS (8) a jejím prováděcím pravidlům stanoveným v příslušných rozhodnutích Komise.
 Pokud jsou výsledky kontrol uvedených v prvním odstavci uspokojivé, vydají veterinární služby pro každou zásilku společný veterinární vstupní doklad (SVVD).
 Celní orgány zajistí, aby byly před zahájením režimu celního tranzitu zaplaceny nezbytné hygienické poplatky stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (9).
 2)
 Článek 5 se nahrazuje tímto:
 „Článek 5
 Financování kontrol
 Faerské ostrovy se zavazují používat ustanovení článku 27 nařízení (ES) č. 882/2004 ohledně poplatků pro tyto oblasti:
 —
 v příloze IV kapitole V pro produkty rybolovu, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (10),
 —
 v příloze IV kapitole V, aby bylo zajištěno provádění kontrol vodních živočichů podle směrnice Rady 96/23/ES (11),
 —
 v příloze V kapitole I (maso), II (ryby) a III (ostatní živočišné produkty) pro živočišné produkty dovážené ze třetích zemí,
 —
 v příloze V kapitole V pro živá zvířata dovážená ze třetích zemí,
 —
 v příloze VI, aby byly zahrnuty kontroly pro vodní živočichy, produkty živočišného původu a živé registrované koňovité, na něž se vztahuje směrnice 90/425/EHS.
 3)
 Článek 7 se nahrazuje tímto:
 „Článek 7
 Informační systémy
 1. Faerské ostrovy budou používat integrovaný elektronický veterinární systém (TRACES) k oznamování přesunů živých zvířat nebo produktů živočišného původu a oznamování obchodu s nimi členským státům, tam kde je to požadováno předpisy Společenství.
 Praktická opatření pro účast Faerských ostrovů na tomto systému budou sjednána mezi Komisí a úředníky Faerských ostrovů.
 2. Faerské ostrovy provedou směrnici Rady 82/894/EHS (12) a budou se podílet na oznamovacím systému pro choroby zvířat (ADNS).
 Praktická opatření pro účast Faerských ostrovů budou sjednána mezi Komisí a úředníky Faerských ostrovů.
 4)
 Vkládá se nový článek, který zní:
 „Článek 12a
 Dovozy a přesuny registrovaných koňovitých
 1. Faerské ostrovy se zavazují zřídit na schváleném stanovišti hraniční kontroly umístěném v Tórshavnu kontrolní středisko vhodné pro zacházení s registrovanými koňovitými dovezenými přímo z Islandu. Zařízení kontrolního střediska musí splňovat požadavky na schválení ze stavebního hlediska a požadavky na dobré životní podmínky zvířat stanovené v příloze A směrnice 91/496/EHS.
 Před výstavbou areálu předloží orgány Faerských ostrovů Evropské komisi návrh plánu tohoto střediska k posouzení a zvážení.
 Jakmile bude schválené zařízení zřízeno, Faerské ostrovy o tom informují Komisi.
 2. Odchylně od čl. 3 odst. 1 budou kontroly registrovaných koňovitých dovážených přímo z Islandu prováděny v souladu se směrnicí 91/496/EHS a jejími prováděcími pravidly stanovenými v rozhodnutí Komise 97/794/ES (13) veterinární službou Faerských


text:
ostrovů v kontrolním středisku uvedeném v odstavci 1.
 3. Přesuny registrovaných koňovitých mezi Faerskými ostrovy a členskými státy se provádějí na základě pravidel stanovených v oddílu II směrnice Rady 90/426/EHS (14) a po kontrolách provedených v souladu se směrnicí 90/425/EHS.
 5)
 V článku 15 se doplňuje nový odstavec, který zní:
 „4. Faerské ostrovy použijí ustanovení Společenství stanovená v příloze tohoto rozhodnutí před 17. červnem 2008.
 Faerské ostrovy budou informovat Komisi do 11. února 2009, že přijaly nezbytná opatření k provedení těchto ustanovení.“
 6)
 Znění uvedené v příloze tohoto rozhodnutí se doplní jako příloha.
 Článek 2
 Vstup v platnost
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Tórshavnu dne 17. června 2008.
 Za Smíšený výbor
 předseda
 Herluf SIGVALDSSON
 (1) Úř. věst. L 305, 30.11.1999, s. 25.
 (2) Úř. věst. L 305, 30.11.1999, s. 26.
 (3) Úř. věst. L 268, 24.9.1991, s. 56.
 (4) Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 42.
 (5) Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 29.
 (6) Úř. věst. L 46, 16.2.2001, s. 24.
 (7) Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.
 (8) Úř. věst. L 268, 24.9.1991, s. 56.
 (9) Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1.“.
 (10) Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 55.
 (11) Úř. věst. L 125, 23.5.1996, s. 10.“.
 (12) Úř. věst. L 378, 31.12.1982, s. 58.“.
 (13) Úř. věst. L 323, 26.11.1997, s. 31.
 (14) Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 42.“.
 PŘÍLOHA
 „PŘÍLOHA
 Právní předpisy Společenství uvedené v čl. 15 odst. 4:
 1)
 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 29);
 2)
 směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 42);
 3)
 směrnice Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 55);
 4)
 rozhodnutí Komise 92/260/EHS ze dne 10. dubna 1992 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dočasný dovoz evidovaných koní (Úř. věst. L 130, 15.5.1992, s. 67);
 5)
 rozhodnutí Komise 93/195/EHS ze dne 2. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu (Úř. věst. L 86, 6.4.1993, s. 1);
 6)
 rozhodnutí Komise 93/196/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz jatečných koňovitých (Úř. věst. L 86, 6.4.1993, s. 7);
 7)
 rozhodnutí Komise 93/197/EHS ze dne 5. února 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých (Úř. věst. L 86, 6.4.1993, s. 16);
 8)
 rozhodnutí Komise 93/623/EHS ze dne 20. října 1993, kterým se stanoví identifikační doklad (průvodní list) doprovázející evidované koňovité (Úř. věst. L 298, 3.12.1993, s. 45);
 9)
 rozhodnutí Komise 2000/68/ES ze dne 22. prosince 1999, kterým se mění rozhodnutí Komise 93/623/EHS a zavádí identifikace plemenných a užitkových


text:
koňovitých (Úř. věst. L 23, 28.1.2000, s. 72);
 10)
 rozhodnutí Komise 2004/211/ES ze dne 6. ledna 2004, kterým se stanoví seznam třetích zemí a částí jejich území, ze kterých členské státy povolují dovoz živých koňovitých a spermatu, vajíček a embryí druhů koňovitých, a kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS a 94/63/ES (Úř. věst. L 73, 11.3.2004, s. 1);
 11)
 nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (Úř. věst. L 3, 5.1.2005, s. 1).“.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996D0523(05)
 Úřední věstník L 124 , 23/05/1996 S. 0017 - 0018
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 15/96ze dne 4. března 1996,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 46/95 ze dne 22. června 1995 [1];vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/35/ES ze dne 14. července 1995, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], by měla být začleněna do Dohody;vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/36/ES ze dne 14. července 1995, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 12a (směrnice Rady 91/414/EHS) kapitoly XV přílohy II Dohody se doplňují nové odrážky, které znějí:"— 395 L 0035: směrnice Komise 95/35/ES ze dne 14. července 1995 (Úř. věst. L 172, 22.7.1995, s. 6);— 395 L 0036: směrnice Komise 95/36/ES ze dne 14. července 1995 (Úř. věst. L 172, 22.7.1995, s. 8)."Článek 2Znění směrnic 95/35/ES a 95/36/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 4. března 1996.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.[2] Úř. věst. L 172, 22.7.1995, s. 6.[3] Úř. věst. L 172, 22.7.1995, s. 8.--------------------------------------------------


