text:
je světlomet splňující požadavky tohoto předpisu pro potkávací i dálkové světlo, který je konstruován:
 jen pro levostranný provoz
 pro oba systémy provozu, a to pomocí vhodného nastavení optické jednotky nebo zdroje světla na vozidle.
 Obrázek 3b
 Obrázek 4
 Obrázek 5
 Světlomet opatřený výše uvedenou značkou schválení je světlomet splňující požadavky tohoto předpisu v jeho původním znění pouze pro potkávací světlo, mající výbojkový zdroj světla a vybavený rozptylovým sklem z plastového materiálu, který je konstruován:
 pro oba systémy provozu
 jen pro pravostranný provoz.
 Obrázek 6
 Obrázek 7a
 Obrázek 7b
 Světlomet opatřený výše uvedenou schvalovací značkou splňuje požadavky tohoto předpisu jako světlomet:
 s výbojkovým zdrojem světla pouze pro potkávací světlo, konstruovaný pouze pro levostranný provoz;
 stejné uspořádání jako na obrázku 6, ale přední mlhové světlo nemůže být rozsvíceno společně s dálkovým světlem.
 Obrázek 8
 Obrázek 9
 Identifikace potkávacího světlometu, který splňuje požadavky tohoto předpisu a má rozptylové sklo z plastového materiálu
 a je sdružený nebo skupinový nebo sloučený s halogenovým dálkovým světlem R 8.
 konstruováno pro oba systémy provozu.
 Potkávací světlo nesmí být současně rozsvíceno s halogenovým dálkovým světlem. Potkávací světlo je konstruováno pouze pro pravostranný provoz.
 Potkávací světlo nesmí být současně rozsvíceno s dalším sloučeným světlometem.
 Obrázek 10
 Obrázek 11
 Příklady možnosti zjednodušení značení skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen montovaných na předku vozidla
 (Svislé a vodorovné čáry znázorňují tvar a celkové uspořádání zařízení pro světelnou signalizaci. Tyto čáry nejsou částí značky schválení.)
 VZOR A
 VZOR B
 VZOR C
 VZOR D
 POZNÁMKA:
 Výše uvedené čtyři příklady odpovídají světelnému zařízení opatřenému značkou schválení, přičemž toto zařízení zahrnuje:
 přední obrysovou svítilnu, schválenou podle série změn 01 předpisu č. 7, pro montáž na levou stranu,
 světlomet s výbojkovým potkávacím světlem, konstruovaný pro pravostranný i levostranný provoz a výbojkové dálkové světlo s maximální svítivostí v rozmezí 86 250 až 101 250 cd (jak udává číslo 30), schválený podle tohoto předpisu v jeho původním znění a vybavený rozptylovým sklem z plastového materiálu,
 přední mlhový světlomet, schválený podle série změn 02 předpisu č. 19 a vybavený rozptylovým sklem z plastového materiálu,
 přední směrovou svítilnu kategorie 1a, schválenou podle série změn 01 předpisu č. 6.
 Obrázek 12
 Svítilna sloučená nebo skupinová se světlometem
 Příklad 1
 Hlavní těleso světlometu musí být označeno pouze platným číslem schválení typu, jako například:
 nebo
 nebo
 nebo
 Příklad 2
 Obrázek 13
 LED moduly
 PŘÍLOHA 3
 Obrázek A
 Měřicí stěna 1
 *
 Nejsou dodrženy přesné rozměry.
 Potkávací světlo
 Obrázek B
 Měřicí stěna 2
 *
 Nejsou dodrženy přesné rozměry.
 Potkávací světlo
 Obrázek C
 Měřicí body pro hodnoty osvětlení
 PŘÍLOHA 4
 Zkoušky stability fotometrických parametrů světlometů v provozu
 ZKOUŠKY ÚPLNÝCH SVĚTLOMETŮ
 Poté, co byly za použití postupů předepsaných v tomto předpise změřeny u svazku dálkového světla v bodě Emax a u svazku potkávacího světla v bodech HV, 50R, 50L a B50 fotometrické hodnoty (nebo u HV, 50 L, B 50 R pro světlomety konstruované pro levostranný provoz), zkouší se na vzorku úplného světlometu stabilita fotometrických parametrů v provozu. Pojmem „úplný světlomet“ se rozumí úplný vlastní světlomet, včetně napáječe (napáječů) a těch okolních součástí tělesa světlometu a žárovek, které


text:
by mohly ovlivnit rozptyl tepla světlometu.
 Zkoušky se provedou tímto způsobem:
 a)
 v suchém a klidném prostředí při teplotě okolí 23 ± 5 °C, přičemž zkušební vzorek je namontován na podstavě, která představuje správnou montáž na vozidle;
 b)
 v případě výměnných zdrojů světla: za použití sériově vyrobené žárovky zahořené po dobu alespoň jedné hodiny nebo sériově vyrobeného výbojkového zdroje světla zahořeného po dobu alespoň patnácti hodin nebo sériově vyrobeného LED modulu zahořeného po dobu alespoň 48 hodin a ochlazeném na teplotu okolí před začátkem zkoušky stanovené tímto předpisem. Použitý bude LED modul dodaný žadatelem.
 Měřicí zařízení musí být rovnocenné zařízení použitému při zkouškách schválení typu světlometu.
 Zkušební vzorek musí být provozován, aniž by byl odmontován ze zkušební podstavy nebo jeho poloha na ní byla upravována. Použitý zdroj světla musí být zdrojem světla kategorie, která je pro daný světlomet určena.
 1. ZKOUŠKA STABILITY FOTOMETRICKÝCH PARAMETRŮ
 Zkouška se provádí v suchém a klidném prostředí při teplotě okolí 23 ± 5 °C, přičemž úplný světlomet je namontován na podstavě, která představuje správnou montáž na vozidle.
 1.1 Čistý světlomet
 Světlomet je v činnosti po dobu 12 hodin podle pokynů uvedených v bodě 1.1.1 a přezkoušen podle pokynů uvedených v bodě 1.1.2.
 1.1.1 Postup zkoušky
 Světlomet musí být provozován po stanovený čas tak, aby:
 a)
 v případě, kdy je třeba schválit pouze jednu světelnou funkci (dálkové nebo potkávací světlo), byl odpovídající zdroj světla napájen po předepsanou dobu (1);
 b)
 v případě sloučeného potkávacího světlometu a dálkového světlometu nebo v případě sloučeného předního mlhového světlometu a dálkového světlometu:
 jestliže žadatel o schválení typu prohlásí, že světlomet má být užíván s jediným rozsvíceným (2) zdrojem světla v daném čase, musí být zkouška provedena za této podmínky, přičemž každá stanovená funkce má být v činnosti (1) následně po sobě po polovinu času stanoveného v bodě 1.1,
 ve všech ostatních případech (1)
 (2) se světlomet podrobí následujícímu cyklu, dokud není dosaženo stanovené doby:
 15 minut, rozsvíceno potkávací světlo
 5 minut, rozsvíceny všechny funkce;
 v případě, že potkávací a dálkové světlo jsou zajištěny stejným výbojkovým zdrojem světla, bude cyklus:
 15 minut, rozsvíceno potkávací světlo
 5 minut, rozsvíceny všechny složky dálkového světla;
 c)
 v případě skupinových světelných funkcí byly všechny jednotlivé funkce rozsvíceny současně po dobu stanovenou pro jednotlivé světelné funkce a), přičemž bylo vzato v úvahu též užití sloučených světelných funkcí b) podle specifikací výrobce;
 d)
 v případě potkávacího světla konstruovaného k zajištění světla k osvětlování zatáček s přídavným zdrojem světla se tento zdroj světla zapíná na 1 minutu a vypíná na 9 minut pouze během aktivace potkávacího světla (viz dodatek 1);
 e)
 v případě, že je pro dálkové světlo použito několik zdrojů světla v souladu s bodem 6.3.2, a pokud žadatel uvádí, že část dálkového světla (jeden z těchto doplňkových zdrojů světla) bude používán výlučně na časově krátké světelné signály (signál před předjížděním), bude zkouška provedena bez těchto částí dálkového světla.
 1.1.1.2 Zkušební napětí
 Toto napětí bude použito na svorkách zkušebního vzorku následovně:
 a)
 V případě vyměnitelných žárovkových zdroje (nebo zdrojů) světla fungujícího (fungujících) přímo podle podmínek systému napětí

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
vozidla:
 zkouška musí být provedena podle potřeby při napětí 6,3 V, 13,2 V nebo 28,0 V, pokud žadatel nespecifikoval, že zkušební vzorek může být použit při jiném napětí. V tom případě musí být zkouška provedena s žárovkovým zdrojem světla s nejvyšším možným napětím, jaké je možno použít.
 b)
 V případě vyměnitelného výbojkového zdroje (výbojkových zdrojů) světla: zkušební napětí pro elektronický ovladač zdroje světla je 13,2 ± 0,1 V pro vozidlo se systémem napětí 12 V, pokud není v žádosti o schválení uvedeno jinak.
 c)
 V případě nevyměnitelného zdroje světla fungujícího přímo podle podmínek systému napětí vozidla: všechna měření osvětlovacích jednotek vybavených nevyměnitelnými zdroji světla (žárovkové zdroje světla a/nebo jiné) musí být provedeny při napětích 6,3 V, 13,2 V nebo 28,0 V nebo při jiném napětí elektrického systému vozidla, pokud to žadatel případně specifikoval.
 d)
 V případě vyměnitelných nebo nevyměnitelných zdrojů světla fungujících nezávisle na napájecím napětí vozidla a úplně ovládaných systémem nebo v případě světelných zdrojů spouštěných prostřednictvím zařízení pro napájení a provozování musí být výše uvedená zkušební napětí použita na svorky uvedeného zařízení. Zkušební laboratoř může od výrobce požadovat zařízení pro napájení a provozování nebo speciální napájecí zařízení potřebné k napájení zdroje (zdrojů) světla.
 e)
 LED modul (moduly) musí být změřeny při 6,75 V, 13,2 V nebo 28,0 V, pokud není v tomto předpise stanoveno jinak. LED modul (moduly) ovládaný (ovládané) elektronickým ovladačem zdrojů světla musí být změřeny podle specifikací žadatele.
 f)
 Pokud jsou signální svítilny skupinové, sdružené nebo sloučené do zkušebního vzorku a provozované při napětích jiných než jsou jmenovitá napětí o hodnotách 6 V, 12 V nebo 24 V, napětí musí být stanoveno podle specifikací výrobce, aby tato svítilna vykazovala řádnou fotometrickou funkci.
 1.1.2 Výsledky zkoušky
 1.1.2.1 Vizuální prohlídka:
 poté, co se světlomet ustálí na teplotu okolí, očistí se rozptylové sklo světlometu a případné vnější sklo čistou zvlhčenou bavlněnou tkaninou. Světlomet se pak prohlédne; nesmí být patrné žádné zborcení, deformace, praskliny nebo změna barvy ani na rozptylovém skle ani na případném vnějším skle.
 1.1.2.2 Fotometrická zkouška:
 v souladu s požadavky tohoto předpisu se ověří fotometrické hodnoty v těchto bodech:
 Potkávací světlo:
 50 R - B 50 L - HV u světlometů, konstruovaných pro pravostranný provoz
 50 L - B 50 R - HV u světlometů, konstruovaných pro levostranný provoz
 Dálkové světlo: bod Emax.
 Může být provedeno další zaměření, aby byly vzaty v úvahu veškeré deformace základny světlometu teplem (změna polohy čáry rozhraní je stanovena v bodě 2 této přílohy).
 Mezi fotometrickými charakteristikami a hodnotami naměřenými před zkouškou je přípustný rozdíl 10 % (zahrnující i odchylky fotometrických postupů).
 1.2 Znečištěný světlomet
 Po odzkoušení podle ustanovení bodu 1.1 výše musí být světlomet po přípravě podle bodu 1.2.1 v činnosti po dobu jedné hodiny podle bodu 1.1.1 a odzkoušen podle ustanovení bodu 1.1.2.
 1.2.1 Příprava světlometu
 1.2.1.1 Zkušební směs
 1.2.1.1.1
 Pro světlomety s vnějším rozptylovým krytem ze skla:
 Na světlomet se nanese směs vody a znečišťujícího prostředku, která sestává z:
 9 hmotnostních dílů křemenného písku o velikosti částic 0–100 μm,
 1 hmotnostního dílu rostlinného uhlíkatého prachu (bukové dřevo) o velikosti


