text:
pro daný typ vozidla.
 4.1.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu:
 Tabulka A11/4.1.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Kategorie vozidel
 M1/N1
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Interval brzdění (= ttotal)
 70 s
 Počet brzdění na cyklus
 2
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 5,0 m/s2
 Celkový počet brzdných cyklů
 100 nebo 150 (viz 4.1.1.1.3)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 20 km/h
 Počáteční teplota při prvním brzdění každého cyklu
 ≤ 100 °C
 kde:
 vmax
 hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče,
 tbra
 doba skutečného brzdění během jednoho použití brzd,
 tacc
 minimální doba zrychlování v závislosti na schopnosti příslušného vozidla zrychlovat,
 trest
 doba klidu,
 ttotal
 interval brzdění (tbra + tacc + trest).
 4.1.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m [kg]
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik uvedených v tabulce


text:
A11/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění ze 130 km/h na 80 km/h
 dm 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9krát nebo 14krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm
 střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecího mezikruží;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2. Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede s novým brzdovým kotoučem nebo se stejným brzdovým kotoučem, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
vysokým namáháním použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.1.2.1. Vozidla kategorií M1, N1
 4.1.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.1.1.
 4.1.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu:
 Tabulka A11/4.1.2.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Kategorie vozidel
 M1/N1
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 70
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 Kde hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.1.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 70 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 70 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.1.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Záběh podle tabulky A11/4.1.1.2.2.
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu použitelného na příslušný brzdový třmen.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu. Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo


text:
třecí plochu.
 4.2. Brzdové bubny
 4.2.1. Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1. Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Požadavky pro zkoušku brzdových bubnů na tepelnou únavu jsou obsaženy v bodě 4.2.2.1.2 týkajícím se zkoušky vysokým namáháním.
 4.2.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Viz bod 4.2.2.1.3.
 4.2.1.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2, N3
 4.2.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A11/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A11/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 11 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A11/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A11/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového bubnu (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 11 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A11/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat,


text:
nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 Přípustné
 4.2.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2. Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém bubnu nebo na stejném brzdovém bubnu, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový buben, originální brzda dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.2.2.1. Vozidla kategorií M1 a N1
 4.2.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.1.1.
 4.2.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tato zkouška rovněž zahrnuje požadavky zkoušky na tepelnou únavu (viz bod 4.2.1.1.2).
 Zkouška se provede podle této tabulky:
 Tabulka A11/4.2.2.1.2
 Postup záběhu
 Postupně se provede 100 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 80 km/h a v2 = 10 km/h a počáteční teplotou ≤ 100 °C.
 Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 1,5 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 Záběh by měl pokračovat do dosažení 80 % styku mezi obložením a bubnem.
 Předmět zkoušky
 Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 100
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 vmax
 na
 10 km/h
 Kde hodnota vmax, která se použije při zkoušení náhradní části, je hodnotou odpovídající vozidlu, které


text:
má nejvyšší poměr kinetické energie k hmotnosti kotouče.
 4.2.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 100 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2.2. Vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3
 4.2.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A11/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu při každém brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 ≤ 5 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3 této přílohy)
 Přípustné
 4.2.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 12
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE NEBO BUBNY PRO VOZIDLA KATEGORIE O
 1. PŘEHLED ZKOUŠEK
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel:
 Tabulka A12/1 A
 Vozidla kategorií O1, O2 a O3
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1.
 Typ 0
 3.4.1.
 Typ 0
 2.2.2.
 Typ I
 3.4.2.
 Typ I
 2.3.
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Tabulka A12/1B
 Vozidla kategorie O4
 Zkouška na zkušební dráze
 Alternativní zkouška na dynamometru (Alternativa


text:
ke zkoušce na zkušební dráze)
 2.2.1.
 Typ 0
 3.4.1.
 Typ 0
 2.2.3.
 Typ III
 3.4.3.
 Typ III
 2.3.
 Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 —
 2.4.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 3.5.
 Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 2. OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ PRO ZKOUŠKU NA VOZIDLE
 2.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem/bubnem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 13.
 Náhradní brzdový kotouč/buben musí být namontován na dotčenou nápravu zároveň s brzdovým obložením k ní připojeným, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla nebo nápravy. Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami. Pro originální i náhradní brzdové kotouče a bubny se použije stejný postup záběhu.
 2.2. Systém provozní brzdy
 2.2.1. Zkoušky typu 0, vozidlo naloženo
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.4.4 předpisu č. 13.
 2.2.2. Zkoušky typu I
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.5.2 předpisu č. 13.
 Na konci zkoušky typu I musí brzdný účinek při zahřátých brzdách splňovat požadavky přílohy 4 bodu 1.5.3 předpisu č. 13.
 2.2.3. Zkoušky typu III
 Tato zkouška se provede podle přílohy 4 bodu 1.7 předpisu č. 13.
 2.3. Systém parkovací brzdy (přichází-li v úvahu)
 2.3.1. Pokud systémy provozní a parkovací brzdy využívají společnou třecí plochu kotouče nebo bubnu, není nutné provádět zvláštní zkoušku systému parkovací brzdy. Jsou-li splněny požadavky zkoušky typu 0 s naloženým vozidlem, má se za to, že jsou splněny také požadavky na systém parkovací brzdy.
 2.3.2. Statická zkouška při klesání o sklonu 18 %, vozidlo naloženo
 2.3.3. Vozidlo musí vyhovět všem příslušným ustanovením přílohy 4 bodů 2.3 a 3.2 předpisu č. 13 pro uvedenou kategorii vozidel.
 2.4. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých nápravách)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdy na předních kolech od brzd na zadních kolech tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na předních kolech, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč/buben pro brzdy na zadních kolech, musí být brzdy na předních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 2.4.1. Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče/bubnu porovná s originálními ekvivalenty tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 2.4.1.1. S náhradním brzdovým kotoučem/bubnem se provede nejméně šest po sobě jdoucích brzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až


text:
do hodnot, při nichž dojde k blokování kol, dosažení středního plného zpomalení 3,5 m/s2 nebo k dosažení maximální ovládací síly přípustné pro tuto kategorii vozidel, přičemž počáteční rychlost se pro účely zkoušky rovná 45 km/h.
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového bubnu ≤ 100 °C.
 2.4.1.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 2.4.1.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 2.4.1.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 10 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 3. ZKOUŠKA NA SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 3.1. Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen nebo brzda z dotčeného vozidla. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových bubnů.
 3.2. Podmínky zkoušky
 3.2.1. Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 3.2.1.1. Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo (nebo pro nápravu) přípustná.
 3.2.1.2. Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 m = 0,55 mnáprava
 mnáprava: maximální technicky přípustná hmotnost na nápravu
 3.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 40 km/h nebo 60 km/h (podle typu zkoušky) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 3.2.3. Chlazení
 Chlazení lze provádět podle bodu 3.2.3.1 nebo 3.2.3.2.
 3.2.3.1. Zkouška provedená s úplným kolem podle přílohy 11 dodatku 2 bodu 3.2.2 předpisu č. 13.
 U zkoušek typu I a III lze během zahřívání použít chlazení vzduchem, přičemž rychlost a směr proudu vzduchu simulují skutečné podmínky a rychlost proudu vzduchu je vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 3.2.3.2. Zkouška provedená bez ráfku
 U zkoušek typu I a III není během zahřívání žádné chlazení přípustné.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 3.2.4. Příprava brzdy
 3.2.4.1. Kotoučové brzdy
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 3.2.4.2. Bubnové brzdy
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl


text:
schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (podle potřeby po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 3.3. Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 Tabulka A12/3.3
 1.
 Záběh za studena:
 100 (u kotouče) nebo 200 (u bubnu) brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 2.
 Dynamické třecí vlastnosti, viz bod 3.5.1 této přílohy
 3.
 Záběh se zahřátými brzdami:
 Postupně se provede 30 po sobě jdoucích brzdění s rychlostmi v1 = 60 km/h a v2 = 30 km/h, délkou cyklu 60 s a teplotou brzd při prvním brzdění ≤ 100 °C. Zpomalení při prvním brzdění musí být konstantní 3 m/s2. Od druhého do posledního brzdění musí být tlak konstantní a musí se rovnat průměrné hodnotě při prvním brzdění.
 4.
 Opětovný záběh brzdy:
 30 brzdění
 Ti = 150 °C (kotouč) nebo 100 °C (buben)
 vi = 60 km/h,
 dm = 1 a 2 m/s2 střídavě
 5.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 6.
 Zkouška typu I (u vozidel O2/O3), viz bod 3.4.2 této přílohy
 7.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 8.
 Zkouška typu 0, viz bod 3.4.1 této přílohy
 9.
 Zkouška typu III (u vozidel O4), viz bod 3.4.3 této přílohy
 10.
 Opětovný záběh brzdy: (jako č. 4)
 3.4. Systém provozní brzdy
 3.4.1. Zkouška typu 0, vozidlo naloženo
 Při teplotě brzdy ≤ 100 °C na začátku každého brzdění a z počátečních otáček odpovídajících rychlosti 40 km/h před zkouškou typu I nebo 60 km/h před zkouškou typu III se třikrát zabrzdí s týmž ovládacím tlakem, tak aby bylo dosaženo střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) alespoň 5 m/s2.
 Ovládací tlak v brzdě nesmí přesáhnout 650 kPa.
 Za hodnotu brzdného účinku se studenou brzdou se považuje průměrná hodnota z výsledků těchto tří měření.
 3.4.1.1. Valivý odpor
 Valivý odpor se považuje za rovnající se zpomalení 0,1 m/s2.
 3.4.2. Zkouška typu I (zkouška při klesání)
 3.4.2.1. Postup zahřívání
 Brzda se zahřívá z počáteční teploty ≤ 100 °C brzděním při konstantních otáčkách odpovídajících rychlosti 40 km/h při konstantním brzdném momentu odpovídajícím zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) o hodnotě 0,7 m/s2 po dobu 153 sekund.
 3.4.2.1.4. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzda před zkouškou typu I uvedenou výše musí seřídit podle postupu stanoveného v bodě 3.4.3.1.2 této přílohy.
 3.4.2.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 3.4.2.2.1. Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou při rychlosti 40 km/h a stejném ovládacím tlaku, který byl použit pro zkoušku typu 0 při rychlosti 40 km/h.
 Střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou


text:
brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 3,6 m/s2.
 3.4.2.3. Zkouška volného otáčení
 U brzd vybavených zařízeními pro automatické seřizování brzd se po vykonání zkoušek stanovených v bodě 3.4.2.2 nechá brzda ochladit na teplotu představující teplotu studené brzdy (tj. ≤ 100 °C) a ověří se, že umožňuje volné otáčení tím, že je splněna jedna z následujících podmínek:
 a)
 kotouč nebo buben se otáčejí volně (tj. je možné jimi otáčet rukou);
 b)
 jestliže se kotouč nebo buben otáčejí bez jakéhokoli chlazení při otáčkách odpovídajících konstantní rychlosti v = 60 km/h s uvolněnou brzdou, nesmí asymptotické teploty přesáhnout nárůst teploty bubnu/kotouče, který činí 80 °C.
 3.4.3. Zkouška typu III (zkouška slábnutí brzdného účinku u vozidel kategorie O4)
 3.4.3.1. Postup zahřívání
 3.4.3.1.1. Provedou se po sobě jdoucí brzdění v souladu s podmínkami stanovenými v tabulce. První brzdění by mělo začít při teplotě brzdy ≤ 100 °C a být provedeno tak, aby bylo dosaženo konstantní zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo konstantní brzdný moment odpovídající zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) o hodnotě 3 m/s2. Střední hodnota ovládacího tlaku v brzdě použitá při prvním brzdění by měla být zachována pro zbytek zkoušky u všech následujících brzdění.
 Kategorie vozidel
 Podmínky
 v1 [km/h]
 v2 [km/h]
 Δt [s]
 n
 O4
 60
 1/2 v1
 60
 20
 Kde:
 v1
 =
 počáteční rychlost, na začátku brzdění
 v2
 =
 rychlost na konci brzdění
 n
 =
 počet brzdění
 Δt
 =
 trvání brzdného cyklu: čas, který uplyne mezi počátkem jednoho brzdění a počátkem následujícího brzdění
 3.4.3.1.2. U brzd vybavených zařízením pro automatické seřizování brzd se brzdy před zkouškou typu III uvedenou výše musí seřídit podle následujících postupů, v závislosti na případu:
 3.4.3.1.2.1.
 U brzd s pneumatickým ovládáním se brzdy musí seřídit tak, aby mohlo fungovat zařízení pro automatické seřizování brzd. K tomuto účelu se zdvih brzdového válce seřídí na s0 ≥ 1,1 x sre-adjust (horní mezní hodnota nesmí přesáhnout hodnotu doporučenou výrobcem),
 kde:
 sre-adjust
 je zdvih pro opětovné seřízení podle specifikace výrobce zařízení pro automatické seřizování brzd, tj. zdvih, při kterém začíná opětovné seřízení vůle mezi třecí dvojicí brzdy při tlaku i brzdovém válci 100 kPa.
 V případě, kdy je se souhlasem technické zkušebny pokládáno měření zdvihu brzdového válce za obtížné, zvolí se počáteční seřízení po dohodě s technickou zkušebnou.
 Z výše uvedeného stavu se brzda uvede do činnosti 50krát za sebou s tlakem v brzdovém válci 200 kPa. Potom následuje jediné zabrzdění s tlakem v brzdovém válci ≥ 650 kPa.
 3.4.3.1.2.2.
 U hydraulicky ovládaných kotoučových brzd se nepokládají za nutné žádné požadavky na seřizování.
 3.4.3.1.2.3.
 U hydraulicky ovládaných bubnových brzd se brzdy seřídí podle specifikací výrobce.
 3.4.3.2. Brzdný účinek se zahřátou brzdou
 Nejpozději 60 sekund po ukončení postupu zahřívání se změří brzdný účinek se zahřátou brzdou při otáčkách odpovídajících rychlosti 60 km/h a stejném ovládacím tlaku, který byl použit pro zkoušku typu 0 při rychlosti 60 km/h.
 Střední plné zpomalení včetně valivého odporu (viz bod 3.4.1.1 této přílohy) nebo střední brzdný moment na základě brzdné dráhy odpovídající střednímu plnému zpomalení včetně valivého odporu (viz


text:
bod 3.4.1.1 této přílohy) nesmí být menší než 60 % hodnoty dosažené se studenou brzdou při zkoušce typu 0 ani menší než 4,0 m/s2.
 3.4.3.3. Zkouška volného otáčení
 Viz bod 3.4.2.3.
 3.5. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivé kolové brzdě)
 3.5.1. Tato zkouška se provede podle přílohy 19 bodů 4.4.3.1 až 4.4.3.4 předpisu č. 13.
 3.5.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.5.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem/bubnem.
 3.5.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče/bubnu v kroku 2 postupu zkoušky lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče/bubnu, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 8 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálních brzdových kotoučů/bubnů.
 4. ZKOUŠKY NEPORUŠITELNOSTI S POUŽITÍM SETRVAČNÍKOVÉHO DYNAMOMETRU
 Zkoušky se provádí podle bodu 4.1 (pro kotouče) nebo 4.2 (pro bubny).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, vyžaduje se jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 4.1.1.1.3 nebo 4.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontované brzdy nebo brzdy namontované na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče/bubnu by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na:
 vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 4.1. Brzdové kotouče
 4.1.1. Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 4.1.1.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.1.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Kategorie vozidel
 O1/O2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Interval brzdění (= ttotal)
 70 s
 Počet brzdění na cyklus
 2
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 5,0 m/s2
 Celkový počet brzdných cyklů
 100 nebo 150 (viz bod 4.1.1.1.3)
 Brzdění
 z
 80 km/h
 na
 20 km/h
 Počáteční teplota při prvním brzdění každého cyklu
 ≤ 100 °C
 Kde:
 vmax
 =