text:
 17.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 334/10
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 110/2009
 ze dne 22. října 2009,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 100/2009 ze dne 25. září 2009 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (ES) č. 619/2009 ze dne 13. července 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 474/2006 o vytvoření seznamu Společenství uvádějícího letecké dopravce, kteří podléhají zákazu provozování letecké dopravy ve Společenství (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 66zab (nařízení Komise (ES) č. 474/2006) přílohy XIII Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 R 0619: nařízení Komise (ES) č. 619/2009 ze dne 13. července 2009 (Úř. věst. L 182, 15.7.2009, s. 4).“
 Článek 2
 Znění nařízení (ES) č. 619/2009 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 23. října 2009 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 22. října 2009.
 Za Smíšený výbor EHP
 předsedkyně
 Oda Helen SLETNES
 (1) Úř. věst. L 304, 19.11.2009, s. 16.
 (2) Úř. věst. L 182, 15.7.2009, s. 4.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 13.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 268/5
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP č. 76/2005
 ze dne 10. června 2005,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 43/2005 ze dne 11. března 2005 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2004/104/ES ze dne 14. října 2004 o přizpůsobení technickému postupu směrnice Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel a doplnění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (2), ve znění opravy v Úř. věst. L 56, 2.3.2005, s. 35, by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Kapitola I přílohy II Dohody se mění takto:
 1.
 V bodě 1 (směrnice Rady 70/156/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 L 0104: směrnice Komise 2004/104/ES ze dne 14. října 2004 (Úř. věst. L 337, 13.11.2004, s. 13), ve znění opravy v Úř. věst. L 56, 2.3.2005, s. 35.“
 2.
 V bodě 11 (směrnice Rady 72/245/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32004 L 0104: směrnice Komise 2004/104/ES ze dne 14. října 2004 (Úř. věst. L 337, 13.11.2004, s. 13), ve znění opravy v Úř. věst. L 56, 2.3.2005, s. 35.“
 3.
 V bodě 11 (směrnice Rady 72/245/EHS) se doplňuje nová úprava, která zní:
 Pro účely Dohody se směrnice upravuje takto:
 V příloze I se v bodě 5.2 vkládají nová slova, která znějí:
 „IS pro Island
 FL pro Lichtenštejnsko
 16 pro Norsko“.
 4.
 Za bod 45ze (rozhodnutí Komise 2004/90/ES) se vkládá bod, který zní:
 „45zf
 32004 L 0104: směrnice Komise 2004/104/ES ze dne 14. října 2004 o přizpůsobení technickému postupu směrnice Rady 72/245/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potlačení vysokofrekvenčního rušení způsobovaného zážehovými motory namontovanými do motorových vozidel a doplnění směrnice 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 337, 13.11.2004, s. 13), ve znění opravy v Úř. věst. L 56, 2.3.2005, s. 35.“
 Článek 2
 Znění směrnice 2004/104/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. června 2005 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. června 2005.
 Za Smíšený výbor EHP
 Richard WRIGHT
 předseda
 (1) Úř. věst. L 198, 28.7.2005, s. 45.
 (2) Úř. věst. L 337, 13.11.2004, s. 13.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 31.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 85/22
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 138/2010
 ze dne 10. prosince 2010,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 123/2010 ze dne 10. listopadu 2010 (1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002 (2) bylo začleněno do Dohody rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 69/2009 (3) ze dne 29. května 2009 s úpravami pro některé země.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 185/2010 ze dne 4. března 2010, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti (4), by mělo být začleněno do Dohody.
 (4)
 Nařízení Komise (EU) č. 358/2010 ze dne 23. dubna 2010, kterým se mění nařízení (EU) č. 185/2010 ze dne 4. března 2010, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti (5), by mělo být začleněno do Dohody.
 (5)
 Nařízení Komise (EU) č. 185/2010 zrušuje nařízení Komise (ES) č. 1217/2003 (6), (ES) č. 1486/2003 (7), (ES) č. 1138/2004 (8) a (ES) č. 820/2008 (9), která jsou začleněna do Dohody, avšak která by se nadále měla uplatňovat až do dne vstupu v platnost posledního z rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, začleňujících do Dohody opatření (10) nezbytná pro použitelnost nařízení (ES) 300/2008, a která se by tudíž měla zrušit v Dohodě s účinností od tohoto dne,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Příloha XIII Dohody se mění takto:
 1)
 Za bod 66hd (nařízení Komise (EU) č. 1254/2009) se vkládá nový bod, který zní:
 „66he.
 32010 R 0185: nařízení Komise (EU) č. 185/2010 ze dne 4. března 2010, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti (Úř. věst. L 55, 5.3.2010, s. 1), ve znění opravy v Úř. věst. L 253, 28.9.2010, s. 61, ve znění:
 —
 32010 R 0358: nařízení Komise (EU) č. 358/2010 ze dne 23. dubna 2010 (Úř. věst. L 105, 27.4.2010, s. 12).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 Toto nařízení se použije ode dne, kdy vstoupí v platnost poslední z rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterými se do Dohody začleňují opatření nutná pro použitelnost nařízení (ES) č. 300/2008.“
 2)
 V bodě 66i (nařízení Komise (ES) č. 820/2008), bodě 66j (nařízení Komise (ES) č. 1217/2003) a bodě 66m (nařízení Komise (ES) č. 1138/2004) se doplňují nová slova, která znějí:
 „Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 Toto nařízení se použije ode dne, kdy vstoupí v platnost poslední z rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterými se do Dohody začleňují opatření nutná pro použitelnost nařízení (ES) č. 300/2008.“
 3)
 Znění bodu 66k (nařízení Komise (ES) č. 1486/2003) se mění takto:
 i)
 Dosavadní úprava se označuje jako úprava a).
 ii)
 Za úpravu a) se doplňuje


text:
nová úprava, která zní:
 „b)
 Toto nařízení se použije ode dne, kdy vstoupí v platnost poslední z rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterými se do Dohody začleňují opatření nutná pro použitelnost nařízení (ES) č. 300/2008.“
 4)
 Znění bodů 66i (nařízení Komise (ES) č. 820/2008), 66j (nařízení Komise (ES) č. 1217/2003), 66k (nařízení Komise (ES) č. 1486/2003) a 66m (nařízení Komise (ES) č. 1138/2004) se zrušují s účinností ode dne vstupu v platnost posledního rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterými se do Dohody začleňují opatření nutná pro použitelnost nařízení (ES) č. 300/2008.
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 185/2010 a (EU) č. 358/2010 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 11. prosince 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (11).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 10. prosince 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 58, 3.3.2011, s. 81.
 (2) Úř. věst. L 97, 9.4.2008, s. 72.
 (3) Úř. věst. L 232, 3.9.2009, s. 25.
 (4) Úř. věst. L 55, 5.3.2010, s. 1.
 (5) Úř. věst. L 105, 27.4.2010, s. 12.
 (6) Úř. věst. L 169, 8.7.2003, s. 44.
 (7) Úř. věst. L 213, 23.8.2003, s. 3.
 (8) Úř. věst. L 221, 22.6.2004, s. 6.
 (9) Úř. věst. L 221, 19.8.2008, s. 8.
 (10) Nařízení Komise (ES) č. 272/2009 ze dne 2. dubna 2009, nařízení Komise (EU) č. 1254/2009 ze dne 18. prosince 2009, nařízení Komise (EU) č. 18/2010 ze dne 8. ledna 2010, nařízení Komise (EU) č. 72/2010 ze dne 26. ledna 2010, nařízení Komise (EU) č. 185/2010 ze dne 4. března 2010, nařízení Komise (EU) č. 297/2010 ze dne 9. dubna 2010, nařízení Komise (EU) č. 357/2010 ze dne 23. dubna 2010, nařízení Komise (EU) č. 358/2010 ze dne 23. dubna 2010, rozhodnutí Komise K(2010) 774 v konečném znění ze dne 13. dubna 2010 a rozhodnutí Komise K(2001) 2604 v konečném znění ze dne 23. dubna 2010.
 (11) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 18.10.2019
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 266/31
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je zapotřebí ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 80 – Jednotná ustanovení pro schvalování sedadel autobusů a těchto autobusů z hlediska pevnosti sedadel a jejich ukotvení 2019/1724
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 doplněk 3 k sérii změn 03 – datum vstupu v platnost: 10. února 2018
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Požadavky na sedadla
 6.
 Požadavky na ukotvení sedadel v typu vozidla
 7.
 Požadavky na montáž sedadel do typu vozidla
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Změna a rozšíření schválení typu sedadla a/nebo typu vozidla
 11.
 Definitivní ukončení výroby
 12.
 Přechodná ustanovení
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy schvalovacích orgánů
 DODATKY
 1.
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2 a/nebo montáž sedadel směřujících do strany podle bodu 3 dodatku 7
 2.
 Postup zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 3.
 Požadovaná měření
 4.
 Stanovení kritérií přijatelnosti
 5.
 Požadavky a postupy statické zkoušky
 6.
 Schopnost pohlcení energie zadní části opěradla sedadel
 7.
 Požadavky na ochranu cestujících na sedadlech směřujících do strany podle bodu 7.4.4
 PŘÍLOHY
 1.
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu nebo typů sedadla z hlediska jeho (jejich) pevnosti podle předpisu č 80
 2.
 Sdělení o udělení, odmítnutí, rozšíření či odnětí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla z hlediska pevnosti ukotvení sedadel podle předpisu č 80
 3.
 Uspořádání značek schválení
 4.
 Postup stanovení bodu „H“ a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 1.1. Tento předpis se použije na:
 a)
 sedadla pro cestující určená k namontování tak, aby směřovala dopředu, ve vozidlech kategorie M2 a M3, třídy II, III a B (1);
 b)
 vozidla kategorie M2 a M3, třídy II, III a B (1) s ohledem na ukotvení sedadel pro cestující a montáž sedadel;
 c)
 tento předpis se nevztahuje na sedadla směřující dozadu ani na jakékoli opěrky hlavy namontované na tato sedadla.
 1.2. Na žádost výrobce se vozidla kategorie M2 (1) schválená podle předpisu č. 17 považují za vyhovující požadavkům tohoto předpisu.
 1.3. Vozidla, u nichž se na některá sedadla vztahuje výjimka podle bodu 7.4 předpisu č. 14, se schvalují podle tohoto předpisu.
 1.4. Montáž sedadel směřujících do strany je zakázána u vozidel kategorie M2 (třída II, III a B) a M3 (třída II, III a B), s výjimkou vozidel kategorie M3 (třída II, III a B) s maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla přesahující 10 t za předpokladu, že jsou splněny požadavky bodu 7.4.
 1.5. Bod 1.4 se nevztahuje na sanitky nebo na vozidla určená pro použití ozbrojenými silami, civilní ochranou, požární službou a službami odpovídajícími