text:
částic 0–100 μm,
 0,2 hmotnostního dílu NaCMC (3) a
 přiměřeného množství destilované vody o vodivosti ≤ 1 mS/m.
 Směs nesmí být starší než 14 dní.
 1.2.1.1.2
 Pro světlomet s vnějším rozptylových krytem z plastu:
 Na světlomet se nanese směs vody a znečišťujícího prostředku, která sestává z:
 9 hmotnostních dílů křemenného písku o velikosti částic 0–100 μm,
 1 hmotnostního díl rostlinného uhlíkatého prachu (bukové dřevo) o velikosti částic 0–100 μm,
 0,2 hmotnostního dílu NaCMC (3) a
 13 hmotnostních dílů destilované vody o vodivosti ≤ 1 mS/m a
 2 ± 1 hmotnostního dílu povrchově aktivní látky (4).
 Směs nesmí být starší než 14 dní.
 1.2.1.2 Nanesení zkušební směsi na světlomet:
 Zkušební směs se rovnoměrně nanese na celou plochu světlometu, která vyzařuje světlo, a nechá se zaschnout. Tento postup se opakuje tak dlouho, až hodnota osvětlení poklesne na 15–20 % hodnot měřených v každém z následujících bodů za podmínek popsaných v této příloze:
 v bodě Emax pro potkávací/dálkové světlo a pouze pro dálkové světlo,
 v bodech 50 R a 50 V (5) pouze pro potkávací světlomet konstruovaný pro pravostranný provoz
 v bodech 50 L a 50 V (5) pouze pro potkávací světlomet konstruovaný pro levostranný provoz.
 2. ZKOUŠKA ZMĚNY SVISLÉ POLOHY ČÁRY ROZHRANÍ VLIVEM TEPLA
 Při této zkoušce se ověřuje, zda svislý posuv čáry rozhraní vyvolaný vlivem tepla nepřekračuje hodnotu, jež je pro potkávací světlomet v provozu stanovena.
 Světlomet zkoušený podle bodu 1 musí být podroben zkoušce popsané v bodě 2.1, aniž by byl demontován nebo seřízen s ohledem na jeho zkušební upevnění.
 Jestliže má světlomet pohyblivý odrážeč, je pro tuto zkoušku vybrána pouze poloha nejbližší průměrnému svislému úhlovému zdvihu.
 2.1 Zkouška potkávacích světlometů
 Zkouší se v suchém a klidném prostředí při okolní teplotě 23 °C ± 5 °C.
 Použije se sériově vyrobený výbojkový zdroj světla, který byl zahořen po dobu nejméně 15 hodin, světlomet musí být v činnosti s potkávacím světlem a nesmí být demontován ze zkušebního upevnění nebo nově seřízen s ohledem na jeho zkušební upevnění. (Pro účely této zkoušky se napětí nastaví tak, jak je uvedeno v bodě 1.1.1.2). Poloha čáry rozhraní v její vodorovné části (mezi přímkou V-V a svislicí procházející bodem B 50 L u pravostranného provozu nebo bodem B 50 R u levostranného provozu) musí být ověřena za 3 minuty (r3) a za 60 minut (r60) po skončení provozu.
 Výše uvedená změna polohy čáry rozhraní se měří jakoukoliv metodou, která je přijatelně přesná a dává reprodukovatelné výsledky.
 2.2 Výsledky zkoušky
 2.2.1 Výsledek vyjádřený v miliradiánech (mrad) se považuje za přijatelný pro potkávací světlomet, není-li absolutní hodnota měřená u světlometu větší než 1,0 mrad (Δr1 ≤ 1,0 mrad).
 2.2.2 Pokud je však tato hodnota větší než 1,0 mrad, ale nepřevyšuje 1,5 mrad (1,0 mrad < Δr1 ≤ 1,5 mrad), vyzkouší se podle bodu 2.1 druhý světlomet, který byl předtím pro stabilizaci polohy mechanických částí světlometu na podstavci představujícím správnou montáž na vozidle před zkouškou třikrát po sobě podroben níže popsanému cyklu:
 činnost potkávacího světlometu po dobu 1 hodiny (napětí musí být nastaveno podle bodu 1.1.1.2);
 přestávka v trvání


text:
1 hodiny.
 Typ světlometu se považuje za přijatelný, není-li průměr absolutní hodnoty ΔrI, naměřené u prvního vzorku, a ΔrII, naměřené u druhého vzorku, větší než 1,0 mrad.
 (1) Pokud je zkoušený světlomet skupinový a/nebo sloučený se signálními svítilnami, musí být tyto svítilny během zkoušky rozsvíceny, s výjimkou denní svítilny. V případě směrového světla musí být toto světlo v činnosti v blikavém režimu, přičemž poměr dob zapnuto/vypnuto je přibližně jedna ku jedné.
 (2) Pokud mají být najednou rozsvíceny dva nebo více zdrojů za současného použití světelné houkačky, nepovažuje se to za obvyklé současné použití zdrojů světla.
 (3) NaCMC značí sodnou sůl karboxymethylcelulózy, běžně označované symbolem CMC. NaCMC pro směsi nečistot má v 2 % roztoku při 20 °C stupeň substituce (DS) 0,6–0,7 a viskozitu v rozpětí 200–300 cP.
 (4) Odchylka u množství je dána požadavkem, aby byly nečistoty správně rozetřeny po celém plastovém rozptylovém skle.
 (5) Bod 50 V je umístěný 375 mm pod přímkou H-V na svislé přímce V-V na cloně ve vzdálenosti 25 m.
 Dodatek
 Přehled dob činností pro zkoušku stability fotometrických parametrů
 PŘÍLOHA 5
 Požadavky na světlomety s rozptylovými skly z plastového materiálu – zkoušení rozptylového skla nebo vzorků materiálu a úplných světlometů
 1. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 1.1 Vzorky předložené podle bodů 2.2.5 a 2.3 tohoto předpisu musí splňovat ustanovení uvedená níže v bodech 2.1 až 2.5.
 1.2 Dva vzorky úplných světlometů/systémů předložené podle bodu 2.2.4 tohoto předpisu s rozptylovými skly z plastového materiálu musí, pokud jde o materiál rozptylových skel, splňovat níže uvedená ustanovení.
 1.3 Vzorky rozptylových skel z plastového materiálu nebo vzorky materiálu se společně s odrážečem, se kterým jsou případně určeny k namontování, podrobí schvalovacím zkouškám v časovém pořadí daném tabulkou A uvedenou v dodatku 1 k této příloze.
 1.4 Pokud však výrobce světlometu může prokázat, že výrobek úspěšně prošel zkouškami uvedenými níže v bodech 2.1 až 2.5 nebo odpovídajícími zkouškami podle jiného předpisu, není třeba tyto zkoušky opakovat; povinné jsou pouze zkoušky uvedené v dodatku 1, tabulce B.
 1.5 Jsou-li světlomety určeny pouze pro pravostranný nebo pouze pro levostranný provoz, mohou být zkoušky ve shodě s touto přílohou provedeny pouze na jediném vzorku podle výběru žadatele.
 2. ZKOUŠKY
 2.1 Odolnost proti změnám teploty
 2.1.1 Zkoušky
 Tři nové vzorky (rozptylová skla) se podle níže uvedeného programu podrobí pěti cyklům změny teploty a vlhkosti:
 3 hodiny při teplotě 40 ± 2 °C a relativní vlhkosti 85–95 %,
 1 hodina při teplotě 23 ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %,
 15 hodin při teplotě – 30 ± 2 °C,
 1 hodina při teplotě 23 ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %,
 3 hodiny při teplotě 80 ± 2 °C,
 1 hodina při teplotě 23 ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %,
 Vzorky musí být před touto zkouškou uloženy nejméně po dobu čtyř hodin při teplotě 23 °C ± 5 °C a relativní vlhkosti 60–75 %.
 Poznámka: Doba jedné hodiny při teplotě 23 ± 5 °C zahrnuje dobu, která je potřebná k přechodu z jedné teploty na druhou, aby nedošlo k účinkům teplotního šoku.
 2.1.2 Fotometrická


text:
měření
 2.1.2.1 Metoda
 Fotometrická měření se na vzorcích provádějí před zkouškou a po ní.
 Při měření se použije standardní svítilna a měří se v následujících bodech:
 v bodech B 50 L a 50 R u potkávacího světla potkávacího světlometu nebo potkávacího/dálkového světlometu (B 50 R a 50 L u světlometů pro levostranný provoz);
 v bodě Emax pro dálkové světlo dálkového světlometu nebo potkávacího/dálkového světlometu.
 2.1.2.2 Výsledky
 Rozdíly mezi fotometrickými hodnotami naměřenými u každého vzorku před a po zkoušce nesmí překročit 10 %, včetně tolerancí fotometrické měřicí metody.
 2.2 Odolnost vůči atmosférickým vlivům a chemickým činidlům
 2.2.1 Odolnost vůči atmosférickým vlivům
 Tři nové vzorky (rozptylových skel nebo vzorky materiálu) se vystaví vyzařování ze zdroje, který má podobné spektrální rozložení jako černé těleso o teplotě 5 500 K až 6 000 K. Mezi zdroj a vzorky se umístí vhodné filtry tak, aby co nejvíce snížily vyzařování o vlnových délkách kratších než 295 nm a delších než 2 500 nm. Vzorky se vystaví osvětlení výkonem 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 na takovou dobu, aby získaly světelnou energii hodnoty 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Teplota měřená na černém panelu uvnitř ohraničené plochy, umístěném na stejné úrovni jako vzorky, musí být 50 °C ± 5 °C. Pro zajištění rovnoměrného osvětlení se vzorky musí kolem zdroje vyzařování otáčet rychlostí 1 až 5krát za minutu.
 Vzorky se ostřikují destilovanou vodou s vodivostí nižší než 1 mS/m a teplotou 23 °C ± 5 °C podle následujícího cyklu:
 ostřikování
 :
 5 minut,
 sušení
 :
 25 minut.
 2.2.2 Odolnost vůči chemickým činidlům
 Po provedení zkoušky podle bodu 2.2.1 výše a měření popsaného níže v bodě 2.2.3.1 se na vnější povrch zkoušené trojice vzorků působí postupem uvedeným v bodě 2.2.2.2 za použití roztoku o složení stanoveném níže v bodě 2.2.2.1.
 2.2.2.1 Zkušební směs
 Zkušební směs se skládá z 61,5 % n-heptanu, 12,5 % toluenu, 7,5 % ethyltetrachloridu, 12,5 % trichlorethylenu a 6 % xylenu (vše v objemových procentech).
 2.2.2.2 Nanesení zkušebního roztoku
 Napusťte až do nasycení kus bavlněné látky (podle normy ISO 105) roztokem popsaným výše v bodě 2.2.2.1 a do 10 sekund jím po dobu 10 minut potírejte vnější přední povrch vzorku při tlaku 50 N/cm2, který odpovídá působení 100 N na zkušebním povrchu 14 × 14 mm.
 Během této desetiminutové doby se látkový polštářek znovu napouští roztokem tak, aby skladba nanášené tekutiny byla trvale totožná s předepsaným roztokem.
 Během nanášení je možno kompenzovat tlak nanášení na vzorek tak, aby se předešlo jeho popraskání.
 2.2.2.3 Očištění
 Po ukončení aplikace zkušebního roztoku se vzorky na vzduchu osuší a pak se omyjí roztokem popsaným v bodě 2.3 (Odolnost vůči čistícím prostředkům) při 23 °C ± 5 °C.
 Pak se vzorky pečlivě opláchnou destilovanou vodou o teplotě 23 °C ± 5 °C, která neobsahuje více než 0,2 % nečistot, a otřou se měkkou látkou.
 2.2.3 Výsledky
 2.2.3.1 Po zkoušce odolnosti vůči atmosférickým vlivům musí být vnější přední povrch vzorků bez prasklin, škrábnutí, naštípnutí a deformací a střední hodnota změn v propustnosti
 Δt = (T2 – T3)/T2 naměřených na těchto třech vzorcích