text:
maximální konstrukční rychlost vozidla (v rozsahu jeho používání),
 tbra
 =
 doba skutečného brzdění během jednoho použití brzd,
 tacc
 =
 minimální doba zrychlování v závislosti na schopnosti příslušného vozidla zrychlovat,
 trest
 =
 doba klidu,
 ttotal
 =
 interval brzdění (tbra + tacc + trest).
 4.1.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 150 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 150, ale více než 100, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 100 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 100 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.1.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.1.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 4.1.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových kotoučů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.1.1.2.1.1
 Vnější průměr kotouče
 Parametr zkoušky
 Parametr zkoušky
 Příklad vybavení
 Hmotnost při zkoušce m [kg]
 rdyn [m]
 „Velikost brzdy“/nejmenší možná velikost ráfku
 320–350
 3 100
 0,386
 17,5′′
 351–390
 4 500
 0,445
 19,5′′
 391–440
 5 300
 0,527
 22,5′′
 > 440 (1)
 (1)
 (1)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik uvedených v tabulce A12/4.1.1.2.1.1.
 4.1.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového kotouče (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.1.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.1.1.2.2
 Postup záběhu
 100 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná


text:
rychlost: 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 300 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 1.
 Stabilizační brzdění
 10 brzdění z 60 km/h na 30 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 250 °C
 2.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 2 brzdění ze 130 km/h na 80 km/h
 dm = 3 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 100 °C
 3.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 4.
 Brzdění z vysokých rychlostí
 Viz krok 2
 5.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 6.
 Trvalé brzdění (1)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 0,5 m/s2
 Doba brzdění 60 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 7.
 Stabilizační brzdění
 Viz krok 1
 8.
 Trvalé brzdění (2)
 5 brzdění
 při konstantní rychlosti: 85 km/h
 Brzdný moment odpovídá 1,0 m/s2
 Doba brzdění 40 s
 Počáteční teplota: ≤ 80 °C
 9.
 Opakovat kroky 1 až 8
 9krát nebo 14krát (podle situace) – viz bod 4.1.1.2.3
 dm
 střední zpomalení vztažené k dráze
 4.1.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 15 či více cyklů bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li cyklů bez poškození nebo poruchy méně než 15, ale více než 10, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 10 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 10 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2. Zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém kotouči nebo na stejném brzdovém kotouči, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy).
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.1.2.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 Nová brzdová obložení a nový kotouč se namontují do příslušných brzd a zaběhnou se podle postupu stanoveného v příloze 3 bodě 2.2.2.3. Jsou-li k dokončení zkoušky zapotřebí nová brzdová obložení, musí být zaběhnuta podle stejného postupu.
 4.1.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.1.1.
 4.1.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Zkouška se provede podle


text:
této tabulky:
 Tabulka A12/4.1.2.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Kategorie vozidel
 O1/O2
 Typ brzdění
 Jednotlivá brzdění
 Počet brzdění
 70
 Počáteční teplota na začátku brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 10,0 m/s2 s tlakem ≤ 16 000 kPa nebo p = 16 000 kPa (< 10,0 m/s2)
 Brzdění
 z
 80
 na
 10 km/h
 4.1.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 70 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 70 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecích plochách, které jsou delší než dvě třetiny radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.1.2.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.1.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Viz bod 4.1.1.2.1.
 4.1.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Záběh podle tabulky A12/4.1.1.2.2.
 Provede se 500 brzdění z rychlosti 50 km/h na 10 km/h s brzdným momentem rovnajícím se 90 % maximálního brzdného momentu použitelného na příslušný brzdový třmen.
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C
 4.1.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, pokud brzdový kotouč po 500 brzděních nevykazuje žádné známky lomu. Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu kotouče v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.“
 Tabulka A12/4.2.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.1.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 Přípustné
 4.2. Brzdové bubny
 4.2.1. Zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu
 Při zkoušce se použije nový buben s novými částmi s obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13, 13-H nebo 90 (podle potřeby po


text:
odstranění ochranné vrstvy tuku).
 Opracování obložení k dosažení dobrého styku mezi obloženími a bubnem je přípustné.
 4.2.1.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.1.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.1.1.1. Vozidla s maximálním přípustným zatížením nápravy ≤ 1 200 kg
 Nepoužije se.
 4.2.1.1.1.2. Vozidla s maximálním přípustným zatížením nápravy > 1 200 kg
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.1.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.1.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají. Pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než dvě třetiny axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.1.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.1.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 4.2.1.2.1.1. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t
 Následující program slouží ke zkoušení brzdových bubnů jako součástí brzdového systému. Neimituje skutečné jízdní podmínky, ale pokládá se čistě za zkoušku součástí. Parametry uvedené v tabulce A12/4.2.1.2.1.1 se vztahují na brzdy, které se v současnosti zpravidla používají na vozidlech s maximální přípustnou hmotností > 7,5 t.
 Tabulka A12/4.2.1.2.1.1
 Vnitřní průměr bubnu
 [mm]
 Šířka obložení
 Typický průměr ráfku
 < 130 mm
 130–190 mm
 > 190 mm
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce
 [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 Hmotnost při zkoušce [kg]
 Poloměr pneumatiky
 [m]
 < 330
 2 750
 0,402
 3 200
 0,390
 5 500
 0,402
 17,5′′
 330–390
 (2)
 (2)
 3 400
 0,480
 5 500
 0,516
 19,5′′
 391–430
 3 400
 0,510
 4 500
 0,527
 5 500
 0,543
 22,5′′
 > 430
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 (2)
 —
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků přílohy 12 bodu 3.2.1 ve spojení s parametry stanovenými


text:
ve výše uvedené tabulce (hmotnost při zkoušce a rdyn).
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce v závislosti na dynamických poloměrech valení pneumatik stanovených v tabulce A12/4.2.1.2.1.1.
 4.2.1.2.1.2. Vozidla s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5 t
 U vozidel s maximální přípustnou hmotností > 3,5 t a ≤ 7,5, na která se parametry v tabulce A12/4.1.1.2.1.1 nevztahují, se parametry zkoušky zvolí tak, aby byl pokryt nejnepříznivější případ, na jehož základě byl stanoven rozsah použití náhradního brzdového bubnu (maximální přípustná hmotnost vozidla, maximální rozměr pneumatiky).
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.1.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Tabulka A12/4.2.1.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška na tepelnou únavu
 Typ brzdění
 Sled po sobě jdoucích brzdění
 Počet brzdění
 250 nebo 300 (podle situace) – viz bod 4.2.1.2.3
 Pozn.: Zkouška se přeruší, když se objeví průchozí trhlina.
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 3,0 m/s2
 Brzdění
 z
 130
 na
 80 km/h
 Počáteční teplota při každém brzdění
 ≤ 50 °C
 Chlazení podle bodu 3.2.3
 přípustné
 4.2.1.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, bylo-li provedeno 300 či více brzdění bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li brzdění bez poškození nebo poruchy méně než 300, ale více než 250, musí technická zkušebna opakovat zkoušku s novou náhradní částí. Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 250 brzdění.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 250 brzdění, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají – pokud počet brzdění, po němž došlo k poškození či poruše, není menší než počet brzdění provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 axiální šířky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k axiálnímu vnějšímu okraji bubnu;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu bubnu;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 4.2.2. Zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním
 U zaměnitelných částí se zkouška vysokým namáháním provede na novém brzdovém bubnu nebo na stejném brzdovém bubnu, který byl použit pro alternativní zkoušku na dynamometru (viz bod 3.3 této přílohy). V obou případech by části s brzdovým obložením použité ke zkoušce měly být schváleny podle předpisu č. 13 nebo 90 a zaběhnuty k bubnu podle postupu stanoveného v bodě 4.2.2.2.2 této přílohy. Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li to žadatel o schválení za nezbytné.
 V případě rovnocenných částí se při zkoušce vysokým namáháním použije nový buben, originální brzda dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 13 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo, např. po odstranění ochranné vrstvy tuku). Záběh by měl být