text:
za udržování veřejného pořádku.
 2. DEFINICE
 Pro účely tohoto předpisu:
 2.1. „schválením sedadla“ se rozumí schválení typu sedadla jako konstrukční části se zřetelem k ochraně cestujících na sedadlech směřujících dopředu z hlediska jejich pevnosti a konstrukce opěradel;
 2.2. „schválením vozidla“ se rozumí schválení typu vozidla z hlediska pevnosti částí konstrukce vozidla, ke kterým jsou uchycena sedadla, a z hlediska montáže sedadel;
 2.3. „typem sedadla“ se rozumí sedadla, která se podstatně neliší z hlediska následujících vlastností, jež ovlivňují jejich pevnost a aktivní ochranu:
 2.3.1. konstrukce, tvar, rozměry a materiál nosných částí;
 2.3.2. typ a rozměry seřizovacího a zajišťovacího systému opěradla sedadla;
 2.3.3. rozměry, konstrukce a materiál připevňovacích a nosných částí (např. podpěr);
 2.4. „typem vozidla“ se rozumí vozidla, která se podstatně neliší z hlediska:
 2.4.1. konstrukčních vlastností podstatných z hlediska tohoto předpisu a
 2.4.2. popřípadě typu nebo typů sedadel namontovaných do vozidla, kterým bylo uděleno schválení typu;
 2.5. „sedadlem“ se rozumí konstrukce včetně polštářování a připevňovacích součástí, která může být připevněna ke konstrukci vozidla, a je určena pro použití ve vozidle a sezení jedné nebo více dospělých osob. Sedadlo se podle jeho orientace definuje takto:
 2.5.1. „sedadlem směřujícím dopředu“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k přední části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než +10 ° nebo –10 °;
 2.5.2. „sedadlem směřujícím dozadu“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje k zadní části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než +10 ° nebo –10 °;
 2.5.3. „sedadlem směřujícím do strany“ se rozumí sedadlo, které lze používat, když se vozidlo pohybuje, a které směřuje ke straně vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla tvoří se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel 90 ° (±10 °);
 2.6. „jednotlivým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění jednoho sedícího cestujícího;
 2.7. „dvojitým sedadlem“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění dvou vedle sebe sedících cestujících; dvě sedadla vedle sebe, která nejsou vzájemně spojená, se považují za dvě jednotlivá sedadla;
 2.8. „řadou sedadel“ se rozumí sedadlo navržené a konstruované pro umístění tří nebo více vedle sebe sedících cestujících; několik jednotlivých nebo dvojitých sedadel umístěných vedle sebe se nepovažuje za řadu sedadel;
 2.9. „sedákem“ se rozumí téměř vodorovná část sedadla, na které cestující sedí;
 2.10. „opěradlem“ se rozumí téměř svislá část sedadla určená k podepření zad cestujícího, jeho ramen a, pokud možno, hlavy;
 2.11. „seřizovacím systémem“ se rozumí zařízení, kterým se sedadlo nebo jeho části mohou seřídit do polohy, která vyhovuje sedícímu cestujícímu;
 2.12. „posunovacím systémem“ se rozumí zařízení, které umožňuje příčné nebo podélné posunutí sedadla nebo jedné z jeho částí bez pevné mezilehlé polohy za účelem snadnějšího přístupu pro cestující;
 2.13. „zajišťovacím systémem“ se rozumí zařízení, které zajišťuje sedadlo a jeho části v poloze pro používání;
 2.14. „ukotvením“ se rozumí část podlahy nebo karosérie vozidla, ke které se sedadlo připevní;
 2.15. „připevňovacími součástmi“ se rozumí šrouby nebo jiné konstrukční části, které se


text:
používají pro připevnění sedadla k vozidlu;
 2.16. „vozíkem“ se rozumí zkušební zařízení vyrobené a používané pro dynamické napodobení silničních nehod s čelním nárazem;
 2.17. „pomocným sedadlem“ se rozumí sedadlo pro figurínu, které se montuje na vozík za zkoušené sedadlo. Toto sedadlo musí být shodné se sedadlem, které má být ve vozidle umístěno za zkoušeným sedadlem;
 2.18. „vztažnou rovinou“ se rozumí rovina procházející body dotyku pat figuríny, používaná pro stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místo k sezení v motorovém vozidle v souladu s požadavky přílohy 4;
 2.19. „vztažnou výškou“ se rozumí výška vrcholu sedadla nad vztažnou rovinou;
 2.20. „figurínou“ se rozumí figurína, která odpovídá specifikacím pro HYBRID II nebo III (2), pro sedadla směřující dopředu, nebo figurína, která odpovídá specifikacím pro figurínu pro boční náraz podle přílohy 6 předpisu č. 95, pro sedadla směřující do strany;
 2.21. „vztažnou zónou“ se rozumí prostor mezi dvěma svislými podélnými rovinami ve vzdálenosti 400 mm od sebe a symetrické s bodem H a definované otočením přístroje zkušební hlavice ze svislé do vodorovné polohy, které je popsáno v příloze 1 předpisu č. 21. Přístroj se umístí podle popisu v uvedené příloze předpisu č. 21 a nastaví se na maximální délku 840 mm a minimální délku 736 mm pro určení zbytkového uvedeného prostoru;
 2.22. „tříbodovým pásem“ se rozumí pro účely tohoto předpisu rovněž pásy s více než třemi body pro ukotvení;
 2.23. „vzdáleností mezi sedadly“ se rozumí v případě sedadel směřujících stejným směrem vzdálenost mezi předním okrajem polštářování opěradla sedadla a zadním okrajem polštářování opěradla sedadla umístěného před tímto sedadlem; vzdálenost se měří horizontálně ve výšce 620 mm nad podlahou.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1. Žádost o schválení sedadla předkládá výrobce sedadla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2. Žádost o schválení vozidla předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.3. K žádosti o schválení sedadla nebo vozidla musí být ve trojím vyhotovení připojeny následující doklady a údaje:
 3.3.1. pro schválení sedadla:
 3.3.1.1. podrobný popis sedadla, jeho připevňovacích součástí a seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů;
 3.3.1.2. výkresy sedadla, jeho připevňovacích součástí a seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů, ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné;
 3.3.2. pro schválení vozidla:
 3.3.2.1. podrobný popis částí konstrukce vozidla používaných jako ukotvení;
 3.3.2.2. výkresy částí vozidla používaných jako ukotvení, ve vhodném měřítku a dostatečně podrobné.
 3.4. Technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek je třeba předložit:
 3.4.1. v případě schvalování sedadla dvě sedadla, která jsou shodná se schvalovaným typem;
 3.4.2. v případě schvalování vozidla příslušnou část konstrukce vozidla.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1. Schválení typu sedadla se udělí, pokud sedadlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje příslušné požadavky bodu 5.
 4.2. Schválení typu vozidla se udělí, pokud vozidlo předložené ke schválení podle tohoto předpisu splňuje příslušné požadavky bodů 6 a 7.
 4.3. Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 03, což odpovídá sérii změn 03) udávají sérii změn začleňující poslední závažné technické změny předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana nesmí přidělit totéž číslo jinému typu sedadla nebo jinému typu vozidla.
 4.4. Oznámení o udělení


text:
nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu sedadla a/nebo typu vozidla podle tohoto předpisu se oznámí smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 4.5. Na každé sedadlo shodné s typem sedadla schváleným podle tohoto předpisu a každé vozidlo shodné s typem vozidla schváleným podle tohoto předpisu se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.5.1. písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (3);
 4.5.2. čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice předepsané v bodě 4.5.1.
 4.6. Značka schválení musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.7. Značka schválení musí být umístěna na sedadlo nebo sedadla nebo na výrobní štítek s údaji o vozidle, kterým vozidlo opatřil výrobce, nebo v jeho blízkosti.
 4.8. V příloze 3 jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení typu.
 5. POŽADAVKY NA SEDADLA
 5.1. Každý typ sedadla směřujícího dopředu se na žádost výrobce podrobí požadavkům zkoušky podle dodatku 1 (dynamická zkouška), nebo požadavkům zkoušky podle dodatků 5 a 6 (statická zkouška).
 5.2. Zkoušky, kterým typ sedadla vyhověl, se zapíší do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1.
 5.3. Každý seřizovací a posunovací systém musí zahrnovat samočinně fungující zajišťovací systém.
 5.4. U seřizovacích a zajišťovacích systémů se nepožaduje, aby po zkoušce byly plně funkční.
 5.5. Opěrka hlavy se montuje na každé vnější přední sedadlo v každém vozidle kategorie M2 s maximální hmotností nepřesahující 3 500 kg. Uvedená opěrka hlavy musí splňovat požadavky předpisu OSN č. 25 ve znění série změn 04.
 6. POŽADAVKY NA UKOTVENÍ SEDADEL V TYPU VOZIDLA
 6.1. Ukotvení sedadel ve vozidle musí vyhovět:
 6.1.1. buď zkoušce podle dodatku 2,
 6.1.2. nebo, pokud je sedadlo namontováno na zkoušenou část konstrukce vozidla, zkouškám, které jsou předepsány v dodatku 1. Sedadlo nemusí být schválené sedadlo, pokud splňuje požadavky bodu 3.2.1 výše uvedeného dodatku.
 6.2. Přípustná je trvalá deformace na ukotvení a jeho okolí, včetně lomů, za předpokladu, že byla po stanovenou dobu dodržena předepsaná velikost síly.
 6.3. Pokud je ve vozidle použit více než jeden typ ukotvení, pro získání schválení vozidla se vyzkouší každá z variant ukotvení.
 6.4. K současnému schválení sedadla i vozidla je možno použít jedinou zkoušku.
 6.5. U vozidel kategorie M3 se ukotvení sedadel považuje za vyhovující požadavkům bodů 6.1 a 6.2, jestliže je ukotvení bezpečnostních pásů sedadel příslušných míst k sezení připevněno přímo na montovaných sedadlech a jestliže toto ukotvení bezpečnostních pásů splňuje požadavky předpisu č. 14, v případě potřeby s výjimkou podle bodu 7.4.
 7. POŽADAVKY NA MONTÁŽ SEDADEL DO TYPU VOZIDLA
 7.1. Všechna montovaná sedadla směřující dopředu se schvalují podle požadavků bodu 5 tohoto předpisu a musí splňovat tyto podmínky:
 7.1.1. sedadlo má vztažnou výšku alespoň 1 m a
 7.1.2. bod H sedadla umístěného bezprostředně za zkoušeným sedadlem je maximálně o 72 mm výše než bod H zkoušeného sedadla, anebo, je-li bod H zadního sedadla vyšší o více než