text:
metodou popsanou v dodatku 2 této přílohy nesmí překročit hodnotu 0,020
 (Δtm < 0,020).
 2.2.3.2 Po zkoušce odolnosti vůči chemickým činidlům nesmí vzorky vykazovat žádné stopy chemického poleptání, které by způsobily změny rozptylu světelného toku, jehož střední hodnota změn
 Δd = (T5 – T4)/T2 naměřených na těchto třech vzorcích metodou popsanou v dodatku 2 této přílohy nesmí překročit hodnotu 0,020
 (Δdm < 0,020).
 2.2.4 Odolnost vůči záření zdroje světla
 Musí být provedena následující zkouška:
 ploché vzorky světlo propouštějících plastových dílů světlometu se vystaví účinkům světla výbojkového zdroje světla. Parametry, jako např. úhly a vzdálenosti těchto vzorků musí být stejné jako ve světlometu. Tyto vzorky musí mít stejnou barvu a případnou povrchovou úpravu jako části světlometu.
 Po 1 500 hodinách nepřetržité expozice musí být kolorimetrické parametry propouštěného světla splněny s novým standardním výbojkovým zdrojem světla a povrch nesmí vykazovat praskliny, škrábnutí, odlupování a deformace.
 2.3 Odolnost vůči čistícím prostředkům a uhlovodíkům
 2.3.1 Odolnost vůči čistícím prostředkům
 Vnější povrch tří vzorků (rozptylových skel nebo vzorků materiálu) se ohřeje na 50 ± 5 °C a pak ponoří na pět minut do roztoku, udržovaném na teplotě 23 ± 5 °C a tvořeném 99 díly destilované vody s nejvýše 0,02 % nečistot a jedním dílem alkylaryl sulfonátu.
 Na konci zkoušky se vzorky vysuší při 50 ± 5 °C. Povrch vzorků se očistí vlhkou látkou.
 2.3.2 Odolnost vůči uhlovodíkům
 Vnější povrch těchto tří vzorků se potom po dobu jedné minuty lehce otírá bavlněnou tkaninou napuštěnou směsí 70 objemových % n-heptanu a 30 objemových % toluenu a nechá se na vzduchu zaschnout.
 2.3.3 Výsledky
 Po výše uvedených dvou zkouškách, které se provedou postupně, nesmí střední hodnota změn v propustnosti
 Δt = (T2 – T3)/T2 naměřených na těchto třech vzorcích metodou popsanou v dodatku 2 této přílohy překročit hodnotu 0,010
 (Δtm < 0,010).
 2.4 Odolnost vůči mechanickému narušení
 2.4.1 Metoda mechanického narušení
 Vnější povrch tří nových vzorků (rozptylových skel) se podrobí zkoušce rovnoměrného mechanického narušení postupem popsaným v dodatku 3 této přílohy.
 2.4.2 Výsledky
 Změny po této zkoušce:
 v propustnosti
 :
 Δt = (T2 – T3)/T2
 a v rozptylu
 :
 Δd = (T5 – T4)/T2
 musí být změřeny postupem popsaným v dodatku 2, na ploše stanovené v bodě 2.2.4 výše. Pro střední hodnotu tří vzorků musí platit:
 Δtm ≤ 0,100,
 Δdm ≤ 0,050.
 2.5 Zkouška přilnavosti případných povlaků
 2.5.1 Příprava vzorku
 Plocha o velikosti 20 mm × 20 mm se v oblasti povlaku rozřeže holicí čepelkou nebo jehlou na mřížku se čtvercovými okénky o velikosti přibližně 2 mm × 2 mm. Na čepelku, respektive jehlu se působí takovým tlakem, aby se prořízl alespoň tento povlak.
 2.5.2 Popis zkoušky
 Použije se lepicí páska o přilnavosti 2 N na cm šířky ± 20 %, měřeno za standardizovaných podmínek stanovených v dodatku 4 k této příloze. Tato lepicí páska, jejíž šířka musí být alespoň 25 mm, se přinejmenším 5 minut tiskne na povrch upravený podle bodu 2.5.1.
 Konec lepicí pásky se potom zatíží tak, aby byla síla přilnavosti k danému povrchu vyrovnána silou kolmou k tomuto povrchu. V té chvíli se


text:
páska odtrhne rovnoměrnou rychlostí 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
 2.5.3 Výsledky
 Mřížkovaná plocha nesmí být nijak výrazně poškozena. Přípustné je narušení na průsečících mezi čtverci nebo na hranách řezů, pokud velikost poškozené plochy nepřekračuje 15 % mřížkované plochy.
 2.6 Zkoušky úplného světlometu s plastovým rozptylovým sklem
 2.6.1 Odolnost povrchu rozptylového skla vůči mechanickému narušení
 2.6.1.1 Zkoušky
 Rozptylové sklo vzorku světlometu č. 1 se podrobí zkoušce popsané výše v bodě 2.4.1.
 2.6.1.2 Výsledky
 Výsledky fotometrických měření světlometu podle tohoto předpisu nesmí po zkoušce překročit o více než 30 % maximální hodnoty předepsané v bodech B 50 L a HV a nesmí být o více než 10 % pod minimálními hodnotami předepsanými v bodě 75 R (u světlometů určených pro levostranný provoz se jedná o body B 50 R, HV a 75 L).
 2.6.2 Zkouška přilnavosti případného povlaku
 Rozptylové sklo vzorku světlometu č. 2 se podrobí zkoušce popsané výše v bodě 2.5.
 Dodatek 1
 ČASOVÁ POSLOUPNOST SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 A. Zkoušky plastových materiálů (rozptylová skla nebo vzorky materiálu dodané podle bodu 2.2.4 tohoto předpisu).
 Vzorky
 Zkoušky
 Rozptylová skla nebo vzorky materiálu
 Rozptylová skla
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14
 1.1
 Omezená fotometrie (bod 2.1.2)
 x
 x
 x
 1.1.1
 Změna teploty (bod 2.1.1)
 x
 x
 x
 1.2
 Omezená fotometrie (bod 2.1.2)
 x
 x
 x
 1.2.1
 Měření propustnosti
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.2.2
 Měření rozptylu
 x
 x
 x
 x
 x
 x
 1.3
 Atmosférické vlivy (bod 2.2.1)
 x
 x
 x
 1.3.1
 Měření propustnosti
 x
 x
 x
 1.4
 Chemická činidla (bod 2.2.2)
 x
 x
 x
 1.4.1
 Měření rozptylu
 x
 x
 x
 1.5
 Čistící prostředky (bod 2.3.1)
 x
 x
 x
 1.6
 Uhlovodíky (bod 2.3.2)
 x
 x
 x
 1.6.1
 Měření propustnosti
 x
 x
 x
 1.7
 Narušení (bod 2.4.1)
 x
 x
 x
 1.7.1
 Měření propustnosti
 x
 x
 x
 1.7.2
 Měření rozptylu
 x
 x
 x
 1.8
 Přilnavost (bod 2.5)
 x
 1.9
 Odolnost proti záření zdroje světla (bod 2.2.4)
 x
 B. Zkoušky úplných světlometů (dodaných podle bodu 2.2.3 tohoto předpisu)
 Zkoušky
 Úplný světlomet
 Vzorek č.
 1
 2
 2.1
 Narušení (bod 2.6.1.1.1)
 x
 2.2
 Fotometrie (bod 2.6.1.2)
 x
 2.3
 Přilnavost (bod 2.6.2)
 x
 Dodatek 2
 Metoda měření rozptylu a propustnosti světla
 1. ZAŘÍZENÍ (viz obrázek)
 Paprsek kolimátoru K s poloviční divergencí β/2 = 17,4 × 10–4 rd je omezen clonou DT s otvorem 6 mm, proti kterému je vzorek umístěn.
 Rozptylová achromatická čočka L2, korigovaná na sférickou aberaci, spojuje clonu DT se snímačem R; průměr čočky L2 musí být takový, aby neclonil světlo rozptylované vzorkem v kuželu s polovičním vrcholovým úhlem β/2 = 14°.
 Do ohniskové roviny obrazu čočky L2 se umístí prstencová clona DD o úhlech α/2 = 1° a αmax/2 = 12°.
 Nepropustná středová část clony slouží k tomu, aby se vyloučilo světlo přicházející přímo ze zdroje světla. Musí být možno ji vyjmout ze světelného svazku takovým způsobem, aby se vrátila přesně do své výchozí polohy.
 Vzdálenost L2 - DT a ohnisková vzdálenost F2
 (1) čočky L2 se volí tak, aby obraz DT zcela pokrýval snímač R.
 Přiřadíme-li