text:
proveden podle postupu stanoveného v bodě 4.2.2.2.2 této přílohy. Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li to žadatel o schválení za nezbytné.
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 4.2.2.1. Vozidla kategorií O1 a O2
 4.2.2.1.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 12 bodech 3.2.1, 3.2.1.1 a 3.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 4.2.2.1.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.2.
 4.2.2.1.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.2.2.3.
 4.2.2.2. Vozidla kategorií O3 a O4
 4.2.2.2.1. Podmínky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Viz bod 4.2.1.2.1.
 4.2.2.2.2. Program zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Tabulka A12/4.2.2.2.2
 Předmět zkoušky
 Zkouška vysokým namáháním
 Postup záběhu
 200 brzdění
 Počáteční rychlost: 60 km/h
 Konečná rychlost: 5 km/h
 dm alternující mezi 1 m/s2 a 2 m/s2
 Počáteční teplota: ≤ 200 °C (začíná se na teplotě okolního prostředí)
 Alternativně lze záběh vynechat, nepovažuje-li jej žadatel o schválení za nezbytný
 Typ brzdění
 Brzdění na méně než 5 km/h
 Celkový počet brzdění
 150
 Počáteční teplota brzdového bubnu při každém brzdění
 ≤ 100 °C
 Brzdění
 z
 60 km/h
 na
 0 km/h
 Brzdný moment odpovídající zpomalení
 6 m/s2
 Chlazení (také odchylující se od bodu 3.2.3 této přílohy)
 Přípustné
 4.2.2.2.3. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového bubnu vysokým namáháním)
 Výsledek zkoušky je vyhovující, pokud brzdový buben nevykáže známky lomu.
 Zkouška se považuje za platnou v případě, že je požadovaného maximálního momentu dosaženo alespoň u 90 % počtu brzdění, a to za podmínky, že u zbývajících 10 % brzdění se použije maximální tlak.
 Poškozením se v této souvislosti rozumí:
 a)
 radiální trhliny na třecí ploše, které jsou delší než 2/3 radiální výšky třecí plochy;
 b)
 trhliny na třecí ploše, které dosahují k vnitřnímu nebo vnějšímu průměru třecí plochy;
 c)
 trhliny procházející skrz stěnu v místě třecího mezikruží;
 d)
 jakýkoli typ strukturálního poškození nebo trhliny ve kterékoli části mimo třecí plochu.
 (1) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 (2) Hmotnost při zkoušce a dynamický poloměr valení pneumatiky jsou předmětem dohody mezi žadatelem a technickou zkušebnou.
 PŘÍLOHA 13
 VZOR ZKUŠEBNÍHO PROTOKOLU PRO NÁHRADNÍ BRZDOVÝ KOTOUČ NEBO BUBEN
 Zkušební protokol č. ... o schválení náhradního brzdového kotouče/bubnu podle předpisu č. 90
 1. Obecný technický popis náhradního brzdového kotouče/bubnu (1)
 1.1. Žadatel (název a adresa): ...
 1.2. Výrobce (název a adresa): ...
 1.3. Obchodní název: ...
 1.4. Kategorie náhradního kotouče/bubnu: originální/identický/rovnocenný/zaměnitelný (1)
 1.5. Typ kotouče/bubnu (1): ...
 1.6. Označení:
 Identifikace
 Umístění označení
 Způsob označení
 Název výrobce nebo obchodní název:
 Číslo schválení
 E2-90R02 Cxxxx/yyyy
 xxxx => číslo typu
 yyyy => číslo varianty
 Číslo dílu
 Ukazatel zpětné sledovatelnosti
 Minimální tloušťka (kotouče)/maximální vnitřní průměr (bubnu) (1)
 1.7. Materiál
 1.7.1. Skupina materiálů: ...
 1.7.2. Podskupina materiálů (2): ...
 1.8. Rozsah použití:
 Udávající alespoň tyto údaje:
 Část
 Náhradní část
 Originální část
 Varianta
 Číslo části
 Číslo části
 Identifikační kód
 Motorové vozidlo (2)
 Značka
 Typ vozidla
 Obchodní


text:
název
 Maximální hrubá hmotnost
 Maximální rychlost
 Rok výroby
 Náprava přípojných vozidel (2)
 Značka
 Typ nápravy
 Obchodní název
 Maximální zatížení nápravy
 Rozsah dynamického poloměru pneumatiky
 (největší/nejmenší)
 Brzda
 Poloha
 Třmen (2)
 Rozměry
 Typ konstrukce
 Vpředu
 Vzadu
 1.9. Doplňující informace (2)
 2. Zkušební skupiny
 2.1. Rozměry pro každou zkušební skupinu
 2.1.1. Vnější průměr (kotouč)/vnitřní průměr (buben) (1): ...
 2.1.2. Tloušťka (kotouč)/šířka čelisti (buben) (1): ...
 2.2. Nejvyšší poměr kinetické energie pro zkušební skupinu podle bodu 5.3.6 předpisu č. 90
 2.3. Materiál kotouče/bubnu (1) pro zkušební skupinu: ...
 3. Technické údaje týkající se zkoušek pro zkušební skupinu
 3.1. Zkouška na vozidle
 3.1.1. Údaje o zkušebním vozidle
 3.1.1.1. Kategorie vozidla: ...
 3.1.1.2. Výrobce vozidla: ...
 3.1.1.3. Značka vozidla: ...
 3.1.1.4. Typ a obchodní název vozidla: ...
 3.1.1.5. Identifikační číslo vozidla: ...
 3.1.1.6. Číslo schválení typu vozidla: ...
 3.1.1.7. Výkon motoru vozidla: ...
 3.1.1.8. Rychlost:
 Maximální rychlost vozidla vmax: ...
 3.1.1.9. Pneumatiky: ...
 3.1.1.10. Uspořádání/schéma brzdového okruhu: ...
 3.1.1.11. Hmotnosti při zkoušce
 Náprava 1: ...
 Náprava 2: ...
 Náprava ...: ...
 3.1.1.12. Brzda:
 3.1.1.12.1
 Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1):
 Identifikační kód originální náhradní části:
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části:
 Hmotnost náhradní části:
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.1.1.12.2.
 Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Číslo části: ...
 Konstrukční provedení: ...
 průměr pístu/brzdového válce v kole (2): ...
 Maximální technicky přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1): .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 3.1.1.12.3.
 Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace (např. číslo části) ...
 Plocha účinného povrchu: ...
 3.1.2. Zkušební zařízení
 3.1.2.1. Zpomalení: ...
 3.1.2.2. Tlak: ...
 3.1.2.3. Rychlost: ...
 3.1.2.4. Teplota bubnu/kotouče: ...
 3.1.3. Zkušební dráha:
 3.1.3.1. Umístění: ...
 3.1.3.2. Povrch: ...
 3.1.3.3. Podmínky (např. za sucha/mokra): ...
 3.2. Zkouška na dynamometru
 3.2.1. Údaje o zkoušce
 3.2.1.1. Kategorie vozidla: ...
 3.2.1.2. Dynamický poloměr valení
 Dynamický poloměr valení RIner k výpočtu setrvačnosti:
 s ohledem na bod 3.2.1 přílohy 11/12 ...
 Dynamický poloměr valení Rveh s ohledem na bod 3.2.2 přílohy 11/12: ...
 3.2.1.3. Hmotnosti a setrvačnost
 Maximální přípustná hmotnost vozidla: ...
 Hodnota X (přední náprava): ...
 Hodnota Y (zadní náprava): ...
 Hmotnost při zkoušce m: ...
 Setrvačnost při zkoušce IAdj: ...
 3.2.1.4. Chlazení ...
 3.2.1.4.1. Rychlost chladicího vzduchu při zkouškách typu I, typu II a/nebo typu III (1) ...
 3.2.1.4.2. Rychlost chladicího vzduchu v ostatních případech:
 3.2.1.5. Rychlost
 Maximální rychlost vmax: ...
 3.2.1.6. Ovládací zařízení
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Účinná plocha (u hydraulické brzdy)/ThA – vzorec (u pneumatické brzdy) (1): ...
 3.2.1.7. Brzda
 3.2.1.7.1. Zkušební vzorek brzdového kotouče/brzdového bubnu (1)
 Identifikační kód originální náhradní části: ...
 Zkušební skupina: ...
 Číslo části: ...
 Hmotnost náhradní části: ...
 Vnější průměr kotouče/vnitřní průměr bubnu (1): ...
 Účinný