text:
72 mm, musí být zkoušené sedadlo vyzkoušeno a schváleno pro montáž v této poloze.
 7.2. Při schvalování podle dodatku 1 se provedou zkoušky 1 a 2 s těmito výjimkami:
 7.2.1. zkouška 1 se neprovede, pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné sedadlo směřující dopředu nebo do strany);
 7.2.2. zkouška 2 se neprovede, pokud:
 7.2.2.1. do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.2.2.2. sedadlo za zkoušeným sedadlem směřuje dopředu a je vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky), nebo
 7.2.2.3. sedadlo splňuje požadavky dodatku 6 tohoto předpisu.
 7.3. Při schvalování podle dodatků 5 a 6 se provedou všechny zkoušky s těmito výjimkami:
 7.3.1. zkouška podle dodatku 5 se neprovede, pokud do zadní části sedadla nemůže narazit cestující nezajištěný zádržným systémem (tj. bezprostředně za zkoušeným sedadlem není žádné sedadlo směřující dopředu nebo do strany);
 7.3.2. zkouška podle dodatku 6 se neprovede, pokud:
 7.3.2.1. do zadní části sedadla nemůže narazit cestující zajištěný zádržným systémem nebo
 7.3.2.2. sedadlo za zkoušeným sedadlem směřuje dopředu a je vybaveno tříbodovým bezpečnostním pásem, jehož ukotvení plně vyhovuje předpisu č. 14 (bez výjimky).
 7.4. Montáž sedadel směřujících do strany podléhá těmto podmínkám:
 7.4.1. sedadlo má vztažnou výšku alespoň 1 m;
 7.4.2. rovina procházející body H sousedících sedadel směřujících do strany je rovnoběžná se vztažnou rovinou;
 7.4.3. vodorovná vzdálenost mezi přímkami bodů H dvou sousedících sedadel směřujících do strany nepřesahuje 725 mm a není kratší než 450 mm, přičemž se měří vodorovně mezi svislými podélnými rovinami, které procházejí středy těchto míst k sezení (viz obrázek 1 v příloze 7), a
 7.4.4. cestující na sedadlech směřujících do strany musí být chráněni částí vozidla (např. přepážkou, stěnou nebo opěradlem sedadla směřujícího dopředu) před sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu. Uvedená část vozidla musí splňovat požadavky stanovené v dodatku 7. Během zkoušky si musí zachovat svou ochrannou funkci.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro shodnost výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dodatku 2 k dohodě (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny tyto požadavky:
 8.1. Sedadla a/nebo vozidla schválená podle tohoto předpisu musí být vyrobena tak, aby odpovídala schválenému typu a splňovala požadavky stanovené v bodech 5, 6 a 7.
 8.2. Splnění požadavků bodu 8.1 se ověřuje vhodnou kontrolou výroby. V tomto případě se vhodnou kontrolou rozumí ověření rozměrů výrobku a existence postupů pro účinnou kontrolu kvality výrobků.
 8.3. Příslušný orgán, který schválení typu udělil, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení a na vzorcích může provést jakoukoli potřebnou zkoušku vybranou ze zkoušek prováděných při schvalování. Běžná četnost těchto ověření je jedenkrát za rok.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. Schválení udělené typu sedadla a/nebo typu vozidla podle tohoto předpisu může být odňato, nejsou-li splněny výše uvedené požadavky.
 9.2. Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme již udělené schválení, musí o tom prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu ihned uvědomit ostatní smluvní strany, jež uplatňují


text:
tento předpis.
 10. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU SEDADLA A/NEBO TYPU VOZIDLA
 10.1. Každá změna typu sedadla a/nebo typu vozidla musí být oznámena schvalovacímu orgánu, který schválil typ sedadla a/nebo typ vozidla. Tento orgán pak může buď:
 10.1.1. usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že sedadlo a/nebo vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2. vyžádat si od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek další zkušební protokol.
 10.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením jednotlivých změn se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem uvedeným v bodě 4.4.
 10.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí tomuto rozšíření pořadové číslo a informuje o něm ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 a/nebo v příloze 2 tohoto předpisu.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.2. Od 1. listopadu 2012 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.3. Od 1. listopadu 2014 pozbydou platnosti schválení udělená v souladu s tímto předpisem, s výjimkou schválení udělených v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.4. Od 1. listopadu 2014 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidla, pro které nebylo uděleno schválení typu v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.5. I po dni vstupu série změn 02 v platnost zůstanou v platnosti schválení konstrukčních částí podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je musí nadále uznávat a nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.6. Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 v platnost žádná ze smluvních stran uplatňujících tento předpis neodmítne udělit schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.7. Po uplynutí 24 měsíců ode dne vstupu série změn 03 v platnost udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení pro nové typy vozidel pouze tehdy, jsou-li splněny požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.8. Po uplynutí 60 měsíců od vstupu série změn 03 k tomuto předpisu v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit vnitrostátní nebo regionální schválení typu a mohou odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidla, které nesplňuje požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.9. I po dni vstupu série změn 03 v platnost zůstanou


text:
v platnosti schválení konstrukčních částí podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 nebo 02 a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, je musí nadále uznávat a nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle tohoto předpisu ve znění série změn 01 nebo 02.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní stany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které schválení udělují a jimž se zasílají formuláře potvrzující udělení nebo odmítnutí nebo rozšíření nebo odnětí schválení vydané v jiných zemích.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2. – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Technické specifikace a podrobné nákresy figurín HYBRID II a III, které odpovídají základním rozměrům muže padesátého percentilu ve Spojených státech amerických, a specifikace pro její nastavení pro tuto zkoušku jsou uloženy u generálního tajemníka Organizace spojených národů a lze do nich na vyžádání nahlédnout na sekretariátu Evropské hospodářské komise, Palais des Nations, Ženeva, Švýcarsko.
 (3) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 6, Příloha 3 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 DODATEK 1
 Postupy zkoušek sedadel podle bodu 5 a/nebo ukotvení podle bodu 6.1.2 a/nebo montáž sedadel směřujících do strany podle bodu 3 dodatku 7
 1. POŽADAVKY
 1.1. Zkoušky mají stanovit:
 1.1.1. zda je (jsou) cestující správně zadržován(i) sedadlem (sedadly) před ním (nimi) a/nebo použitím bezpečnostního pásu.
 1.1.1.1. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud dopředný pohyb kterékoli části trupu a hlavy figuríny nepřekročí příčnou svislou rovinu umístěnou ve vzdálenosti 1,6 m od bodu R pomocného sedadla;
 1.1.2. zda cestující na sedadle není (nejsou) vážně zraněn(i).
 1.1.2.1. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud jsou pro instrumentovanou (přístroji osazenou) figurínu splněna následující biomechanická kritéria přijatelnosti stanovená podle dodatku 4, to znamená:
 1.1.2.2. Figurína v pomocném sedadle směřujícím dopředu musí splňovat tato biomechanická kritéria přijatelnosti:
 1.1.2.2.1. biomechanické kritérium poranění hlavy (head injury criterion HIC, HIC) je nižší než 500;
 1.1.2.2.2. biomechanické kritérium hrudníku (thorax acceptability criterion, ThAC) je nižší než 30 g, s výjimkou případů, kdy je celková doba kratší než 3 ms (g = 9,81 m/s2);
 1.1.2.2.3. biomechanické kritérium stehenní kosti (femur acceptability criterion, FAC) je nižší než 10 kN, přičemž po celkovou dobu delší než 20 ms není překročena hodnota 8 kN.
 1.1.2.3. Figurína v pomocném sedadle směřujícím do strany musí splňovat tato biomechanická kritéria přijatelnosti:
 1.1.2.3.1. biomechanické kritérium poranění hlavy (head injury criterion HIC, HIC) je nižší než 500;
 1.1.2.3.2. biomechanická kritéria hrudníku:
 a)
 kritérium průhybu žeber (Rib Deflection Criterion, RDC) je nejvýše 42 mm;
 b)
 kritérium měkkých tkání (Soft Tissue Criterion, VC) je nejvýše 1,0 m/s;
 1.1.2.3.3. biomechanické kritérium pánve:
 maximální síla působící na stydkou kost (Pubic Symphysis Peak Force, PSPF) je nejvýše 6 kN;
 1.1.2.3.4. biomechanické kritérium břicha:
 maximální síla působící na břicho (Abdominal Peak Force, APF) je nejvýše 2,5 kN interní síly (odpovídá vnější síle 4,5