text:
počátečnímu dopadajícímu toku velikost 1 000 jednotek, musí být absolutní přesnost každého měření lepší než 1 jednotka.
 2. MĚŘENÍ
 Provádějí se tato měření:
 Měření
 Se vzorkem
 Se středovoučástí DD
 Představovaná veličina
 T1
 ne
 ne
 Počáteční dopadající tok světla
 T2
 ano
 (před zkouškou)
 ne
 Tok světla propuštěný novým materiálem v poli 24°
 T3
 ano
 (po zkoušce)
 ne
 Tok světla propuštěný zkoušeným materiálem v poli 24°
 T4
 ano
 (před zkouškou)
 ano
 Tok světla rozptylovaný novým materiálem
 T5
 ano
 (po zkoušce)
 ano
 Tok světla rozptylovaný zkoušeným materiálem
 Obrázek 1
 Optické zařízení pro měření odchylek rozptylu a propustnosti
 (1) Pro čočku L2 se doporučuje ohnisková vzdálenost zhruba 80 mm.
 Dodatek 3
 METODA ZKOUŠENÍ POSTŘIKEM
 1. Zkušební zařízení
 1.1 Stříkací pistole
 Stříkací pistole se osadí tryskou o průměru 1,3 mm umožňující dosahovat při pracovním tlaku 6,0 – 0 + 0,5 barů průtokové rychlosti 0,24 ± 0,02 l/min.
 Za těchto provozních podmínek musí mít vzorek kužele vytvořený na povrchu, který je účinkům narušení vystaven na vzdálenost 380 ± 10 mm od trysky, průměr 170 ± 50 mm.
 1.2 Zkušební směs
 Zkušební směs sestává z:
 křemenného písku tvrdosti 7 na Mohrově stupnici a velikosti zrna mezi 0 a 0,2 mm a s téměř běžným rozložením s hodnotou úhlového faktoru 1,8 až 2 a
 vody o tvrdosti nepřesahující 205 g/m3, přičemž směs obsahuje 25 g písku na litr vody.
 2. Zkouška
 Vnější povrch rozptylového skla světlometů se jednou nebo několikrát vystaví pískovému proudu získanému tak, jak je uvedeno výše. Proud se směruje téměř kolmo na zkoušený povrch.
 Narušení se zjišťuje pomocí jednoho nebo několika vzorků skla umístěných jako referenční do blízkosti zkoušených rozptylových skel. Směs se nastřikuje až do doby, kdy je změna v rozptylu světla vzorku nebo vzorků, měřená postupem podle dodatku 2, taková, že:
 K ověření, že je celý zkoušený povrch narušen stejnoměrně, je možno použít několik referenčních vzorků.
 Dodatek 4
 ZKOUŠKA PŘILNAVOSTI LEPICÍ PÁSKY
 1. ÚČEL
 Touto metodou je za standardních podmínek možno stanovit lineární přilnavost lepící pásky ke skleněné desce.
 2. PRINCIP
 Měření síly potřebné k odlepení lepicí pásky od skleněné desky pod úhlem 90°.
 3. DEFINOVANÉ ATMOSFÉRICKÉ PODMÍNKY
 Podmínky okolního prostředí musí být: teplota: 23 °C ± 5 °C, relativní vlhkost: 65 ± 15 %
 4. ZKOUŠENÉ VZORKY
 Kotouč vzorku lepicí pásky se před zkouškou na 24 hodin uloží v určených atmosférických podmínkách (viz bod 3 výše).
 Z každého kotouče se zkouší pět zkušebních pásků, každý o délce 400 mm. Před odběrem těchto zkušebních pásků se z kotouče odvinou a zlikvidují první tři obvody.
 5. POSTUP
 Zkouška se provádí za podmínek vnějšího prostředí stanovených v bodě 3.
 Pět zkušebních pásků se odebere při odvíjení lepicí pásky v radiálním směru rychlostí zhruba 300 mm/s a během 15 sekund se nanesou takto:
 páska se postupně nalepí na skleněnou desku, zlehka se prstem po délce uhladí bez nadměrného tlaku tak, aby mezi páskou a sklem nezůstávaly žádné vzduchové bublinky.
 Soustava se v uvedených povětrnostních podmínkách ponechá 10 minut v klidu.
 V rovině kolmé na osu zkušební pásky se od desky odlepí zhruba 25 mm zkušební pásky.


text:
Deska se upevní a volný konec pásky se ohne o 90°. Působí se silou tak, aby čára mezi páskou a deskou byla na tuto sílu i na desku kolmá.
 Táhne se tak, aby se páska odlepovala rychlostí 300 ± 30 mm/s, a zaznamenává se síla, která je k tomu zapotřebí.
 6. VÝSLEDKY
 Získaných pět hodnot se seřadí podle velikosti a za výsledek měření se považuje jejich medián. Tato hodnosta se vyjádří v newtonech na centimetr šířky pásky.
 PŘÍLOHA 6
 VZTAŽNÝ STŘED
 Průměr = a
 PŘÍLOHA 7
 OZNAČOVÁNÍ NAPĚTÍ
 Toto označení musí být umístěno na hlavním tělese každého světlometu, který obsahuje pouze výbojkové zdroje světla a napáječ, a dále na obou vnějších částech napáječe.
 Napáječ (napáječe) je určen (jsou určeny) pro síť o napětí ** V.
 Toto označení musí být umístěno na hlavním tělese každého světlometu, který obsahuje alespoň jeden výbojkový zdroj světla a napáječ.
 Napáječ (napáječe) je určen (jsou určeny) pro síť o napětí ** V.
 Žádná z žárovek a/nebo LED modulů, které obsahuje světlomet, není určena pro síť o napětí 24 V.
 PŘÍLOHA 8
 Minimální požadavky na postupy kontrol shodnosti výroby
 1. VŠEOBECNĚ
 1.1 Požadavky na shodnost jsou z mechanického a geometrického hlediska považovány za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelnou míru výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu.
 1.2 Pokud jde o fotometrické parametry, shodnost hromadně vyráběných světlometů se nezpochybní, jestliže při zkoušení fotometrických parametrů náhodně vybraného světlometu, prováděném při napájecím napětí 13,5 V ± 0,1 V nebo případně jinak stanoveném napětí, a:
 buď
 vybaveného přemístitelným standardizovaným výbojkovým zdrojem světla podle bodu 6.1.3. Světelný tok tohoto výbojkového zdroje světla se přitom může lišit od referenčního světelného toku určeného předpisem č. 99. V tomto případě se osvětlení následně koriguje;
 nebo
 vybaveného sériově vyráběným výbojkovým zdrojem světla a sériovým napáječem. Světelný tok tohoto zdroje světla se přitom může lišit od nominálního světelného toku, vzhledem k tolerancím týkajícím se zdroje světla a napáječe, jak je uvedeno v předpise č. 99; podle toho může být měřené osvětlení opraveno o 20 % v příznivém směru,
 1.2.1
 se žádná hodnota osvětlení nepříznivě neodchyluje od hodnot předepsaných tímto předpisem o více než 20 %, je-li měřena a opravena podle bodu 1.2 výše. V bodech B 50 L (nebo R) a na přímce H/H2 (nebo H/H3/H4) a výše smí být maximální nepříznivá odchylka:
 B 50 L (nebo R) (1)
 :
 0,20 luxu odpovídající 20 %,
 0,30 luxu odpovídající 30 %,
 na přímce H/H2 (nebo přímce H/H3/H4) a výše
 :
 0,30 luxu odpovídající 20 %,
 0,45 luxu odpovídající 30 %,
 1.2.2
 nebo pokud
 1.2.2.1
 hodnoty stanovené v tomto předpise pro potkávací světlo jsou splněny v bodě HV (s tolerancí + 0,2 luxu) a nejméně v jednom bodě plochy ohraničené na měřící stěně (v 25 m) kružnicí o poloměru 15 cm okolo bodů B 50 L (nebo R) (1) (s tolerancí + 0,1 luxu), 75 R (nebo L), 50 V, 25 R1, 25 L2 a v segmentu I;
 1.2.2.2
 a jestliže u dálkového světla s bodem HV ležícím uvnitř isoluxy 0,75 Emax je pro fotometrické hodnoty v libovolném měřicím


text:
bodě podle bodu 6.3 tohoto předpisu dodržována tolerance + 20 % pro maximální hodnoty a – 20 % pro minimální hodnoty.
 1.2.3
 Jestliže výsledky výše popsaných zkoušek nesplňují požadavky, smí být zaměření světlometu změněno za předpokladu, že se osa světla nevychýlí podélně doprava nebo doleva o více než 0,5° a nahoru nebo dolů o více než 0,2°.
 1.2.4
 Jestliže výsledky výše popsaných zkoušek nesplňují požadavky, musí být zkoušky tohoto světlometu opakovány s použitím jiné standardní výbojky nebo jiného systému výbojkového zdroje světla a napáječe, přičemž sestava musí odpovídat výše uvedenému bodu 1.2.
 1.3 S ohledem na ověřování změny svislé polohy čáry rozhraní vlivem tepla musí být dodržen následující postup:
 jeden ze světlometů ze vzorku se zkouší postupem popsaným v bodě 2.1 přílohy 4 poté, co byl vystaven třikrát po sobě cyklu popsanému v bodě 2.2.2 přílohy 4.
 Světlomet se považuje za vyhovující, nepřekročí-li veličina Δr (určená v bodech 2.1. a 2.2 přílohy 4 tohoto předpisu) hodnotu 1,5 mrad.
 Pokud tato hodnota úhel 1,5 mrad překračuje, není však větší než 2,0 mrad, podrobí se zkoušce druhý světlomet, přičemž průměr absolutních hodnot zjištěných u obou vzorků nesmí překračovat hodnotu 1,5 mrad.
 1.4 Je nutné dodržet barevné souřadnice.
 1.5 Pokud však nemůže být svislé nastavení opakovaně uvedeno do požadované polohy v tolerancích uvedených v bodě 6.2.2.3 tohoto předpisu, je nutné vyzkoušet jeden vzorek postupem popsaným v bodech 2 a 3 přílohy 10.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 U každého typu světlometu je držitel značky schválení povinen provádět v přiměřených intervalech přinejmenším následující zkoušky. Zkoušky se provádějí podle ustanovení tohoto předpisu.
 Pokud některý vzorek prokazuje neshodnost, pokud jde o typ příslušné zkoušky, odeberou se a vyzkouší další vzorky. Výrobce přijme opatření k zajištění shodnosti dotčené výroby.
 2.1 Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti se v tomto předpise týkají fotometrických charakteristik a ověřování změn svislé polohy čáry rozhraní vlivem tepla.
 2.2 Metody používané při zkouškách
 2.2.1
 Zkoušky se zpravidla provádějí v souladu s metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2
 Při kterékoli zkoušce shodnosti prováděné výrobcem je možno se souhlasem příslušného orgánu odpovědného za schvalovací zkoušky použít rovnocenné metody. Výrobce musí prokázat, že použité metody jsou rovnocenné těm, které jsou stanoveny v tomto předpise.
 2.2.3
 Použití bodů 2.2.1 a 2.2.2 vyžaduje pravidelnou kalibraci zkušební aparatury a stanovení její korelace s měřeními prováděnými příslušným orgánem.
 2.2.4
 Ve všech případech jsou referenčními metodami metody stanovené tímto předpisem, a to zejména pro účely úředního ověřování a odběru vzorků.
 2.3 Způsob odběru vzorků
 Vzorky světlometů se vybírají náhodně z jednotné výrobní série. Jednotnou sérií se rozumí soubor světlometů téhož typu definovaných podle výrobních postupů výrobce.
 Hodnocení musí obecně pokrývat sériovou výrobu z jednotlivých závodů. Výrobce však může pro tentýž typ spojit záznamy z více závodů, pokud se v těchto závodech uplatňuje stejný systém jakosti a řízení jakosti.
 2.4 Měřené a zaznamenávané fotometrické parametry
 Vybrané světlomety se podrobí fotometrickým měřením v bodech stanovených v tomto předpise. Odečítané hodnoty se v případě dálkových světel omezují na body Emax, HV (2), HL, HR (3) a v případě potkávacích světel na body B 50