text:
poloměr re: ...
 Šířka třecí plochy: ...
 Tloušťka kotouče (nominální)/vnější šířka bubnu (1): ...
 3.2.1.7.2. Mechanismus brzdového třmenu/brzdového bubnu (1)
 Výrobce: ...
 Typ: ...
 Varianta: ...
 Konstrukční provedení: ...
 Maximální technicky přípustný točivý moment Cmax,e na páce brzdy (u pneumatické brzdy)/tlak v potrubí (pmax,e) (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Prahová hodnota točivého momentu C0,e (u pneumatické brzdy)/tlaku v potrubí (u hydraulické brzdy) (1): ...
 Poměr le/ee (u pneumatické brzdy)/průměru pístů (u hydraulické brzdy) (1) .../...
 Maximální brzdný moment: ...
 Identifikační č.: ...
 3.2.1.7.3. Brzdová destička s obložením/brzdové obložení (1)
 Výrobce: ...
 Značka: ...
 Typ: ...
 Číslo schválení (2): ...
 Identifikace: ...
 Šířka be: ...
 Tloušťka de: ...
 Účinný povrch: ...
 Způsob připevnění:...
 3.2.2. Údaje o zkušebním stavu: ...
 3.2.2.1. Umístění:
 4. Výsledky zkoušek
 4.1. Geometrická kontrola: ...
 Číslo výkresu a úroveň, na které byl vyhotoven: ...
 4.2. Kontrola materiálu: ...
 4.3. Kontrola požadavků na vyvážení: ...
 4.4. Kontrola označení stavu opotřebení: ...
 4.5. Zkouška na vozidle/alternativní zkouška na dynamometru (1):
 4.5.1. Brzdné účinky
 4.5.1.1. Účinky provozní brzdy u kategorií M1, M2, M3, N1 a N2 s hydraulickými brzdovými systémy (2)
 4.5.1.1.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 se zapojeným motorem
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 11 bod:
 2.2.1
 2.2.2
 2.2.3
 2.3
 Stav zatížení:
 naloženo
 nenaloženo
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 Tlak:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 —
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 —
 —
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.1.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 simulace zapojeného motoru
 I
 simulace
 Příloha 11 bod:
 3.4.1
 3.4.4
 3.4.2
 Stav zatížení
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 Tlak:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 —
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.2. Účinky provozní brzdy u kategorií M2, M3, N2, N3 s pneumatickými brzdovými systémy (2)
 4.5.1.2.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 s odpojeným motorem
 0
 se zapojeným motorem
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 11 bod:
 2.2.1
 2.2.3
 2.2.4
 2.3
 Stav zatížení:
 Naloženo
 nenaloženo
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 0
 0
 0
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce).
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 Mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.2.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 II
 Příloha 11 bod:
 3.4.1
 3.4.2
 3.4.3
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce)
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.3. Účinky provozní brzdy u kategorií O1,


text:
O2 a O3 s pneumatickým brzdovým systémem
 4.5.1.3.1. Výsledky zkoušek na vozidle:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 Parkovací brzda (2)
 Příloha 12 bod:
 2.2.1
 2.2.2
 2.3
 Stav zatížení:
 naloženo
 naloženo
 naloženo
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.3.2. Výsledky zkoušek na setrvačníkovém dynamometru:
 Typ zkoušky:
 0
 I
 Příloha 12 bod:
 3.4.1
 3.4.2
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Zpomalení:
 m/s2
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.4. Účinky provozní brzdy u kategorií O4 (2)
 Typ zkoušky:
 0
 III
 Počet vzorků
 Příloha 12 bod:
 2.2.1/3.4.1 (1)
 2.2.3/3.4.3 (1)
 Zkušební rychlost
 Počáteční:
 km/h
 Konečná:
 km/h
 Tlak v brzdovém válci pe:
 kPa
 Počet brzdění:
 —
 Délka cyklu brzdění:
 s
 Brzdná síla 0,5 · Te:
 daN
 Poměr brzdné síly 0,5 · Te/9,81 · m
 (m = hmotnost při zkoušce):
 —
 Zdvih brzdového válce se:
 mm
 Prahová hodnota točivého momentu na páce brzdy
 Ce:
 Nm
 C0,e:
 Nm
 Zkouška volného otáčení úspěšně splněna: ano/ne (1)
 4.5.1.5. Dynamické třecí vlastnosti
 Schéma: zpomalení v závislosti na tlaku
 4.6. Zkoušky neporušitelnosti:
 4.6.1. Zkouška na tepelnou únavu:
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.2.3
 přílohy 12: bodů 4.1.1.1.3/4.1.1.2.3/4.2.1.1.3/4.2.1.2.3 (1)
 4.6.2. Zkouška vysokým namáháním:
 Číslo vzorku
 Cykly vykonané bez poškození podle
 přílohy 11: bodů 4.1.2.1.3/4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3
 přílohy 12: bodů 4.1.2.1.3/4.1.2.2.3/4.2.2.1.3/4.2.2.2.3 (1)
 5. Dokumenty o zkouškách
 6. Dodatky
 Dodatek ...
 7. Datum (data) zkoušky: ...
 7.1. Datum (data) zkoušky na vozidle (2): ...
 7.2. Datum (data) zkoušky na setrvačníkovém dynamometru:
 8. Tato zkouška byla provedena a její výsledky byly zaznamenány do protokolu podle předpisu č. 90 naposledy pozměněného sérií změn 03.
 Technická zkušebna, která zkoušku provedla
 Podpis: ...
 Datum: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 (2) Připadá-li v úvahu.
 PŘÍLOHA 14
 POŽADAVKY NA NÁHRADNÍ BRZDOVÉ KOTOUČE PRO VOZIDLA KATEGORIÍ L1, L2, L3, L4 A L5
 1. PŘEHLED ZKOUŠEK
 Zkoušky požadované v bodě 5.3 tohoto předpisu jsou dále podrobně popsány podle jednotlivých kategorií vozidel.
 Tabulka A14/1
 Statická zkouška na zkušebním stavu
 Zkouška na vozidle
 Alternativní zkouška na dynamometru
 Zkouška odolnosti proti statickému točivému momentu
 2.
 —
 —
 Zkoušky brzdného účinku podle předpisu č. 78
 —
 3.2.3.
 Zkouška zastavení na suchu
 4.4.1.
 Zkouška zastavení na suchu
 3.2.4.
 Zkouška zastavení s mokrými brzdami
 —
 3.2.5.
 Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 4.4.2.
 Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Srovnávací zkouška s originální částí
 —
 3.2.6.
 Zkouška dynamických třecích vlastností
 4.4.3.
 Zkouška dynamických třecích vlastností
 Zkouška neporušitelnosti
 —
 Žádná zkouška na vozidle – použije se zkouška na dynamometru
 5.1.
 Zkouška brzdového