text:
kN);
 1.1.3. zda sedadlo a části jeho upevnění jsou dostatečně pevné.
 1.1.3.1. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže:
 1.1.3.1.1. žádná část sedadla, jeho upevnění nebo příslušenství se během zkoušky zcela neoddělí;
 1.1.3.1.2. sedadlo zůstane pevně uchyceno i v případě, kdy se jedno nebo více ukotvení částečně oddělí, a veškeré zajišťovací systémy zůstanou v průběhu celé doby zkoušky zajištěny;
 1.1.3.1.3. po zkoušce žádná konstrukční část sedadla nebo jeho příslušenství nevykazuje lom, ostré nebo špičaté hrany nebo rohy, které by mohly způsobit poranění.
 1.2. Veškeré součásti, které tvoří část opěradla sedadla nebo jeho příslušenství, musí být takové, aby nemohly cestujícímu při nárazu způsobit poranění. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud kterákoli z částí, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, má poloměr křivosti nejméně 5 mm.
 1.2.1. Pokud kterákoli součást či kterékoli příslušenství, jež jsou uvedeny výše, jsou vyrobeny z materiálu o tvrdosti menší než 50 podle Shoreho stupnice A na tuhém podkladu, vztahují se požadavky výše uvedeného bodu 1.2 pouze na tuhý podklad.
 1.2.2. Požadavky bodu 1.2 se nevztahují na části opěradla sedadla, jako je systém seřízení sedadla a příslušenství, pokud se v klidové poloze nacházejí pod vodorovnou rovinou nacházející se 400 mm nad vztažnou rovinou, a to i tehdy, jestliže by se cestující s nimi mohl dostat do styku.
 2. PŘÍPRAVA ZKOUŠENÝCH SEDADEL
 2.1. Zkoušené sedadlo se namontuje:
 2.1.1. buď na zkušební plošinu shodnou s karosérií vozidla,
 2.1.2. nebo na tuhou zkušební plošinu.
 2.2. Ukotvení zkoušeného (zkoušených) sedadla (sedadel) na zkušební plošině musí být stejné nebo musí mít shodné vlastnosti jako ukotvení používané ve vozidle (vozidlech), pro které (která) je sedadlo určeno.
 2.3. Zkoušené sedadlo musí být kompletní, s veškerým čalouněním a s příslušenstvím. Pokud je sedadlo vybaveno stolkem, je tento ve sklopené poloze.
 2.4. Pokud je sedadlo bočně seřiditelné, musí být v poloze maximálního vysunutí.
 2.5. Je-li opěradlo seřiditelné, nastaví se tak, aby sklon trupu figuríny použité při stanovení bodu H a skutečný úhel trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle byly co možno nejblíže úhlu doporučenému výrobcem pro běžné použití; pokud nebyl tento úhel výrobcem doporučen, nastaví se opěradlo co nejblíže úhlu 25 ° od svislice směrem dozadu.
 2.6. Je-li opěradlo sedadla vybaveno výškově nastavitelnou opěrkou hlavy, nastaví se tato opěrka do nejnižší polohy.
 2.7. Jak k pomocnému sedadlu, tak i ke zkoušenému sedadlu se na ukotvení umístěné podle předpisu č. 14 (popřípadě včetně výjimky stanovené v bodě 7.4 tohoto předpisu) namontují bezpečnostní pásy schváleného typu podle předpisu č. 16.
 3. DYNAMICKÉ ZKOUŠKY
 3.1. Zkouška 1
 Zkušební plošina se namontuje na vozík.
 3.2. Pomocné sedadlo
 Pomocné sedadlo může být shodného typu, jako je zkoušené sedadlo, a namontuje se rovnoběžně se zkoušeným sedadlem a přímo za ním. Obě sedadla musí být ve stejné výšce, shodně seřízena a vzdálenost mezi nimi musí být 750 mm.
 3.2.1. Pokud se použije pomocné sedadlo jiného typu, musí být toto sedadlo popsáno ve formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.3. Figurína
 3.3.1. Figurína se umístí bez zádržného zařízení na pomocné sedadlo tak,


text:
aby se její rovina souměrnosti shodovala s rovinou souměrnosti příslušného místa k sezení.
 3.3.2. Bez ohledu na místo k sezení, které figurína zaujímá, je úhel mezi horní částí paže a vztažnou přímkou trup–paže 40 ° ± 5 ° na každé straně. Vztažná přímka trup–paže je definována jako průsečík roviny tečné k čelnímu povrchu žeber a podélné svislé rovině figuríny procházející paží. Nohy jsou maximálně vysunuty a jsou pokud možno rovnoběžné; paty figuríny se dotýkají podlahy.
 3.3.3. Každá z požadovaných figurín se na sedadlo umístí následujícím postupem:
 3.3.3.1. figurína se umístí na sedadlo do polohy odpovídající co nejvíce požadované poloze;
 3.3.3.2. před trup figuríny se co nejníže umístí plochý tuhý povrch o rozměru 76 × 76 mm;
 3.3.3.3. tento plochý povrch se vodorovně přitlačí na trup figuríny silou 25 až 35 daN:
 3.3.3.3.1. trup se za ramena předkloní do svislé polohy a pak se položí zpět na opěradlo sedadla; tento postup se opakuje dvakrát;
 3.3.3.3.2. aniž by se hnulo trupem, umístí se hlava do takové polohy, aby plošina nesoucí měřicí zařízení v hlavě byla vodorovná a aby střední předozadní rovina hlavy byla rovnoběžná se střední předozadní rovinou vozidla (v případě sedadla směřujícího do strany je střední předozadní rovina hlavy rovnoběžná se svislou střední rovinou sedadla);
 3.3.3.4. plochý povrch se opatrně odejme;
 3.3.3.5. figurína se na sedadle posune vpřed a výše popsaný postup umístění se opakuje;
 3.3.3.6. v případě potřeby se opraví poloha dolních končetin;
 3.3.3.7. namontované měřicí přístroje nesmí nijak ovlivňovat pohyb figuríny během nárazu;
 3.3.3.8. před zkouškou se teplota systému měřicího zařízení stabilizuje a udržuje pokud možno v rozmezí od 19 do 26 °C.
 3.4. Simulace nárazu
 3.4.1. Celková změna rychlosti vozíku simulujícího náraz se pohybuje v rozmezí 30 a 32 km/hod.
 3.4.2. Zpoždění nebo, podle volby žadatele, zrychlení vozíku v průběhu simulace nárazu musí být v souladu s ustanoveními uvedenými na obrázku níže. S výjimkou intervalů o celkové délce kratší než 3 ms musí křivka zpoždění nebo zrychlení vozíku jako funkce času zůstat mezi limitními křivkami uvedenými na obrázku.
 3.4.3. Kromě toho musí průměrné zpoždění nebo zrychlení dosahovat hodnot mezi 6,5 a 8,5 g.
 3.5. Zkouška 2
 3.5.1. Zkouška 1 se opakuje s figurínou umístěnou na pomocném sedadle: figurína je zadržována bezpečnostním pásem montovaným a seřízeným v souladu s pokyny výrobce. Počet bodů pro ukotvení bezpečnostního pásu pro účely zkoušky 2 se zapíše do formuláře sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.2. Pomocné sedadlo musí být buď shodného typu, jako je zkoušené sedadlo, nebo jiného typu; musí být podrobně popsáno na formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 3.5.3. Zkouška 2 může být rovněž použita u jiných částí vozidla, než je sedadlo, podle bodu 8.1.7 předpisu č. 16 a bodu 5.3.5 předpisu č. 14.
 3.5.4. V případě, kdy se provádí zkouška 2 s figurínou připoutanou tříbodovým bezpečnostním pásem a kdy nejsou překročena biomechanická kritéria, pomocné sedadlo se s ohledem na montáž považuje za vyhovující požadavkům, které se týkají zatížení při statické zkoušce a pohybu horního ukotvení během