text:
L (nebo R) (4), HV, 50 V, 75 R (nebo L) a 25 L2 (nebo R2), (viz obrázek v příloze 3).
 2.5 Kritéria přijatelnosti
 Výrobce je odpovědný za statistický rozbor výsledků zkoušek a v součinnosti s příslušným orgánem za definici kritérií přijatelnosti svých výrobků tak, aby byly splněny specifikace pro ověřování shodnosti výrobků stanovené v bodě 9.1 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti musí být taková, aby s 95 % úrovní spolehlivosti byla minimální pravděpodobnost úspěšného absolvování namátkové kontroly podle přílohy 9 (první odběr vzorků) 0,95.
 (1) Písmena v závorkách odpovídají světlometům určeným pro levostranný provoz.
 (2) Pokud je dálkové světlo sloučené s potkávacím světlem, je HV pro dálkové světlo týmž měřicím bodem jako pro světlo potkávací.
 (3) HL a HR: Body na přímce H-H, umístěné ve vzdálenosti 1,125 m nalevo, resp. napravo od bodu HV.
 (4) Viz poznámka pod čarou 1.
 PŘÍLOHA 9
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA ODBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1. OBECNĚ
 1.1 Požadavky na shodnost se podle požadavků tohoto předpisu považují z mechanického a geometrického hlediska za splněné, pokud odchylky nepřekročí nevyhnutelné výrobní odchylky.
 1.2 Pokud jde o fotometrické parametry, shodnost hromadně vyráběných světlometů se nezpochybní, jestliže při zkoušení fotometrických parametrů náhodně vybraného světlometu, prováděném při napájecím napětí 13,5 V ± 0,1 V nebo případně jinak stanoveném napětí, a:
 buď
 vybaveného přemístitelným standardizovaným výbojkovým zdrojem světla podle bodu 6.1.3. Světelný tok tohoto výbojkového zdroje světla se přitom může lišit od vztažného světelného toku určeného předpisem č. 99. V tomto případě se osvětlení následně koriguje;
 nebo
 vybaveného sériově vyráběným výbojkovým zdrojem světla a sériovým napáječem, které jsou součástí výbavy. Světelný tok tohoto zdroje světla se přitom může lišit od nominálního světelného toku, vzhledem k tolerancím týkajícím se zdroje světla a napáječe, jak je uvedeno v předpise č. 99; podle toho může být měřené osvětlení opraveno o 20 % v příznivém směru,
 1.2.1
 se žádná naměřená hodnota nepříznivě neodchyluje od hodnot předepsaných tímto předpisem o více než 20 %.
 Maximální odchylka v pásmu oslnění smí být:
 B 50 L (nebo R) (1)
 :
 0,20 luxu odpovídající 20 %,
 0,30 luxu odpovídající 30 %,
 na přímce H/H2 (nebo přímce H/H3/H4) a výše
 :
 0,30 luxu odpovídající 20 %,
 0,45 luxu odpovídající 30 %,
 1.2.2
 nebo pokud
 1.2.2.1
 hodnoty stanovené v tomto předpise pro potkávací světlo jsou splněny v HV (s tolerancí + 0,2 luxu) a nejméně v jednom bodě plochy ohraničené na měřící stěně (v 25 m) kružnicí o poloměru 15 cm okolo bodů B 50 L (nebo R) (1) (s tolerancí + 0,1 luxu), 75 R (nebo L), 50 V, 25 R1, 25 L2 a v segmentu I;
 1.2.2.2
 a jestliže u dálkového světla s HV ležícím uvnitř isoluxy 0,75 Emax je pro fotometrické hodnoty v libovolném měřicím bodě podle bodu 6.3 tohoto předpisu dodržována tolerance + 20 % pro maximální hodnoty a – 20 % pro minimální hodnoty. Referenční značka se nebere v úvahu.
 1.2.3
 Jestliže výsledky výše popsaných zkoušek nesplňují požadavky, smí být zaměření světlometu změněno za předpokladu, že se osa světla nevychýlí podélně doprava nebo doleva o více než 0,5°


text:
a nahoru nebo dolů o více než 0,2°.
 1.2.4
 Jestliže výsledky výše popsaných zkoušek nesplňují požadavky, musí být zkoušky tohoto světlometu opakovány s použitím jiné standardní výbojky nebo jiného systému výbojkového zdroje světla a napáječe, přičemž sestava musí odpovídat výše uvedenému bodu 1.2.
 1.3 S ohledem na ověřování změny svislé polohy čáry rozhraní vlivem tepla musí být dodržen následující postup:
 jeden ze světlometů ze vzorku se zkouší postupem popsaným v bodě 2.1 přílohy 4 poté, co byl vystaven třikrát po sobě cyklu popsanému v bodě 2.2.2 přílohy 4.
 Světlomet se považuje za vyhovující, nepřekročí-li veličina Dr (určená v bodech 2.1 a 2.2 přílohy 4 tohoto předpisu) hodnotu 1,5 mrad.
 Pokud tato hodnota úhel 1,5 mrad překračuje, není však větší než 2,0 mrad, podrobí se zkoušce druhý světlomet, přičemž průměr absolutních hodnot zjištěných u obou vzorků nesmí překračovat hodnotu 1,5 mrad.
 1.4 Je nutné dodržet barevné souřadnice.
 1.5 Pokud však nemůže být svislé nastavení opakovaně uvedeno do požadované polohy v tolerancích uvedených v bodě 6.2.2.3 tohoto předpisu, je nutné vyzkoušet jeden vzorek postupem popsaným v bodech 2 a 3 přílohy 10.
 2. PRVNÍ ODBĚR VZORKŮ
 Při prvním odběru vzorků se náhodně vyberou čtyři světlomety. Vzorek prvních dvou světlometů se označí písmenem A, vzorek druhých dvou světlometů písmenem B.
 2.1 Shodnost se nezpochybní
 2.1.1
 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy není shodnost sériově vyráběných světlometů zpochybněna, pokud jsou odchylky naměřených hodnot u světlometů v nepříznivém směru následující:
 2.1.1.1
 vzorek A
 A1:
 jeden světlomet
 0 procent
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 A2:
 oba světlomety více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 přejít k vzorku B
 2.1.1.2
 vzorek B
 B1:
 oba světlomety
 0 procent
 2.1.2
 nebo jestliže u vzorku A jsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.2 Shodnost se zpochybní
 2.2.1
 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných světlometů zpochybní a na výrobci se bude požadovat, aby jeho výroba splňovala požadavky (přijetí nápravných opatření), jestliže odchylky měřených hodnot světlometů činí:
 2.2.1.1
 vzorek A
 A3:
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 jeden světlomet více než
 20 procent
 ale ne více než
 30 procent
 2.2.1.2
 vzorek B
 B2:
 v případě A2
 jeden světlomet více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 B3:
 v případě A2
 jeden světlomet
 0 procent
 jeden světlomet více než
 20 procent
 ale ne více než
 30 procent
 2.2.2
 nebo jestliže u vzorku A nejsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 2.3 Odnětí schválení
 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy se zpochybní shodnost a musí být uplatněn bod 10, pokud jsou odchylky naměřených hodnot u odrážečů v nepříznivém směru následující:
 2.3.1
 vzorek A
 A4:
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 jeden světlomet více než
 30 procent
 A5:
 oba světlomety více než
 20 procent
 2.3.2
 vzorek B
 B4:
 v případě A2
 jeden světlomet více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jeden světlomet více než
 20 procent
 B5:
 v případě A2
 oba světlomety více


text:
než
 20 procent
 B6:
 v případě A2
 jeden světlomet
 0 procent
 jeden světlomet více než
 30 procent
 2.3.3
 nebo jestliže u vzorků A a B nejsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3. OPAKOVANÝ ODBĚR VZORKŮ
 V případech A3, B2 a B3 je do dvou měsíců po oznámení nutné odebrat třetí vzorek dvou světlometů C a čtvrtý vzorek dvou světlometů D ze zásob vyrobených po přijetí nápravných opatření.
 3.1 Shodnost se nezpochybní
 3.1.1
 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných světlometů nezpochybní, jestliže odchylky měřených hodnot světlometů činí:
 3.1.1.1
 vzorek C
 C1:
 jeden světlomet
 0 procent
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 C2:
 oba světlomety více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 přejít k souboru D
 3.1.1.2
 vzorek D
 D1:
 v případě C2
 oba světlomety
 0 procent
 3.1.2
 nebo jestliže u vzorku C jsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.2 Shodnost se zpochybní
 3.2.1
 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy se shodnost hromadně vyráběných světlometů zpochybní a na výrobci se bude požadovat, aby jeho výroba splňovala požadavky (přijetí nápravných opatření), jestliže odchylky měřených hodnot světlometů činí:
 3.2.1.1
 vzorek D
 D2:
 v případě C2
 jeden světlomet více než
 0 procent
 ale ne více než
 20 procent
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 3.2.1.2
 nebo jestliže u vzorku C nejsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 3.3 Odnětí schválení
 Shodnost se zpochybní a musí být uplatněn bod 11, jestliže při postupu odběru vzorků podle obr. 1 této přílohy jsou odchylky měřených hodnot světlometů:
 3.3.1
 vzorek C
 C3:
 jeden světlomet ne více než
 20 procent
 jeden světlomet více než
 20 procent
 C4:
 oba světlomety více než
 20 procent
 3.3.2
 vzorek D
 D3:
 v případě C2
 jeden světlomet 0 nebo více než
 0 procent
 jeden světlomet více než
 20 procent
 3.3.3
 nebo jestliže u vzorků C a D nejsou splněny podmínky bodu 1.2.2.
 4. ZMĚNA SVISLÉ POLOHY ČÁRY ROZHRANÍ
 Pro ověření změny svislé polohy čáry rozhraní vlivem tepla se použije následující postup:
 Jeden světlomet ze vzorku A odebraný postupem podle obr. 1 této přílohy musí být zkoušen postupem popsaným v bodě 2.1 přílohy 4 poté, co byl podroben třem po sobě jdoucím cyklům, popsaným v bodě 2.2.2 přílohy 4.
 Světlomet se považuje za vyhovující, jestliže Dr nepřesahuje 1,5 mrad.
 Pokud tato hodnota úhel 1,5 mrad překračuje, není však větší než 2,0 mrad, podrobí se zkoušce druhý světlomet ze vzorku A, přičemž průměr absolutních hodnot zjištěných u obou vzorků nesmí překračovat hodnotu 1,5 mrad.
 Jestliže hodnota 1,5 mrad je u vzorku A překročena, podrobí se stejnému postupu dva světlomety vzorku B a hodnota Dr nesmí u žádného z nich překročit 1,5 mrad.
 Obrázek 1
 (1) Písmena v závorkách odpovídají světlometům určeným pro levostranný provoz.
 PŘÍLOHA 10
 Ověření „rozhraní“ u potkávacího světla světlometu za pomoci přístrojů
 1. OBECNĚ
 V případě, kde se použije bod 6.2.2.4 tohoto předpisu, se kvalita „rozhraní“ zkouší podle požadavků uvedených v bodě 2 níže a svislé a vodorovné nastavení světelného svazku za pomoci přístrojů se provede podle požadavků uvedených v bodě