text:
kotouče na tepelnou únavu
 Pro každý typ kotouče musí být alespoň jedna zkušební skupina (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu) podrobena zkouškám „zastavení na suchu“, „zastavení s mokrými brzdami“ a „slábnutí účinnosti brzd zahříváním“ provedeným na vozidle.
 2. POŽADAVKY STATICKÝCH ZKOUŠEK NA ZKUŠEBNÍM STAVU
 2.1. Účel
 Ověřit odolnost nábojové části a v případě plovoucích kotoučů odolnost systému spojení s brzdným prstencem, když na kotouč působí brzdný moment.
 2.2. Postup a podmínky zkoušky
 Statická zkouška provedena na zvláštním zkušebním stavu vyobrazeném na obrázku 1.
 Obrázek 1
 Kotouč
 Kotouč
 Připevněno čepem
 Čep
 Čep
 Kotouč
 Upínák
 Upínák
 2.2.1. Vyvrtejte otvor na brzdné ploše kotouče ve vzdálenosti od středu rovnající se účinnému poloměru Rd.
 2.2.2. Kotouč umístěte na zkušební stav a upevněte jej za pomoci zvláštních uchycovacích šroubů.
 2.2.3. Rameno zkušebního stavu připojte do otvoru vyvrtaného do brzdového kotouče.
 2.2.4. Působte silou F uvedenou v tabulce A14/2.2.5, jak je znázorněno na obrázku 1.
 2.2.5. Zaznamenejte zdvihy a síly, jak je znázorněno na obrázku 2.
 Tabulka A14/2.2.5
 Průměr kotouče
 [mm]
 Tloušťka kotouče
 [mm]
 Tangenciální síla F
 [kN] min
 ≥ 150 < 200
 ≤ 4
 ≥ 8
 > 4
 ≥ 10
 ≥ 200 < 250
 ≤ 3
 ≥ 8
 > 3 ≤ 4
 ≥ 10
 > 4
 ≥ 12
 ≥ 250 < 300
 ≤ 3
 ≥ 8
 > 3 ≤ 4
 ≥ 10
 > 4
 ≥ 12
 ≥ 300 < 350
 ≤ 4
 ≥ 8
 > 4 ≤ 5
 ≥ 11
 > 5
 ≥ 14
 2.2.6. Poznámka: Zkouška se provede při dvou polohách:
 2.2.6.1. Plovoucí kotouč a kompozitní kotouč z částí pevně spojených
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se spojovacím pouzdrem.
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se střednicí mezi dvěma spojovacími pouzdry.
 2.2.6.2. Kotouč z jednoho kusu
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se s připevňovacím otvorem.
 S otvorem na brzdné ploše kryjícím se se střednicí mezi dvěma připevňovacími otvory.
 Obrázek 2
 Pohyb
 Zatížení
 Kde:
 a)
 seřizovací zdvih zařízení (vyrovnání případné vůle mezi otvorem na brzdné ploše a čepem spojujícím s ramenem zkušebního stavu);
 b)
 zatížení vyvíjené uchycovacími šrouby na zařízení;
 c)
 Pohyb brzdového kotouče způsobený jeho rotací s klouzáním na desce zařízení, když se uchycovací šrouby kotouče opírají na stěny připevňovacích otvorů kotouče;
 d)
 zatížení působící na brzdový kotouč;
 e)
 trvalá deformace brzdového kotouče (počínaje od bodu A).
 2.3. Výsledky zkoušek
 Kotouč nesmí vykazovat trvalé deformace před dosažením síly F uvedené v tabulce A14/2.2.5; měření deformační síly musí být provedeno v bodě A podle obrázku 2.
 3. OVĚŘENÍ POŽADAVKŮ PRO ZKOUŠKU NA VOZIDLE
 3.1. Zkušební vozidlo
 Vozidlo reprezentující vybranou zkušební skupinu (viz definice v bodě 5.3.6 tohoto předpisu), pro kterou je požadováno schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč, musí být vybaveno tímto náhradním brzdovým kotoučem, jakož i zkušebním zařízením pro provádění zkoušek brzd podle ustanovení předpisu č. 78.
 Náhradní brzdový kotouč musí být namontován na dotčené kolo zároveň s brzdovým obložením k němu připojeným, jehož typ byl schválen podle předpisů č. 78 nebo 90 a jež dodal výrobce vozidla.
 Nebude-li stanoven jednotný postup pro způsob brzdění, provede se


text:
zkouška po dohodě s technickou zkušebnou. Veškeré níže uvedené zkoušky se provedou se zaběhnutými brzdami.
 Pro originální i náhradní brzdové kotouče se použije stejný postup záběhu.
 3.2. Systém provozní brzdy
 3.2.1. Měření teploty brzd
 Tento postup se provede podle přílohy 3 bodu 2.4 předpisu č. 78.
 3.2.2. Postup záběhu
 Tento postup se provede podle přílohy 3 bodu 2.5 předpisu č. 78.
 3.2.3. Zkouška zastavení na suchu
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 3 předpisu č. 78.
 3.2.4. Zkouška zastavení s mokrými brzdami
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 6 předpisu č. 78.
 3.2.5. Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 7 předpisu č. 78.
 3.2.6. Zkouška dynamických třecích vlastností (srovnávací zkouška provedená na jednotlivých kolech)
 Pro tuto zkoušku musí být vozidlo naloženo a vždy se brzdí na vodorovné vozovce s odpojeným motorem.
 Systém provozní brzdy vozidla musí být vybaven zařízením, které izoluje brzdu na předním kole od brzdy na zadním kole tak, aby mohly být vždy ovládány nezávisle na sobě.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč pro brzdu na předním kole, musí být brzdy na zadních kolech během celé zkoušky vyřazeny z činnosti.
 Žádá-li se o schválení nebo zkušební protokol pro náhradní brzdový kotouč pro brzdu na zadním kole, musí být brzda na předním kole během celé zkoušky vyřazena z činnosti.
 3.2.6.1. Srovnávací zkouška brzdného účinku se studenými brzdami
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče porovná s originálním ekvivalentem tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 3.2.6.2. S náhradním brzdovým kotoučem se provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s působením ovládacích sil nebo tlaků v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnot, při nichž dojde k blokování kola, dosažení středního plného zpomalení 6 m/s2 nebo k dosažení maximální ovládací síly nebo maximálního tlaku v brzdovém potrubí přípustných pro danou kategorii vozidla, přičemž počáteční rychlost při zkoušce brzdového kotouče na předním či zadním kole odpovídá hodnotám v níže uvedené tabulce:
 Tabulka A14/3.2.6.2
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední kolo
 Zadní kolo
 L1, L2,
 30
 30
 L3, L4, L5
 70
 45
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče ≤ 80 °C.
 3.2.6.3. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 3.2.6.2 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem.
 3.2.6.4. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 15 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálního brzdového kotouče (viz příklad křivky na obrázcích 3 a 4).
 Obrázek 3
 Text obrazu
 – 0,4 m/s2
 + 0,4 m/s2
 – 15 %
 + 15 %
 (± 15 % nebo 0,4 m/s2)
 Obrázek 4
 Text obrazu
 Originální brzdový kotouč
 Náhradní brzdový kotouč (lze schválit)
 Náhradní brzdový kotouč (nelze schválit)
 Meze určující rozmezí tolerance
 4. ZKOUŠKA NA