text:
zkoušky a které jsou uvedeny v předpisu č. 14.
 3.5.5. Zkouška 2 může být rovněž provedena u sedadel směřujících do strany. V takovém případě se jako pomocné sedadlo podle bodu 3.2 použije sedadlo směřující do strany, které se umístí tak, jak je uvedeno v dodatku 7.
 DODATEK 2
 Postup zkoušek ukotvení na vozidle podle bodu 6.1.1
 1. ZKUŠEBNÍ TĚLESO
 1.1. Upevňovacími pomůckami dodanými výrobcem (svorníky, šrouby apod.) se na části konstrukce, na níž má proběhnout zkouška, upevní tuhá konstrukce dostatečně shodná se sedadlem, které má být používáno ve vozidle.
 1.2. Pokud může být na stejné ukotvení montováno více typů sedadel, která se liší, pokud jde o vzdálenost mezi předním a zadním okrajem jejich podstavce, provede se zkouška s nejkratším podstavcem. Tento podstavec musí být popsán v certifikátu schválení typu.
 2. ZKUŠEBNÍ POSTUP
 2.1. Působí se silou F
 2.1.1. tuhou konstrukcí uvedenou v bodě 1.1, působiště síly leží 750 mm nad vztažnou rovinou na svislé přímce, na které ne nachází geometrický střed povrchu ohraničeného polygonem, jehož vrcholy jsou jednotlivé body ukotvení, případně krajní ukotvení sedadla;
 2.1.2. vodorovně, směr působení je do přední části vozidla;
 2.1.3. s co možno nejkratší dobou náběhu síly a po dobu nejméně 0,2 s.
 2.2. Velikost síly F se stanoví buď
 2.2.1. vzorcem F = (5 000 ± 50) × i, kde:
 F je síla v N a i je počet míst k sezení na sedadle, pro které se zkoušené ukotvení schvaluje, nebo jestliže tak požaduje výrobce;
 2.2.2. na základě reprezentativních zatížení změřených v průběhu dynamických zkoušek podle dodatku 1 tohoto předpisu.
 DODATEK 3
 POŽADOVANÁ MĚŘENÍ
 1. Veškerá požadovaná měření se provádějí za použití měřicího systému, který odpovídá požadavkům mezinárodní normy ISO 6487:1987 s názvem „Měřicí metody při nárazových zkouškách: Přístrojové vybavení“.
 2. Dynamická zkouška
 2.1. Měření na vozíku
 Charakteristiky zpoždění nebo zrychlení vozíku se stanoví na základě zpoždění nebo zrychlení měřeného na tuhém rámu vozíku měřicím systémem s CFC 60.
 2.2. Měření na figuríně
 Odečty z měřicích zařízení se zaznamenávají nezávislými datovými kanály s těmito CFC:
 2.2.1. Měření v hlavě figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení vztažené k těžišti (γr) (1) se měří při CFC 600;
 2.2.2. Měření na hrudníku figuríny
 Výsledné tříosé zrychlení těžiště se měří při CFC 180. Průhyb žeber a kritérium měkkých tkání se měří při CFC 180.
 2.2.3. Měření na stehenní kosti figuríny
 Osová tlaková síla se měří při CFC 600.
 2.2.4. Měření na břiše figuríny
 Síly působící na břicho se měří při CFC 600.
 2.2.5. Měření na pánvi figuríny
 Síla působící na stydkou kost se měří při CFC 600.
 (1) Při vyjádření v g (= 9,81 m/s2) se jeho skalární hodnota vypočte ze vzorce:
 γr
 2 = γ l
 2 + γ v
 2 + γ t
 2
 kde:
 γl
 =
 hodnota okamžitého podélného zrychlení;
 γν
 =
 hodnota okamžitého svislého zrychlení;
 γt
 =
 hodnota okamžitého příčného zrychlení.
 DODATEK 4
 STANOVENÍ KRITÉRIÍ PŘIJATELNOSTI
 1. Čelní náraz (sedadlo směřující dopředu)
 1.1. Biomechanické kritérium poranění hlavy (HIC)
 1.1.1. Kritérium poranění (HIC) se stanoví na základě výsledného tříosého zrychlení měřeného v souladu s bodem 2.2.1 dodatku 3


text:
podle následujícího vzorce:
 kde t1 a t2 jsou jakékoli hodnoty času v průběhu zkoušky a HIC je maximální hodnotou z intervalu t1, t2. Hodnoty t1 a t2 se vyjadřují v sekundách.
 1.2. Biomechanické kritérium hrudníku (ThAC)
 1.2.1. Toto kritérium se stanoví absolutní hodnotou výsledného zrychlení, vyjádřeného v g a měřeného v souladu s bodem 2.2.2 dodatku 3, a dobou zrychlení, vyjádřenou v ms.
 1.3. Biomechanické kritérium stehenní kosti (FAC)
 Toto kritérium je určeno tlakovou silou vyjádřenou v kN, která se přenese osově na každou ze stehenních kostí figuríny a měří v souladu s bodem 2.2.3 dodatku 3, a dobou působení tlakové síly, vyjádřenou v ms.
 2. Boční náraz (sedadlo směřující do strany)
 2.1. Biomechanické kritérium poranění hlavy (HIC): viz bod 1.1.
 2.2. Biomechanické kritérium hrudníku
 2.2.1. Průhyb hrudníku: maximální průhyb hrudníku je maximální hodnota průhybu libovolného žebra stanovená snímači posuvu hrudníku.
 2.2.2. Kritérium měkkých tkání (VC)
 Maximální hodnota odezvy měkkých tkání je maximální hodnota VC na libovolném žebru, která se počítá jako okamžitá hodnota součinu poměrného průhybu hrudníku vztaženého na polovinu hrudníku a rychlosti stlačení získané derivací stlačení. Pro účely tohoto výpočtu činí standardní šířka poloviny hrudního koše 140 mm.
 kde D (v metrech) je průhyb žeber.
 Algoritmus, který se má pro výpočet používat, je uveden v příloze 4 dodatku 2 předpisu č. 95.
 2.3. Biomechanické kritérium břicha
 Maximální síla působící na břicho je maximální hodnota součtu tří sil naměřených snímači, které jsou umístěny 39 mm pod povrchem na straně nárazu.
 2.4. Biomechanické kritérium pánve
 Maximální síla působící na stydkou kost (PSPF) je maximální síla naměřená snímačem na stydké kosti pánve.
 DODATEK 5
 POŽADAVKY A POSTUPY STATICKÉ ZKOUŠKY
 1. POŽADAVKY
 1.1. Požadavky na sedadla, jejichž zkoušky se provádějí v souladu s tímto dodatkem, mají stanovit:
 1.1.1. zda jsou cestující na sedadlech správně zadržováni sedadlem před sebou;
 1.1.2. zda nejsou cestující na sedadlech vážně zraněni a
 1.1.3. zda sedadlo a části jeho upevnění jsou dostatečně pevné.
 1.2. Požadavky bodu 1.1.1 se považují za splněné, pokud maximální výchylka působiště každé síly podle bodu 2.2.1 měřená ve vodorovné rovině a v podélné rovině příslušného místa k sezení nepřekročí hodnotu 400 mm.
 1.3. Požadavky bodu 1.1.2 se považují za splněné, je-li splněno toto:
 1.3.1. maximální výchylka působiště každé ze sil podle bodu 2.2.1 měřená podle ustanovení bodu 1.2 je nejméně 100 mm;
 1.3.2. maximální výchylka působiště každé ze sil podle bodu 2.2.2 měřená podle ustanovení bodu 1.2 je nejméně 50 mm;
 1.3.3. veškeré součásti, které tvoří část opěradla sedadla nebo jeho příslušenství, musí být takové, aby nemohly cestujícímu při nárazu způsobit poranění. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud kterákoli z částí, které se lze dotknout koulí o průměru 165 mm, má poloměr křivosti nejméně 5 mm.
 1.3.4. Pokud kterákoli součást či kterékoli příslušenství, jež jsou uvedeny výše, jsou vyrobeny z materiálu o tvrdosti menší než 50 podle Shoreho stupnice A na tuhém podkladu, vztahují se požadavky výše uvedeného bodu 1.3.3 pouze na tuhý podklad.
 1.3.5. Požadavky bodu 1.3.3 se nevztahují na části opěradla sedadla, jako je systém seřízení sedadla a příslušenství, pokud se