text:
3 níže.
 Před provedením měření kvality „rozhraní“ a zaměřovacího postupu za pomoci přístrojů se požaduje předběžné optické zaměření podle bodů 6.2.2.1 a 6.2.2.2 tohoto předpisu.
 2. MĚŘENÍ KVALITY „ROZHRANÍ“
 Pro stanovení minimální ostrosti se provede měření svislým skenováním vodorovné části „rozhraní“ v úhlových krocích 0,05° v měřící vzdálenosti:
 a)
 10 m s detektorem o průměru přibližně 10 mm nebo
 b)
 25 m s detektorem o průměru přibližně 30 mm.
 Vzdálenost měření, ve které se zkouška provedla, se musí zaznamenat v bodě 9 ve formuláři zprávy (viz příloha 1 tohoto předpisu)
 Ke stanovení maximální ostrosti se musí měření provést svislým skenováním vodorovné části „rozhraní“ v úhlových krocích 0,05° výhradně v měřící vzdálenosti 25 m a s detektorem o průměru přibližně 30 mm.
 Kvalita „rozhraní“ se považuje za přijatelnou, jestliže požadavkům bodů 2.1 až 2.3 níže vyhovuje nejméně jeden soubor měření.
 2.1 Musí být viditelné pouze jedno „rozhraní“. (1)
 2.2 Ostrost „rozhraní“
 Činitel ostrosti G je určen svislým skenováním vodorovnou částí „rozhraní“ v poloze 2,5° od přímky V-V, kde:
 G = (log Eβ – log E(β + 0.1°)), kde β = svislá poloha ve stupních.
 Hodnota G nesmí být menší než 0,13 (minimální ostrost) a ne větší než 0,40 (maximální ostrost).
 2.3 Linearita
 Vodorovná část „rozhraní“, která slouží pro svislé nastavení, musí být mezi 1,5° a 3,5° od přímky V-V vodorovná (viz obrázek 1 níže).
 a)
 Inflexní body gradientu „rozhraní“ na svislých přímkách v bodech 1,5°, 2,5° a 3,5° jsou určeny rovnicí:
 (d2 (log E) / dβ2 = 0).
 b)
 Maximální svislá vzdálenost mezi stanovenými inflexními body nesmí překročit 0,2°.
 3. SVISLÉ A VODOROVNÉ NASTAVENÍ
 Jestliže „rozhraní“ splňuje požadavky kvality podle bodu 2 této přílohy, nastavení světelného svazku může být provedeno metodou za pomoci přístrojů.
 Obrázek 1
 Měření kvality „rozhraní“
 3.1 Svislé seřízení
 Pohybem směrem nahoru zpod čáry B (viz obr. 2 níže) se provede svislé skenování přes vodorovnou část „rozhraní“ pod úhlem 2,5° od přímky V-V. Inflexní bod (bod, kde d2 (log E) / dv2 = 0) je určen a umístěn na přímku B, která je umístěna jedno procento pod přímkou H-H.
 3.2 Vodorovné nastavení
 Žadatel musí určit jednu z následujících metod vodorovného nastavení:
 a)
 Metoda „přímky 0,2 D“ (viz obr. 2 níže)
 Poté, co byl světlomet svisle zaměřen, skenuje se jedna vodorovná přímka v poloze 0,2° D od 5° nalevo do 5° napravo. Maximální gradient „G“ stanovený pomocí vzorce G = (log Eβ – log E(β + 0.1°)), kde β je vodorovná poloha ve stupních, nesmí být menší než 0,08.
 Inflexní bod zjištěný na přímce 0,2 D je třeba umístit na přímku A.
 Obrázek 2
 Svislé a vodorovné nastavení za pomoci přístrojů – metoda vodorovného skenování po přímce
 b)
 Metoda „tří přímek“ (viz obr. 3 níže)
 Poté, co byl světlomet svisle zaměřen, se skenují tři svislé přímky od 2° D do 2° U v bodech 1°R, 2°R a 3°R. Příslušné maximální gradienty „G“ jsou stanoveny pomocí vzorce:
 G = (log Eβ – log E(β + 0.1°)),
 kde β je svislá poloha vyjádřená ve stupních, která nesmí být nižší než 0,08.


text:
Inflexní body určené na třech čarách slouží k vytyčení přímky. Průsečík této přímky a přímky B určené během svislého zaměření se musí nacházet na přímce V.
 Obrázek 3
 Svislé a vodorovné nastavení za pomoci přístrojů – skenovací metoda tří přímek
 (1) Tento bod může být změněn pokud je k dispozici objektivní zkušební postup.
 PŘÍLOHA 11
 Požadavky na LED moduly a světlomety obsahující LED moduly
 1. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 1.1 Každý vzorek LED modulu předložený ke zkouškám musí splňovat příslušné specifikace tohoto předpisu, pokud je případně zkoušen s elektronickým ovladačem (ovladači) zdroje světla.
 1.2 LED modul (moduly) musí být konstruován (konstruovány) tak, aby při běžném použití zůstal (zůstaly) v provozuschopném stavu. Nesmí navíc vykazovat žádnou konstrukční nebo výrobní chybu.
 1.3 LED modul (moduly) musí být chráněn (chráněny) proti manipulaci.
 1.4 Konstrukce vyměnitelného LED modulu (modulů) musí být taková, aby:
 1.4.1
 po vyjmutí a výměně modulu za jiný, který byl dodaný žadatelem a označený identifikačním kódem modulu zdroje světla, byly splněny fotometrické požadavky světlometu;
 1.4.2
 LED moduly s odlišnými identifikačními kódy modulu zdroje světla nebylo možné uvnitř stejného pouzdra světlometu vyměnit.
 1.5 Elektronický ovladač (ovladače) zdroje světla může (mohou) být součástí LED modulu (modulů).
 2. VÝROBA
 2.1 LED diody v LED modulech musí být vybaveny vhodnými upevňovacími prvky.
 2.2 Upevňovací prvky musí být pevné a stále zajištěné k LED diodám a k LED modulu.
 3. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 3.1 Použití
 3.1.1 Všechny vzorky se zkouší dle bodu 4 níže;
 3.1.2 Druhem zdroje světla v LED modulu musí být světlo emitující diody (LED), jak stanovuje předpis č. 48 v bodě 2.7.1, zvláště s ohledem na prvek viditelného vyzařování. Ostatní druhy zdrojů světla nejsou dovoleny.
 3.2 Provozní podmínky
 3.2.1 Provozní podmínky LED modulu
 Všechny vzorky se zkouší za podmínek uvedených v odstavci 6.2.4.4 tohoto předpisu. Není-li stanoveno v této příloze jinak, LED moduly se zkouší uvnitř světlometu předloženého výrobcem.
 3.2.2 Teplota okolí
 Pro měření elektrických a fotometrických parametrů se světlomet provozuje v suchém a klidném prostředí při okolní teplotě 23°C ± 5°C.
 3.3 Zahoření
 Dle požadavku žadatele musí být LED modul v provozu 15 hodin a před začátkem zkoušky ochlazen na teplotu okolí, jak je stanovené tímto předpisem.
 4. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY A ZKOUŠKY
 4.1 UV-záření
 UV záření LED modulu musí být takové, že platí:
 kde:
 S(l)(jednotka: 1) je funkce spektrálního vážení;
 km = 683 lm/W je maximální hodnota světelné účinnosti záření.
 (Definice ostatních symbolů viz bod 4.1.1 přílohy 9 předpisu č. 112)
 Tato hodnota se vyčíslí pomocí intervalů jednoho nanometru. UV-záření musí být váženo s ohledem na hodnoty uvedené v následující tabulce UV:
 l
 S(l)
 250
 0,430
 255
 0,520
 260
 0,650
 265
 0,810
 270
 1,000
 275
 0,960
 280
 0,880
 285
 0,770
 290
 0,640
 295
 0,540
 300
 0,300
 305
 0,060
 310
 0,015
 315
 0,003
 320
 0,001
 325
 0,00050
 330
 0,00041
 335
 0,00034
 340
 0,00028
 345
 0,00024
 350
 0,00020
 355
 0,00016
 360
 0,00013
 365
 0,00011
 370
 0,00009
 375
 0,000077
 380
 0,000064
 385
 0,000530
 390
 0,000044
 395
 0,000036
 400
 0,000030
 Tabulka UV: Hodnoty dle příručky „Pokyny IRPA/INIRC k limitům expozice ultrafialovému záření“. Vybrané vlnové délky (v nanometrech) jsou reprezentativní;


text:
 25.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 89/77
 Pouze původní texty EHK OSN mají podle mezinárodního práva veřejného právní účinek. Status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost je třeba ověřit v nejnovější verzi dokumentu EHK OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 56 – Jednotná ustanovení pro schvalování typu světlometů pro mopedy a vozidla za ně považovaná
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 sérii změn 01 – datum vstupu v platnost: 12. září 2001
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 2.
 Definice typu
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Označení
 5.
 Schválení
 6.
 Všeobecné specifikace
 7.
 Zvláštní specifikace
 8.
 Ustanovení pro barevná rozptylová skla a filtry
 9.
 Shodnost výroby
 10.
 Postihy za neshodnost výroby
 11.
 Změna a rozšíření schválení typu světlometu
 12.
 Definitivní ukončení výroby
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění zkoušek schválení typu a názvy a adresy správních orgánů
 14.
 Přechodná ustanovení
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 –
 Sdělení o udělení, rozšíření, odmítnutí či odnětí schválení typu nebo o definitivním ukončení výroby typu světlometu podle předpisu č. 56
 Příloha 2 –
 Uspořádání značky schválení
 Příloha 3 –
 Fotometrická měření
 Příloha 4 –
 Minimální požadavky na postupy kontrol shodnosti výroby
 Příloha 5 –
 Minimální požadavky na odběr vzorků inspektorem
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na schvalování světlometů, které pracují s žárovkami a poskytují pouze potkávací světlo a jimiž se osazují mopedy (1) a vozidla za ně považovaná.
 2. DEFINICE TYPU
 Světlomety různých „typů“ se rozumí světlomety, které se liší v tak podstatných hlediscích, jako:
 2.1
 obchodní název nebo značka;
 2.2
 parametry optického systému;
 2.3
 začlenění nebo vyloučení součástí, které by mohly odrazem, lomem nebo absorpcí měnit optické účinky. Změna barvy světla vyzařovaného světlomety, jejichž ostatní vlastnosti se nezměnily, nepředstavuje změnu typu světlometu. Takovým světlometům se tudíž přiřadí stejné číslo schválení typu.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 Žádost o schválení typu podává držitel obchodního názvu nebo značky nebo jeho řádně pověřený zástupce. Ke každé žádosti se přiloží:
 3.1
 výkresy ve trojím vyhotovení, dostatečně podrobné, aby umožnily určení typu; na výkresech musí být vyznačeno místo pro značku schválení a světlomet musí být zobrazen v nárysu a příčném řezu se schematickým znázorněním optických drážek a hranolů rozptylového skla;
 3.2
 stručný technický popis uvádějící především kategorii použité žárovky;
 3.3
 dva světlomety s bezbarvými rozptylovými skly (2).
 3.4
 Před udělením schválení ověří příslušný orgán, zda existují dostatečná opatření k zajištění účinného ověřování shodnosti výroby.
 4. OZNAČENÍ
 4.1
 Světlomety předkládané ke schválení musí být zřetelně, čitelně a nesmazatelně označeny těmito nápisy:
 4.1.1
 obchodním názvem nebo značkou žadatele;
 4.1.2
 označením kategorie použité žárovky.
 4.2
 Kromě toho musí být na rozptylovém skle a na hlavním tělese světlometu (odražeč se považuje za hlavní těleso) (3) dostatečné místo pro značku schválení; tato místa musí být vyznačena na výkresech uvedených v bodě 3.1.
 5. SCHVÁLENÍ
 5.1
 Schválení se udělí, jestliže vzorky předložené ke schválení splňují požadavky bodu 3 tohoto předpisu.
 5.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti


text:
00 pro předpis v jeho původním znění) udávají sérii změn, která zahrnuje nejnovější významnou technickou změnu předpisu v době vydání schválení. Táž smluvní strana není oprávněna přidělit stejné číslo jinému typu světlometu.
 5.3
 Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo odmítnutí schválení typu světlometu podle tohoto předpisu bude sděleno smluvním stranám dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 5.4
 Každý světlomet, který se shoduje s typem schváleným podle tohoto předpisu, musí být v místech uvedených v bodě 4.2 kromě označení předepsaného v bodě 4.1 opatřen
 5.4.1
 mezinárodní značkou schválení typu (4), která se skládá z/ze:
 5.4.1.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení typu udělila, (5)
 5.4.1.2
 čísla schválení typu.
 5.5
 Označení podle bodu 5.4 musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 5.6
 V příloze 2 tohoto předpisu je uveden příklad uspořádání značky schválení typu.
 6. VŠEOBECNÉ SPECIFIKACE
 6.1
 Každé zařízení musí odpovídat specifikacím v bodě 7 tohoto předpisu.
 6.2
 Světlomety musí být konstruovány a zhotoveny tak, aby za normálních podmínek používání a navzdory otřesům, jimž mohou být vystaveny, byla zajištěna jejich uspokojivá funkce a aby si zachovaly vlastnosti předepsané tímto předpisem.
 6.3
 Části určené k uchycení žárovky v odrážeči musí být zhotoveny tak, aby se žárovka ani za tmy nedala namontovat do jiné než správné polohy.
 7. ZVLÁŠTNÍ SPECIFIKACE
 7.1
 Správná poloha rozptylového skla vzhledem k optické soustavě musí být jednoznačně označena a zajištěna, aby při provozu nedocházelo k otáčení.
 7.2
 K měření osvětlení vydávaného světlometem se použije měřicí stěna popsaná v příloze 3 tohoto předpisu a standardní žárovka s hladkou bezbarvou baňkou kategorie S3 podle předpisu č. 37.
 Standardní žárovka se seřídí na příslušný referenční světelný tok podle hodnot, které jsou pro ni stanoveny v předpise č. 37.
 7.3
 Světlo musí vytvářet dostatečně ostré rozhraní, s jehož podporou lze prakticky dosáhnout uspokojivého zaměření. Rozhraní musí být v podstatě vodorovné a co nejpřímější ve vodorovné délce nejméně ± 900 mm, měřené ve vzdálenosti 10 metrů.
 Při nastavení podle přílohy 3 musí světlomety splňovat požadavky v ní uvedené.
 7.4
 Vrhané světlo nesmí vykazovat žádné boční odchylky, které by omezovaly dobrou viditelnost.
 7.5
 Osvětlení stěny uvedené v bodě 7.2 se měří fotosnímačem s efektivní plochou v rozsahu čtverce o straně 65 mm.
 8. USTANOVENÍ PRO BAREVNÁ ROZPTYLOVÁ SKLA A FILTRY
 8.1 Schválení lze udělit světlometům, které prostřednictvím bezbarvé žárovky vyzařují buď bezbarvé, nebo selektivně žluté světlo. Příslušné kolorimetrické vlastnosti, vyjádřené v tříbarevných souřadnicích CIE, pro žlutá skla nebo filtry jsou následující:
 Selektivně žlutý filtr (clona nebo rozptylové sklo)
 Mez směrem k červené
 y ≥
 0,138 + 0,58 x
 Mez směrem k zelené
 y ≤
 1,29 x – 0,1
 Mez směrem k bílé
 y ≤
 – x + 0,966
 Mez směrem k spektrální hodnotě
 y ≤
 – x + 0,992
 což lze vyjádřit i takto:
 dominantní vlnová délka:
 575 - 585 nm
 činitel čistoty:
 0,90 – 0,98
 činitel propustnosti musí být ≥ 0,78
 Činitel propustnosti se stanoví pomocí světelného zdroje o barevné teplotě 2 854 K (odpovídá


text:
světelnému zdroji A podle Mezinárodní komise pro osvětlování (CIE)).
 8.2 Filtr musí být součástí světlometu a musí k němu být připevněn takovým způsobem, aby jej uživatel nemohl náhodně ani vědomě sejmout pomocí běžného nářadí.
 8.3 Poznámky k barvě
 Vzhledem k tomu, že podle tohoto předpisu ve smyslu bodu 8.1 se typu světlometu, který vyzařuje buď bezbarvé, nebo selektivně žluté světlo, udělí schválení, nesmí článek 3 dohody, ke které je tento předpis připojen, bránit smluvním stranám dohody, aby u jimi registrovaných vozidel zakázaly světlomety vyzařující bezbarvé nebo selektivně žluté světlo.
 9. SHODNOST VÝROBY
 9.1
 Světlomety schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby splňovaly požadavky stanovené v bodě 7 a 8 a byly tak shodné se schváleným typem světlometu;
 9.2
 Splnění požadavků bodu 9.1 se ověřuje patřičnou kontrolou výroby.
 9.3
 Držitel schválení musí zejména:
 9.3.1
 zajistit postupy účinného řízení jakosti výrobků;
 9.3.2
 mít přístup ke zkušebním zařízením nezbytným pro ověřování shodnosti každého schváleného typu;
 9.3.3
 zajistit, aby údaje o výsledcích zkoušek byly zaznamenávány a aby byla příslušná dokumentace dostupná po dobu, která se stanoví po dohodě se správním orgánem;
 9.3.4
 analyzovat výsledky každého druhu zkoušky, aby se ověřila a zajistila stabilita vlastností výrobku v přípustných tolerancích průmyslové výroby;
 9.3.5
 zajistit, aby pro každý typ výrobku byly prováděny nejméně zkoušky stanovené v příloze 4 tohoto předpisu;
 9.3.6
 zajistit, aby po každém odebrání vzorků, u nichž se v rámci daného typu zkoušky prokáže neshoda, následoval další výběr vzorků a další zkouška. Musí být podniknuty veškeré nezbytné kroky k obnovení shodnosti dané výroby.
 9.4
 Příslušný orgán, který udělil schválení, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti, které se používají v každé výrobní jednotce.
 9.4.1
 Při každé inspekci se zkušebnímu inspektorovi předkládají záznamy o zkouškách a o kontrole výroby.
 9.4.2
 Inspektor může nahodile odebírat vzorky, které se odzkouší v laboratoři výrobce. Minimální počet vzorků se stanoví podle výsledků vlastních zkoušek výrobce.
 9.4.3
 Jeví-li se úroveň jakosti jako neuspokojivá nebo pokud se zdá potřebné ověřit platnost zkoušek prováděných podle bodu 9.4.2, inspektor v souladu s kritérii v příloze 5 vybere vzorky, které se odešlou do technické zkušebny, jež provedla zkoušky pro schválení typu.
 9.4.4
 Příslušný orgán může provést jakoukoli zkoušku předepsanou v tomto předpise. Zkoušky se v souladu s kritérii v příloze 5 provádějí na náhodně vybraných vzorcích, aniž by se výrobci narušila plynulost dodávek.
 9.4.5
 Příslušný správní orgán se vynasnaží, aby frekvence inspekcí činila jednu inspekci za dva roky. Toto je nicméně ponecháno na rozhodnutí příslušného orgánu a jeho důvěře v opatření pro zajištění účinného řízení shodnosti výroby. Jestliže se při některé z inspekcí konstatují neuspokojivé výsledky, musí příslušný orgán zajistit, aby byly podniknuty veškeré potřebné kroky k co nejrychlejšímu obnovení shodnosti výroby.
 9.5
 Světlomety se zjevnými závadami se neberou v úvahu.
 10. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 10.1
 Osvědčení vydané pro určitý typ světlometu podle tohoto předpisu může být odňato, jestliže výše vyznačené požadavky nejsou splněny nebo pokud světlomet opatřený značkou schválení typu neodpovídá typu, pro který bylo osvědčení vydáno.
 10.2
 Jestliže některá smluvní strana dohody z roku 1958, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení,


text:
které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany, které tento předpis uplatňují, a to prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 11. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU SVĚTLOMETU
 11.1
 Každou změnu typu vozidla je třeba oznámit správnímu orgánu, který schválení typu světlometu udělil. Tento orgán pak může:
 11.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že typ světlometu v každém případě stále splňuje požadavky; nebo
 11.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek nový zkušební protokol.
 11.2
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 5.3.
 11.3
 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení typu, přiřadí každému takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel osvědčení zcela zastaví výrobu určitého světlometu, na který bylo vydáno osvědčení podle tohoto předpisu, je povinen o této skutečnosti informovat schvalovací orgán. Jakmile tento orgán obdrží příslušné oznámení, informuje ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, jehož vzor je uveden v příloze 1 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ ZKOUŠEK SCHVÁLENÍ TYPU A NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Spojených národů názvy a adresy technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají formuláře o udělení schválení nebo o rozšíření či odmítnutí nebo odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 14. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 14.1
 Po uplynutí šesti měsíců od oficiálního dne vstupu předpisu č. 113 v platnost musí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit schválení EHK podle tohoto předpisu.
 14.2
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle série změn 01 tohoto předpisu.
 14.3
 Schválení typu udělená podle tohoto předpisu před datem vstupu předpisu č. 113 v platnost a všechna rozšíření schválení včetně následně udělených rozšíření schválení podle původního znění tohoto předpisu zůstávají v platnosti na dobu neurčitou.
 14.4
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí pokračovat ve vydávání schválení pro světlomety na základě série změn 01 nebo původního znění tohoto předpisu, pokud jsou tyto světlomety určeny jako náhrada k montáži na vozidla v provozu.
 14.5
 Od oficiálního dne vstupu předpisu č. 113 v platnost nesmí žádná smluvní strana, která uplatňuje tento předpis, zakázat na novém typu vozidla montáž světlometu schváleného podle předpisu č. 113.
 14.6
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí i nadále povolovat, aby se na typ vozidla anebo vozidlo montoval světlomet schválený podle tohoto předpisu.
 14.7
 Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí i nadále povolovat montáž na vozidlo nebo používání světlometu schváleného podle tohoto předpisu v jeho původním znění, jestliže je tento světlomet určen jako náhrada k montáži.
 (1) Podle definice v dohodě o silniční dopravě z roku 1968, kapitola I, čl. 1 písm. m) (E/CONF.56/16/Rev.l).
 (2) Jestliže se


text:
má světlomet vyrábět s barevnými rozptylovými skly, předloží se ke zkoušení barvy navíc dva vzorky barevných rozptylových skel.
 (3) Nelze-li rozptylové sklo oddělit od hlavního tělesa (odrážeč se považuje za hlavní těleso), stačí, aby takové místo bylo na rozptylovém skle.
 (4) Mají-li různé typy světlometů shodná rozptylová skla nebo odrážeče, mohou být rozptylové sklo i odrážeč opatřeny různými značkami schválení typu těchto druhů světlometů za podmínky, že číslo schválení přidělené konkrétnímu předloženému typu lze bez jakýchkoli nejasností rozlišit.
 (5) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČKY SCHVÁLENÍ TYPU
 a ≥ 5 mm
 Světlomet opatřený výše uvedenou značkou schválení byl schválen v Nizozemsku (E 4) pod schvalovacím číslem 00243. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky tohoto předpisu v jeho původním znění.
 Poznámka
 Číslo schválení musí být umístěno v blízkosti kružnice buď nad, nebo pod písmenem „E“, nebo vlevo či vpravo od tohoto písmene. Číslice čísla schválení musí být na téže straně písmene „E“ a musí směřovat stejným směrem. U čísla schválení by se neměly používat římské číslice, aby se předešlo možnosti záměny s jinými symboly.
 PŘÍLOHA 3
 FOTOMETRICKÁ MĚŘENÍ
 1.
 K měření se měřicí stěna umístí ve vzdálenosti 10 m před světlomet kolmo k přímce, která spojuje vlákno žárovky s bodem HV; přímka H-H musí být vodorovná. U žárovek s příčným vláknem musí být vlákno během měření pokud možno vodorovné.
 2.
 Podélně se světlomety seřídí tak, aby světlo bylo co nejsouměrněji rozloženo vůči přímce V-V.
 3.
 Svisle se světlomety seřídí tak, aby osvětlení v bodě HV činilo 2 lx. Za těchto podmínek se rozhraní musí nacházet mezi přímkou H-H a přímkou H-100 mm.
 4.
 Po seřízení podle bodů 2 a 3 musí osvětlení splňovat tyto hodnoty:
 4.1
 na přímce H-H a nad ní: max. 2 lx;
 4.2
 na přímce ležící 300 mm pod přímkou H-H a v šířce 900 mm na obě strany od svislé přímky V-V: nejméně 8 lx;
 4.3
 na přímce ležící 600 mm pod přímkou H-H a v šířce 900 mm na obě strany od svislé přímky V-V: nejméně 4 lx;
 Měřicí stěna
 (rozměry v mm při vzdálenosti 10 m)
 PŘÍLOHA 4
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA POSTUPY KONTROL SHODNOSTI VÝROBY
 1. OBECNĚ
 1.1
 Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, jestliže rozdíly nepřekračují nevyhnutelnou míru výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu.
 1.2
 Pokud jde o fotometrické vlastnosti, není shoda sériově vyráběných světlometů zpochybněna, pokud se při zkouškách fotometrických vlastností namátkou vybraného světlometu vybaveného standardní žárovkou žádná naměřená hodnota neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných v tomto předpise o více než 20 %.
 1.3
 Jestliže výsledky výše uvedených zkoušek nesplňují požadavky, zkoušky se zopakují s jinou standardní žárovkou.
 1.4
 Světlomety se zjevnými závadami se neberou v úvahu.
 1.5
 Je-li světlomet vybaven sadou žárovek s barevnou teplotou podle normy A, je nutné dodržet barevné souřadnice.
 Hodnoty fotometrických vlastností světlometu, který