text:
SETRVAČNÍKOVÉM DYNAMOMETRU
 4.1. Vybavení dynamometru
 Pro účely zkoušky se na dynamometr namontuje originální brzdový třmen. Setrvačníkový dynamometr musí být vybaven zařízením pro udržování konstantního momentu a zařízením pro průběžné zaznamenávání otáček, tlaku v brzdovém potrubí, počtu otáček od začátku brzdění, brzdného momentu, doby brzdění a teploty brzdových kotoučů.
 4.2. Podmínky zkoušky
 4.2.1. Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se nastaví tak, aby co nejpřesněji (s přípustnou odchylkou ± 5 %) odpovídala teoreticky požadované hodnotě, jíž je část celkové setrvačné hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo. K výpočtu se použije tento vzorec:
 I = m · rdyn
 2
 kde:
 I
 =
 rotační setrvačná hmotnost (kgm2),
 rdyn
 =
 dynamický poloměr valení pneumatiky (m),
 m
 =
 hmotnost při zkoušce (část maximální hmotnosti vozidla, kterou brzdí příslušné kolo) v souladu s tímto předpisem.
 4.2.1.1. Dynamický poloměr valení
 Při výpočtu setrvačné hmotnosti se zohlední dynamický poloměr valení (rdyn) největší pneumatiky, jaká je pro vozidlo přípustná.
 4.2.1.2. Hmotnost při zkoušce
 Hmotnost při zkoušce pro výpočet setrvačné hmotnosti se určí takto:
 a)
 při zkoušce brzdového kotouče předního kola:
 m = x · mveh
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 b)
 při zkoušce brzdového kotouče zadního kola:
 m = y · mveh
 mveh
 =
 maximální přípustná hmotnost vozidla
 Tabulka A14/4.2.1.2
 Kategorie vozidla
 Procento hmotnostní m, které se zohlední
 Hodnoty X (přední kolo s 1 kotoučem)
 Hodnoty X (přední kolo se 2 kotouči)
 Hodnota Y (zadní náprava)
 L1, L2, L3, L4, L5
 75
 37,5
 50
 4.2.2. Počáteční otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při 80 km/h (L3, L4, L5) nebo 40 km/h (L1, L2) v závislosti na střední hodnotě dynamických poloměrů valení největší a nejmenší pneumatiky přípustných rozměrů.
 4.2.3. Chlazení
 Chlazení lze provádět podle požadavků na zkoušky uvedených v následujících tabulkách A14.
 4.2.4. Příprava brzdy
 4.2.4.1. Kotoučové brzdy
 Při zkoušce se použije nový kotouč s novými částmi s brzdovým obložením, jejichž typ byl schválen podle předpisu č. 78 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo).
 4.3. Alternativní zkouška brzdných účinků na dynamometru
 4.3.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.1.
 4.4. Systém provozní brzdy
 4.4.1. Zkouška zastavení na suchu
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 3 předpisu č. 78.
 4.4.2. Slábnutí účinnosti brzd zahříváním
 Tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 Tato zkouška se provede podle přílohy 3 bodu 7 předpisu č. 78.
 4.4.3. Zkouška dynamických třecích vlastností
 Při zkoušce se studenými brzdami se brzdný účinek náhradního brzdového kotouče porovná s originálním ekvivalentem tak, že se porovnají výsledky dosažené v níže uvedené zkoušce.
 4.4.3.1. S náhradním brzdovým kotoučem se v rámci postupu zkoušky provede nejméně šest po sobě jdoucích zabrzdění s ovládacími silami nebo tlaky v brzdovém potrubí, které jsou rozdílné a postupně vzrůstají, a to až do hodnoty středního plného zpomalení 6 m/s2. Maximální ovládací síla nebo maximální tlak v brzdovém potrubí nesmí přesáhnout maximální povolenou ovládací sílu nebo maximální povolený tlak v brzdovém potrubí přípustné pro danou kategorii vozidla, přičemž počáteční rychlost při zkoušce brzdového kotouče na předním či zadním kole odpovídá hodnotám v níže uvedené tabulce:
 Tabulka


text:
A14/4.4.3.1
 Kategorie vozidla
 Zkušební rychlost v km/h
 Přední kolo
 Zadní kolo
 L1 L2
 30
 30
 L3 L4 L5
 70
 45
 Před každým brzděním musí být počáteční teplota brzdového kotouče ≤ 80 °C.
 4.4.3.2. Zkouška brzdného účinku uvedená v bodě 4.4.3.1 se provede rovněž s originálním brzdovým kotoučem.
 4.4.3.3. Dynamické třecí vlastnosti náhradního brzdového kotouče lze považovat za podobné vlastnostem originálního brzdového kotouče, pokud se hodnoty středního plného zpomalení při stejných provozních tlacích či ovládacích silách v oblasti horních 2/3 výsledné křivky neliší o více než ± 15 % nebo ± 0,4 m/s2 od hodnot originálního brzdového kotouče (viz příklad křivky v příloze 14 na obrázcích 3 a 4).
 5. ZKOUŠKA NEPORUŠITELNOSTI S POUŽITÍM SETRVAČNÍKOVÉHO DYNAMOMETRU
 Zkoušky se provádí podle bodu 5.1 (kotouče).
 S výjimkou případu, kdy náhradní část před tím, než dojde k jejímu poškození či poruše, nedosáhne požadovaného počtu cyklů, se vyžaduje jedna zkouška na zkušební skupinu (viz bod 5.1.1.1.3 nebo 5.1.1.2.3 této přílohy).
 Brzda by měla být namontována na dynamometru v téže poloze, v jaké je namontována na vozidle (nevztahuje se na pevně namontovanou brzdu nebo brzdu namontovanou na tělesu čepu nápravy).
 Teplota brzdového kotouče by měla být měřena co nejblíže k třecí ploše. Měření teploty by měla být zaznamenána a způsob i body měření musí být pro všechny zkoušky stejné.
 Jestliže se při brzdění nebo mezi brzděními v rámci jednoho brzdného cyklu použije chlazení vzduchem, musí být rychlost proudění vzduchu na brzdě omezena na vvzduch = 0,33 v,
 kde:
 v
 =
 zkušební rychlost vozidla na začátku brzdění.
 V ostatních případech pro chlazení vzduchem neplatí žádná omezení.
 Teplota chladicího vzduchu se rovná teplotě okolního prostředí.
 5.1. Zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu
 Při této zkoušce se použije nový kotouč, originální brzdový třmen dotčeného vozidla (dotčených vozidel) a nové části s brzdovým obložením dotčeného vozidla (dotčených vozidel), jejichž typ byl schválen podle předpisů č. 78 nebo 90 (ve stavu, v němž se montují na vozidlo).
 V případě potřeby lze během zkoušky opotřebovaná brzdová obložení vyměnit.
 5.1.1. Tato zkouška se provede u vozidel kategorií L3, L4 a L5.
 5.1.2. Podmínky zkoušky
 Setrvačná hmotnost setrvačníkového dynamometru se určí podle požadavků stanovených v příloze 14 bodech 4.2.1, 4.2.1.1 a 4.2.1.2.
 Otáčky dynamometru musí odpovídat lineární rychlosti vozidla při zkoušce založené na průměru největšího a nejmenšího dynamického poloměru valení pneumatik přípustných pro daný typ vozidla.
 5.1.3. Kotouč předního kola
 5.1.3.1. Program zkoušky
 5.1.3.1.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.1.
 Tabulka A14/5.1.3.1.1
 Záběh
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděním
 [°C] MAX
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 75 %/počet kotoučů
 80
 30
 4
 100
 60
 30
 5.1.3.1.2. Zkouška na únavu
 Podle tabulky A14/5.1.3.1.2.
 Tabulka A14/5.1.3.1.2
 Zkouška na tepelnou únavu
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděními
 [°C] +/– 10 °C
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 tepelná
 75 %/počet kotoučů
 50 % Vmax
 5
 7