text:
v klidové poloze nacházejí pod vodorovnou rovinou nacházející se 400 mm nad vztažnou rovinou, a to i tehdy, jestliže by se cestující s nimi mohl dostat do styku.
 1.4. Požadavky bodu 1.1.3 se považují za splněné, jestliže:
 1.4.1. žádná část sedadla, jeho upevnění nebo příslušenství se během zkoušky zcela neoddělí;
 1.4.2. sedadlo zůstane pevně uchyceno i v případě, kdy se jedno nebo více ukotvení částečně oddělí, a veškeré zajišťovací systémy zůstanou v průběhu celé doby zkoušky zajištěny;
 1.4.3. po zkoušce žádná konstrukční část sedadla nebo jeho příslušenství nevykazuje lom, ostré nebo špičaté hrany nebo rohy, které by mohly způsobit poranění.
 2. STATICKÉ ZKOUŠKY
 2.1. Zkušební těleso
 2.1.1. Toto těleso je tvořeno válcovým povrchem s poloměrem křivosti 82 ± 3 mm, které je široké:
 2.1.1.1. alespoň stejně jako opěradlo každého místa k sezení zkoušeného sedadla, pokud jde o horní těleso;
 2.1.1.2. 320 –0/+10 mm, pokud jde o spodní těleso, jak je uvedeno na obrázku tohoto dodatku.
 2.1.2. Povrch tělesa, který je v kontaktu s částmi sedadla, musí být vyroben z materiálu, jehož tvrdost je nejméně 80 podle Shoreho stupnice A.
 2.1.3. Každý válcový povrch musí být vybaven nejméně jedním snímačem síly schopným měřit síly působící ve směru podle bodu 2.2.1.1.
 2.2. Zkušební postup
 2.2.1. Zařízením podle bodu 2.1 se působí zkušební silou, která se rovná ± 50 N, na zadní část sedadla odpovídající každému místu k sezení sedadla.
 2.2.1.1. Touto silou se působí ve směru svislé střední roviny dotyčného místa k sezení; síla působí vodorovně a zezadu sedadla směrem dopředu.
 2.2.1.2. Směr působení síly je ve výšce H1 rovnající se 0,70 m až 0,80 m nad vztažnou rovinou. Přesnou výšku stanoví výrobce.
 2.2.2. Zařízením podle bodu 2.1 se působí zkušební silou, která se rovná ± 100 N, současně na zadní část sedadla odpovídající každému místu k sezení sedadla a síla působí ve stejné svislé rovině a ve stejném směru ve výšce H2 rovnající se 0,45 m až 0,55 m nad vztažnou rovinou. Přesnou výšku stanoví výrobce.
 2.2.3. Zkušební těleso musí být během působení sil podle výše uvedených bodů 2.2.1 a 2.2.2 udržováno co nejvíce v kontaktu se zadní částí sedadla. Zkušební tělesa musí mít možnost otáčení ve vodorovné rovině.
 2.2.4. Pokud má sedadlo více než jedno místo k sezení, musí síly působit na příslušná místa k sezení současně a musí se použít tolik horních i dolních těles, kolik je míst k sezení.
 2.2.5. Výchozí poloha každého zkušebního tělesa se pro každé místo k sezení stanoví tak, že se zkušební zařízení přivede do styku se sedadlem silou nejméně 20 N.
 2.2.6. Síly uvedené v bodech 2.2.1 a 2.2.2 výše se vyvodí co možno nejrychleji a udržují se při jakékoli deformaci na stanovených hodnotách po dobu nejméně 0,2 s.
 2.2.7. Pokud byla zkouška provedena s jednou nebo více silami, nikoli však se všemi silami většími, než jsou síly stanovené v bodech 2.2.1 a 2.2.2, a pokud sedadlo splňuje požadavky, považuje se zkouška za vyhovující.
 Zkušební těleso pro statickou zkoušku
 DODATEK 6
 SCHOPNOST POHLCENÍ ENERGIE ZADNÍ ČÁSTÍ OPĚRADLA SEDADEL
 1. Prvky zadní části opěradel


text:
sedadel, které leží ve vztažné zóně podle bodu 2.21 tohoto předpisu, se na žádost výrobce ověří v souladu s požadavky na pohlcení energie podle přílohy 4 předpisu č. 21. K tomu účelu se veškeré montované příslušenství zkouší ve všech polohách používání, s výjimkou stolků, které se uvedou do sklopené polohy.
 2. O zkoušce se uvede záznam ve formuláři sdělení o schválení typu sedadla podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu. Přiloží se nákres té oblasti části opěradla sedadla, která byla ověřena zkouškou pohlcení energie.
 3. Tato zkouška může být použita u jiných částí vozidla, než je sedadlo (bod 3.5.3 dodatku 1 a bod 2.3 dodatku 7).
 DODATEK 7
 Požadavky na ochranu cestujících na sedadlech směřujících do strany podle bodu 7.4.4
 1. Vzdálenost mezi sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, a částí vozidla nacházející se před tímto sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, nesmí být větší než 450 mm. Veškerá měření musí být uskutečněna 1 000 mm nad vztažnou rovinou uvedeného sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu (viz obrázek 1).
 Obrázek 1
 Požadavky na umístění sedadel směřujících do strany
 2. Část vozidla (např. přepážka, stěna nebo opěradlo sedadla směřujícího dopředu) před sedadlem směřujícím do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, musí splňovat následující požadavky, aby byla zabezpečena ochrana cestujícího na uvedeném sedadle (viz obrázek 2):
 2.1. výška uvedené části vozidla podle vztažné roviny sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, musí být nejméně 1 020 mm a
 2.2. efektivní nárazová plocha dotčené části vozidla má šířku 200 mm a výšku 580 mm. Tato plocha se umístí tak, aby se její svislá osa nacházela 50 mm za bodem H sedadla směřujícího do strany, které je umístěno nejvíce vpředu, a
 2.3. průmět příslušné plochy části vozidla do svislé roviny, která prochází tímto bodem H, musí pokrývat nejméně 95 % efektivní nárazové plochy; dotčená část vozidla musí splňovat požadavky týkající se pohlcení energie uvedené v dodatku 6.
 2.3.1. Jestliže v příslušné ploše existuje otvor (většinou otvor mezi dvěma sedadly směřujícími dopředu), vzdálenost pro každý otvor se určí pomocí koule o průměru 165 mm. Koule musí být v kontaktu s otvorem v takovém bodu oblasti otvoru, který umožňuje maximální zanoření koule, aniž by byla použita síla. Vzdálenost mezi oběma body dotyku koule musí být menší než 60 mm.
 3. Pokud si výrobce přeje, může být zkouška podle dodatku 1 provedena za použití odpovídající figuríny u sedadel směřujících do strany.
 Obrázek 2
 Požadavky na umístění části vozidla před sedadlo směřující do strany, které je umístěno nejvíce vpředu
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu (typů) sedadla z hlediska jeho (jejich) pevnosti podle předpisu č. 80
 Schválení č ... Rozšíření č ...
 1. Obchodní název nebo značka sedadla: ...
 2. Typ sedadla: ...
 3. Název a adresa výrobce: ...
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 5. Další informace:
 5.1


text:
Stručný popis typu sedadla, jeho připevňovacích součástí a jeho seřizovacích, posunovacích a zajišťovacích systémů, včetně minimální vzdálenosti mezi body upevnění: ...
 5.2 Umístění a uspořádání sedadel: ...
 5.3 Sedadla, která mají ukotvení bezpečnostních pásů (připadá-li v úvahu): ...
 5.4 Zkouška pohlcení energie zadní části opěradla sedadla: ano/ne (2)
 5.5 Nákres té oblasti zadní části opěradla sedadla, která byla ověřena zkouškou pohlcení energie: ...
 5.6 Sedadlo schválené podle bodu 5.1 tohoto předpisu (dynamická zkouška): ano/ne (2)
 5.6.1 Zkouška 1 podle dodatku 1: ano/ne (2)
 5.6.2 Zkouška 2 podle dodatku 1: ano/ne (2)
 5.6.3 Popis bezpečnostních pásů a jejich ukotvení, použitých při zkoušce 2:...
 5.6.4 Typ pomocného sedadla použitého při zkoušce 2 (pokud se liší od schváleného sedadla): ...
 5.7 Sedadlo schválené podle bodu 5.1 tohoto předpisu (statická zkouška): ano/ne (2)
 5.8 Zkouška podle dodatku 5: ano/ne (2)
 5.9. Zkouška podle dodatku 6: ano/ne (2)
 6. Sedadlo předloženo ke schválení dne: ...
 7. Druh zařízení: zpomalení/zrychlení (2)
 8. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek: ...
 9. Datum protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 10. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 11. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odňato (2)
 12. Umístění značky schválení na sedadle: ...
 13. Místo: ...
 14. Datum: ...
 15. Podpis: ...
 16. Následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení lze obdržet na požádání: ...
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 Název správního orgánu:
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odnětí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla z hlediska pevnosti ukotvení sedadel podle předpisu č. 80
 Schválení č. ... Rozšíření č. ...
 1. Obchodní název nebo značka vozidla: ...
 2. Typ vozidla: ...
 3. Název a adresa výrobce: ...
 4. Případně název a adresa zástupce výrobce: ...
 5. Další informace:
 5.1 Stručný popis typu vozidla z hlediska ukotvení jeho sedadel a minimální hodnota vzdálenosti mezi body ukotvení: ...
 5.2 Značka a typ schválených sedadel (připadá-li v úvahu): ...
 5.3. Pro každou řadu sedadel: jednotlivá sedadla/lavice, pevné/seřiditelné, pevné opěradlo/seřiditelné opěradlo, výklopné opěradlo/sklopné opěradlo (2)
 5.4. Umístění a uspořádání sedadel (schválená sedadla a jiná sedadla): ...
 5.5. Sedadla, která mají ukotvení bezpečnostních pásů (připadá-li v úvahu): ...
 6. Vozidlo předáno ke schválení dne: ...
 7. Technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek: ...
 8. Datum protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 9. Číslo protokolu vydaného touto zkušebnou: ...
 10. Schválení uděleno/odmítnuto/rozšířeno/odňato (2)
 11. Umístění schvalovací značky na vozidle: ...
 12. Místo: ...
 13. Datum: ...
 14. Podpis: ...
 15. Následující dokumenty označené výše uvedeným číslem schválení lze obdržet na požádání: ...
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/odmítla/odňala (viz ustanovení o schválení v tomto předpisu).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 1. Uspořádání značky schválení typu sedadla
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení umístěná na sedadle uvádí, že dotčený typ sedadla byl z hlediska pevnosti sedadel schválen v Nizozemsku (E4) pod číslem 032439; zkouška byla provedena v souladu s bodem 2 přílohy


text:
4. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 80 ve znění série změn 03.
 2. Uspořádání značky schválení typu vozidla
 a = min. 8 mm
 Výše uvedená značka schválení umístěná na vozidle uvádí, že dotčený typ vozidla byl z hlediska pevnosti ukotvení ve vozidle schválen v Nizozemsku (E4) pod číslem 032439. Číslo schválení typu udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky předpisu č. 80 ve znění série změn 03.
 PŘÍLOHA 4
 Postup stanovení bodu H a skutečného úhlu trupu pro místa k sezení v motorovém vozidle (1)
 Dodatek 1
 –
 Popis třírozměrného zařízení pro stanovení bodu H (zařízení 3-D H) (1) (2)
 Dodatek 2
 –
 Trojrozměrná vztažná soustava (1)
 Dodatek 3
 –
 Referenční údaje o místech k sezení (1)
 (1) Postup je popsán v příloze 1 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (RE.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Podrobnosti ohledně konstrukce zařízení 3-D H může poskytnout Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Conmonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. Uvedené zařízení odpovídá zařízení, které je popsáno v normě ISO 6549:1980.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21996D0725(02)
 Úřední věstník L 186 , 25/07/1996 S. 0075 - 0075
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 23/96ze dne 26. dubna 1996,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 14/96 ze dne 4. března 1996 [1];vzhledem k tomu, že směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách [2], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 11. V bodě 1 (362 L 2645: směrnice Rady ze dne 23. října 1962) kapitoly XII přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 395 L 0045: směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995 (Úř. věst. L 226, 22.9.1995, s. 1)."2. V kapitole XII přílohy II Dohody se za bod 46a (směrnice Komise 95/31/ES) vkládá nový bod, který zní:"46b. 395 L 0045: Směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách (Úř. věst. L 226, 22.9.1995, s. 1)."Článek 2Znění směrnice 95/45/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. května 1996 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 26. dubna 1996.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Benavides[1] Úř. věst. L 124, 23.5.1996, s. 16.[2] Úř. věst. L 226, 22.9.1995, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001A0208(01)
 Úřední věstník L 038 , 08/02/2001 S. 0025 - 0032
 Dohodave formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a každou ze zemí ESVO poskytující celní preference v rámci systému všeobecných preferencí (Norskem a Švýcarskem), kterou se stanoví, že se zbožím se složkou norského nebo švýcarského původu se bude po jeho příchodu na celní území Společenství zacházet jako se zbožím se složkou, která pochází ze Společenství (dohoda o vzájemnosti)A. Dopis Evropského společenstvíVážení pánové,1. Evropské společenství a Švýcarsko potvrzují, že každá strana používá pro účely systému všeobecných preferencí (SVP) podobná pravidla o původu, jejichž obecné zásady jsou následující:- definice pojmu "původní produkty" založená na týchž kriteriích,- ustanovení o regionální kumulaci původu,- ustanovení o uplatňování kumulace na materiály, které ve smyslu pravidel SVP pocházejí ze Společenství, Švýcarsku, nebo Norsku,- procentní toleranci pro materiály bez statusu původu,- závazek přímé dopravy zboží ze země požívající výhod SVP,- ustanovení o vydávání a přijímání náhradních osvědčení o původu na formuláři A (dále jen "náhradní osvědčení"),- požadavek na správní spolupráci s příslušnými orgány v zemích požívajících výhod SVP v záležitostech osvědčení o původu na formuláři A.2. Evropské společenství a Švýcarsko uznávají, že materiály pocházející z Evropského společenství, Švýcarska nebo Norska (ve smyslu pravidel SVP), jež byly v zemi požívající výhod SVP zpracovány a začleněny do produktu pocházejícího ze země požívající výhod SVP, se považují za materiály pocházející z této země.Celní orgány Evropského společenství, Švýcarska a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc, zvláště pro účely následného ověření osvědčení o pohybu EUR.1, odpovídajícího materiálům uvedeným v prvním pododstavci. Ustanovení o správní spolupráci obsažená v protokolu 3 k dohodě mezi ES a Švýcarskem, v příloze B Úmluvy o ESVO a v protokolu 4 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, se použijí obdobně.Tento odstavec se nevztahuje na produkty kapitol 1 až 24 harmonizovaného systému.3. Evropské společenství a Švýcarsko se vzájemně zavazují, že budou přijímat náhradní osvědčení vydané celními orgány druhé strany namísto osvědčení o původu na formuláři A vydávaného příslušnými orgány země požívající výhod SVP za těchto podmínek:- tento postup se použije pouze pro osvědčení o původu na formuláři A, a nikoli pro jakýkoli jiný dokument potvrzující původ,- náhradní osvědčení se vydá na písemnou žádost zpětného vývozce,- dotyčné zboží zůstane pod celním dohledem v Evropském společenství nebo případně ve Švýcarsku a nebude předmětem žádných jiných operací než vykládky, překládky, rozdělování zásilek nebo jakékoli jiné operace, určené k jeho uchování v dobrém stavu,- celní orgán, pod jehož kontrolu je zboží uvedeno, odepíše odpovídající množství z originálního osvědčení o původu na formuláři A a zapíše na ně pořadové číslo (čísla) odpovídajícího náhradního osvědčení (náhradních osvědčení),- dotyčné zboží nebude předmětem výjimky z pravidel o původu,- celní orgány Evropského společenství a Švýcarska si vzájemně poskytnou veškerou správní pomoc, zejména pro účely následného ověření; orgány země, v níž bylo vydáno náhradní osvědčení, provedou zejména na žádost cílové země následné ověření odpovídajícího originálního osvědčení o původu na formuláři A.4. Náhradní osvědčení se vyhotoví takto:- v pravém horním poli náhradního osvědčení musí být uveden název zprostředkující země, v níž se vydává,- pole 4


text: musí obsahovat slova "replacement certificate" nebo "certificat de remplacement" a datum vydání originálního osvědčení o původu na formuláři A a jeho pořadové číslo,- v poli 1 musí být uvedeno jméno zpětného vývozce,- v poli 2 může být uvedeno jméno konečného příjemce,- všechny údaje o zpětně vyvezených produktech uvedené v originálním osvědčení musí být přeneseny do polí 3 až 9,- v poli 10 musí být uvedeny odkazy na fakturu zpětného vývozce,- celní orgán, který náhradní osvědčení vydal, musí je v poli 11 potvrdit. Odpovědnost tohoto orgánu je omezena na vydání náhradního osvědčení. Údaje obsažené v poli 12 o zemi původu a cílové zemi, musí být převzaty z originálního osvědčení o původu na formuláři A. Toto pole musí podepsat zpětný vývozce. Zpětný vývozce, který podepsal toto pole v dobré víře, neodpovídá za správnost údajů uvedených v originálním osvědčení na formuláři A,- celní úřad, který byl požádán, aby tento úkon provedl, poznamená v originálním osvědčení o původu na formuláři A hmotnosti, počty a povahu zasílaného zboží a vyznačí na něm pořadová čísla odpovídajícího náhradního osvědčení či náhradních osvědčení. Žádost o náhradní osvědčení a originální osvědčení o původu na formuláři A se uchovává po dobu nejméně tří let,- k náhradnímu osvědčení může být připojena fotokopie originálního osvědčení o původu na formuláři A.5. V případě vážných pochybností o správném fungování této dohody může kterákoli z obou stran pozastavit její provádění. V tom případě o tom musí být předem informovány příslušné orgány druhé strany.6. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem, na němž se obě strany dohodnou poté, co si Evropské společenství a Švýcarsko navzájem oznámí dokončení vnitřních postupů, které jsou potřebné pro začlenění ustanovení o kumulaci s materiály pocházejícími z Evropského společenství a ze Švýcarska do vlastních programů SVP.Byl bych vám vděčný, kdybyste mi mohli potvrdit souhlas své vlády s výše uvedeným.Přijměte prosím, vážení pánové, ujištění o mé nejhlubší úctě.V Bruselu dne 14. prosince 2000.Za Radu Evropské unie+++++ TIFF +++++B. Dopis ŠvýcarskaVážení pánové,Mám tu čest potvrdit přijetí Vašeho dopisu v tomto znění:"1. Evropské společenství a Švýcarsko potvrzují, že každá strana používá pro účely systému všeobecných preferencí (SVP) podobná pravidla o původu, jejichž obecné zásady jsou následující:- definice pojmu "původní produkty" založená na týchž kriteriích,- ustanovení o regionální kumulaci původu,- ustanovení o uplatňování kumulace na materiály, které ve smyslu pravidel SVP pocházejí ze Společenství, Švýcarsku, nebo Norsku,- procentní toleranci pro materiály bez statusu původu,- závazek přímé dopravy zboží ze země požívající výhod SVP,- ustanovení o vydávání a přijímání náhradních osvědčení o původu na formuláři A (dále jen "náhradní osvědčení"),- požadavek na správní spolupráci s příslušnými orgány v zemích požívajících výhod SVP v záležitostech osvědčení o původu na formuláři A.2. Evropské společenství a Švýcarsko uznávají, že materiály pocházející z Evropského společenství, Švýcarska nebo Norska (ve smyslu pravidel SVP), jež byly v zemi požívající výhod SVP zpracovány a začleněny do produktu pocházejícího ze země požívající výhod SVP, se považují za materiály pocházející z této země.Celní orgány Evropského společenství, Švýcarska a Norska si vzájemně poskytnou veškerou vhodnou správní pomoc, zvláště pro účely následného ověření osvědčení o pohybu EUR.1, odpovídajícího materiálům