text:
100 (a)
 30
 5
 20
 2
 funkční
 75 %/počet kotoučů
 80 % Vmax
 5
 8
 200
 —
 1
 30
 3
 mechanická
 100 %/počet kotoučů
 60 % Vmax
 5
 10
 200
 —
 2
 30
 Etapy 1 až 3 = 1 cyklus; opakovat do celkového počtu 20 cyklů (= 160 brzdění)
 a)
 Počáteční teplota pouze prvního brzdění.
 b)
 V případě předčasného opotřebení třecího materiálu destiček je povoleno použít další sadu destiček; v takovém případě musí být před dokončením zkoušky nová sada destiček zaběhnuta podle bodu 5.1.3.1.1, přičemž se stále používá zkoušený brzdový kotouč.
 5.1.4. Kotouč zadního kola
 5.1.4.1. Program zkoušky
 5.1.4.1.1. Záběh
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.1.
 Tabulka A14/5.1.4.1.1
 Záběh
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděními
 [°C] MAX
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 50 %
 60
 30
 2
 100
 60
 30
 5.1.4.1.2. Zkouška slábnutí brzdného účinku
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.2.
 Tabulka A14/5.1.4.1.2
 Zkouška slábnutí brzdného účinku
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení
 [m/s2]
 Počáteční teplota před prvním brzděním
 [°C] MAX
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 50 %
 40 % Vmax
 20 % Vmax
 2
 100
 30
 15
 10
 5.1.4.1.3. Zkouška na únavu
 Podle tabulky A14/5.1.4.1.3.
 Tabulka A14/5.1.4.1.3
 Zkouška na tepelnou únavu
 Etapa
 Celková hmotnost vozidla
 [kg]
 Počáteční rychlost
 [km/h]
 Konečná rychlost
 [km/h]
 Zpomalení [m/s2]
 Počáteční teplota před brzděním
 [°C] +/– 10 °C
 Doba mezi dvěma po sobě jdoucími brzděními
 [s]
 Počet brzdění
 Maximální rychlost přípustného proudění vzduchu v průběhu brzdění
 [m/s]
 1
 tepelná
 50 %
 40 % Vmax
 20 % Vmax
 3
 100 (1)
 30
 5
 20
 2
 funkční
 50 %
 50 % Vmax (2)
 5
 4
 200
 —
 1
 30
 60 % Vmax (3)
 75 % Vmax (4)
 3
 mechanická
 90 %
 40 % Vmax (2)
 5
 5
 200
 —
 2
 30
 48 % Vmax (3)
 60 % Vmax (4)
 Etapy 1 až 3 = 1 cyklus; opakovat do celkového počtu 20 cyklů (= 160 brzdění)
 (e)
 V případě předčasného opotřebení třecího materiálu destiček je povoleno použít další sadu destiček; v takovém případě musí být před dokončením zkoušky nová sada destiček zaběhnuta podle bodu 5.1.4.1.1 – 5.1.4.1.2, přičemž se stále používá zkoušený brzdový kotouč.
 5.1.5. Výsledky zkoušky (zkouška brzdového kotouče na tepelnou únavu)
 Výsledek zkoušky se pouvažuje za vyhovující, pokud byly cykly předepsané v:
 a)
 tabulkách A14/5.1.3.1.1 – 5.1.3.1.2 pro kotouče předních kol;
 b)
 tabulkách A14/5.1.4.1.1 – 5.1.4.1.2 – 5.1.4.1.3 pro kotouče zadních kol dokončeny bez poškození nebo poruchy.
 Bylo-li podle „zkoušky na tepelně-mechanickou únavu“ v tabulkách A14/5.1.3.1.2 a A14/5.1.4.1.3 bez poškození nebo poruchy dokončeno méně než 20 cyklů, avšak více než 15, musí být zkouška opakována s novou náhradní částí.
 Aby dotčená část za těchto podmínek vyhověla zkoušce, musí bez poškození či poruchy vykonat v obou zkouškách více než 15 cyklů.
 Bylo-li do poškození či poruchy provedeno méně než 15 cyklů, měla by být zkoušce podrobena originální část a výsledky se porovnají.
 Pokud počet


text:
cyklů, po němž došlo k poškození či poruše, není o více než 10 % nižší než počet cyklů provedených s originální částí, považuje se výsledek zkoušky za vyhovující.
 Poškozením nebo poruchou se v této souvislosti rozumí:
 5.1.5.1.
 Během zkoušky:
 Teplota přesáhne 600 °C.
 5.1.5.2.
 Po zkoušce:
 a)
 kontakt mezi třmenem a kotoučem;
 b)
 trhliny, trvalá deformace nebo lomy;
 c)
 abnormální opotřebení;
 d)
 přípustný je nárůst házení nejvýše o 0,150 mm ve srovnání s počáteční hodnotou změřenou před zkouškou;
 e)
 přípustné je házení nejvýše 0,250 mm;
 f)
 přípustné je (u „plně plovoucího“ kotouče) zvýšení přímosti nejvýše o 0,100 mm ve srovnání s počáteční hodnotou změřenou před zkouškou.
 (1) Počáteční teplota pouze prvního brzdění.
 (2) Průměr kotouče ≤ 245 mm.
 (3) Průměr kotouče > 245 < 280 mm.
 (4) Průměr kotouče ≥ 280 mm.
 PŘÍLOHA 15
 KRITÉRIA PRO SKUPINY KOTOUČŮ PRO VOZIDLA KATEGORIÍ L1, L2, L3, L4 A L5
 1. DEFINICE ŠÍŘKY BRZDNÉ PLOCHY KOTOUČE
 Brzdnou plochou se rozumí plocha brzdového kotouče, na kterou brzdové destičky působí. Šířka brzdné plochy se počítá mezi vnějším průměrem kotouče a vnitřním průměrem kotouče podle této definice:
 1.1.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) pouze na brzdné ploše (obrázek 1): 3 mm směrem do středu kotouče od konce odlehčení.
 1.2.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) se vzdáleností od vnitřního průměru kotouče méně než 5 mm (obrázek 2): průměr okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče.
 1.3.
 V případě brzdné plochy s odlehčením (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.), které končí uvnitř, vně okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče (obrázek 3): průměr vnitřního okraje vybrání ve střední části brzdového kotouče.
 1.4.
 Ve všech ostatních případech: vnitřní průměr definovaný radiální šířkou největší kombinovatelné destičky, k níž je třeba přičíst 3 mm (obrázek 4).
 Obrázek 1
 Obrázek 2
 Obrázek 3
 Obrázek 4
 2. SKUPINY KOTOUČŮ
 „Skupinou kotoučů“ se rozumí seskupení podobných kotoučů tak, aby se zkoušky provedené na jediném kotouči považovaly za platné pro celou skupinu podobných kotoučů.
 Kotouče náležející k téže skupině musí mít následující znaky uvedené níže v bodech 2.1 až 2.9.
 Pro danou skupinu kotoučů lze schvalovací zkoušky provést na jednom kotouči náležejícím ke skupině, vystaveném nejvyššímu brzdnému momentu a největší energii, která má být pohlcena.
 Podobnost mezi kotouči je definována následujícími kritérii pro zařazení do skupiny, která musí být splněna současně:
 2.1.
 Stejný typ referenčního kotouče pro danou skupinu (z jednoho kusu, složený z pevně spojených částí nebo plovoucí).
 2.2.
 Materiál brzdné plochy se zvolí z materiálů uvedených v bodě 5.3.3.2.2; jiné materiály lze použít tehdy, pokud u nich byly podle schválení deklarovány stejné prokázané výsledky zkoušek podle bodu 8. V tomto případě se rozšíření vztahuje na všechny skupiny uvedené v tabulce 3, a to pro rozměry stejné či menší než ty, u nichž to bylo prokázáno.
 2.3.
 Odlehčení brzdné plochy: je přípustné jakékoli řešení (otvory, drážky, vlnité vybrání atd.) za následujících podmínek:
 2.3.1.
 U kotoučů se stejným průměrem a tloušťkou: musí být změna hmotnosti brzdné plochy stírané destičkami v rozmezí ± 20 %