text:
je vybaven bezbarvou žárovkou a vyzařuje selektivně žluté světlo, musí odpovídat hodnotám stanoveným tímto předpisem po vynásobení koeficientem 0,84.
 2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBCEM
 U každého typu světlometu je držitel značky schválení povinen provádět v přiměřených intervalech přinejmenším následující zkoušky. Zkoušky se provádějí podle ustanovení tohoto předpisu.
 Pokud některý vzorek nevyhoví příslušnému typu zkoušky, odeberou se a vyzkouší další vzorky. Výrobce přijme opatření k zajištění shodnosti dotčené výroby.
 2.1 Povaha zkoušek
 Zkoušky shodnosti podle tohoto předpisu zahrnují fotometrické vlastnosti.
 2.2 Metody používané při zkouškách
 2.2.1
 Zkoušky se v zásadě provádějí v souladu s metodami stanovenými v tomto předpise.
 2.2.2
 Při jakékoli zkoušce shodnosti prováděné výrobcem je možno se souhlasem příslušného orgánu odpovědného za schvalovací zkoušky použít rovnocenné metody. Za prokázání toho, že použité metody jsou rovnocenné těm, které jsou stanoveny v tomto předpise, odpovídá výrobce.
 2.2.3
 Použití bodů 2.2.1 a 2.2.2 vyžaduje pravidelnou kalibraci zkušebního zařízení a jeho korelaci s měřeními, která provádí příslušný orgán.
 2.2.4
 Ve všech případech jsou referenčními metodami metody stanovené tímto předpisem, a to zejména pro účely úředního ověřování a odběru vzorků.
 2.3 Způsob odběru vzorků
 Vzorky světlometů se vybírají namátkou z jednotné výrobní série. Jednotnou sérií se rozumí soubor světlometů téhož typu definovaný podle výrobních postupů výrobce.
 Hodnocení musí obecně pokrývat sériovou výrobu z jednotlivých závodů. Výrobce však může soustředit záznamy týkající se téhož typu z různých závodů do jedné skupiny za předpokladu, že tyto závody pracují v rámci stejného systému jakosti a stejného řízení jakosti.
 2.4 Měřené a zaznamenávané fotometrické vlastnosti
 U vybraných světlometů se provedou fotometrická měření v bodech stanovených tímto předpisem, přičemž se měření omezí na body HV, LH, RH, L 600 a R 600.
 2.5 Kritéria přijatelnosti
 Výrobce odpovídá za statistický rozbor výsledků zkoušek a v součinnosti s příslušným orgánem za definici kritérií přijatelnosti svých výrobků tak, aby byly splněny požadavky pro ověřování shodnosti výrobků stanovené v bodě 9.1 tohoto předpisu.
 Kritéria přijatelnosti musí být taková, aby s 95 % mírou spolehlivosti činila minimální pravděpodobnost úspěšného absolvování namátkové kontroly podle přílohy 5 (první odběr vzorků) 0,95.
 PŘÍLOHA 5
 MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA ODBĚR VZORKŮ INSPEKTOREM
 1. OBECNĚ
 1.1
 Požadavky na shodnost se z mechanického a geometrického hlediska považují za splněné, pokud rozdíly nepřekračují nevyhnutelné výrobní odchylky v rámci požadavků tohoto předpisu.
 1.2
 Pokud jde o fotometrické vlastnosti, není shoda sériově vyráběných světlometů zpochybněna, pokud se při zkouškách fotometrických vlastností namátkou vybraného světlometu vybaveného standardní žárovkou žádná naměřená hodnota neodchyluje nepříznivě od hodnot předepsaných v tomto předpise o více než 20 %.
 1.3
 Je-li světlomet vybaven sadou žárovek s barevnou teplotou podle normy A, je nutné dodržet barevné souřadnice.
 Hodnoty fotometrických vlastností světlometu, který je vybaven bezbarvou žárovkou a vyzařuje selektivně žluté světlo, se vynásobí koeficientem 0,84.
 2. PRVNÍ ODBĚR VZORKŮ
 Při prvním odběru vzorků se namátkou vyberou čtyři světlomety. Vzorek prvních dvou světlometů se označí písmenem A, vzorek druhých dvou světlometů písmenem B.
 2.1 Shodnost není zpochybněna
 2.1.1 Po provedení postupu odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy se shodnost sériově vyráběných světlometů nezpochybní, jsou-li odchylky naměřených hodnot u světlometů


text:
v nepříznivém směru následující:
 2.1.1.1 Vzorek A
 A1:
 jeden světlomet
 0 %
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 A2:
 oba světlomety více než
 0 %
 avšak ne více než
 20 %
 přechod k vzorku B
 2.1.1.2 Vzorek B
 B1:
 oba světlomety
 0 %
 2.2 Shodnost je zpochybněna
 2.2.1 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy je shodnost sériově vyráběných světlometů zpochybněna a výrobce musí být vyzván, aby uvedl výrobu do souladu s požadavky (nápravná opatření), pokud jsou odchylky naměřených hodnot světlometů následující:
 2.2.1.1 Vzorek A
 A3:
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 jeden světlomet více než
 20 %
 avšak ne více než
 30 %
 2.2.1.2 Vzorek B
 B2:
 v případě A2
 jeden světlomet více než
 0 %
 avšak ne více než
 20 %
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 B3:
 v případě A2
 jeden světlomet
 0 %
 jeden světlomet více než
 20 %
 avšak ne více než
 30 %
 2.3 Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a použije se bod 10, jestliže při postupu odběru vzorků podle obr. 1 této přílohy jsou odchylky měřených hodnot světlometů:
 2.3.1 Vzorek A
 A4:
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 jeden světlomet více než
 30 %
 A5:
 oba světlomety více než
 20 %
 2.3.2 Vzorek B
 B4:
 v případě A2
 jeden světlomet více než
 0 %
 avšak ne více než
 20 %
 jeden světlomet více než
 20 %
 B5:
 v případě A2
 oba světlomety více než
 20 %
 B6:
 v případě A2
 jeden světlomet
 0 %
 jeden světlomet více než
 30 %
 3. OPAKOVANÝ ODBĚR VZORKŮ
 V případech A3, B2 a B3 je nutný opakovaný odběr vzorků. Třetí vzorek C dvou světlometů a čtvrtý vzorek D dvou světlometů, které jsou vybrány ze zásob světlometů vyrobených po nápravném opatření, je nutné odebrat do dvou měsíců od oznámení.
 3.1 Shodnost není zpochybněna
 3.1.1 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy není shodnost sériově vyráběných světlometů zpochybněna, jsou-li odchylky naměřených hodnot u světlometů následující:
 3.1.1.1 Vzorek C
 C1:
 jeden světlomet
 0 %
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 C2:
 oba světlomety více než
 0 %
 avšak ne více než
 20 %
 přechod k vzorku D
 3.1.1.2 Vzorek D
 D1:
 v případě C2
 oba světlomety
 0 %
 3.2 Shodnost je zpochybněna
 3.2.1 Po provedení odběru vzorků podle obrázku 1 této přílohy je shodnost sériově vyráběných světlometů zpochybněna a výrobce musí být vyzván, aby uvedl výrobu do souladu s požadavky (nápravná opatření), pokud jsou odchylky naměřených hodnot světlometů následující:
 3.2.1.1 Vzorek D
 D2:
 v případě C2
 jeden světlomet více než
 0 %
 avšak ne více než
 20 %
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 3.3 Odnětí schválení
 Shodnost je zpochybněna a použije se bod 10, jestliže při postupu odběru vzorků podle obr. 1 této přílohy jsou odchylky měřených hodnot světlometů:
 3.3.1 Vzorek C
 C3:
 jeden světlomet ne více než
 20 %
 jeden světlomet více než
 20 %
 C4:
 oba světlomety více než
 20 %
 3.3.2 Vzorek D
 D3:
 v případě C2
 jeden světlomet 0 % nebo více než
 0 %


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22001D0062
 Úřední věstník L 238 , 06/09/2001 S. 0005 - 0006
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 62/2001ze dne 19. června 2001,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 9/2001 ze dne 23. února 2000 [1].(2) Směrnice Komise 2000/72/ES ze dne 22. listopadu 2000, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/31/EHS o stojanech dvoukolových motorových vozidel [2], by měla být začleněna do Dohody.(3) Směrnice Komise 2000/73/ES ze dne 22. listopadu 2000, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/92/EHS o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla [3], by měla být začleněna do Dohody.(4) Směrnice Komise 2000/74/ES ze dne 22. listopadu 2000, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 93/29/EHS o označení ovládačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla [4], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 45i (směrnice Rady 93/29/EHS) kapitoly I přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:- "— 32000 R 0074: směrnice Komise 2000/74/ES ze dne 22. listopadu 2000 (Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 24)."Článek 2V bodě 45k (směrnice Rady 93/31/EHS) kapitoly I přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:- "— 32000 L 0072: směrnice Komise 2000/72/ES ze dne 22. listopadu 2000 (Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 18)."Článek 3V bodě 45o (směrnice Rady 93/92/EHS) kapitoly I přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:- "— 32000 L 0073: směrnice Komise 2000/73/ES ze dne 22. listopadu 2000 (Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 20)."Článek 4Znění směrnic 2000/72/ES, 2000/73/ES a 2000/74/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 5Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 20. června 2001 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [5].Článek 6Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 19. června 2001.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 117, 26.4.2001, s. 1.[2] Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 18.[3] Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 20.[4] Úř. věst. L 300, 29.11.2000, s. 24.[5] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 15.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 274/1
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ES-ESVO SPOLEČNÝ TRANZIT č. 1/2008
 ze dne 16. června 2008,
 kterým se mění Úmluva o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987
 (2008/786/ES)
 SMÍŠENÝ VÝBOR,
 s ohledem na Úmluvu ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu (1), a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. a) a c) této úmluvy,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 V souladu s rozhodnutím Smíšeného výboru ES-ESVO Společný tranzit č. 4/2005 ze dne 15. srpna 2005, kterým se mění Úmluva o společném tranzitním režimu ze dne 20. května 1987 (2) (dále jen „úmluva“), by měly hospodářské subjekty od 1. července 2005 pro podávání tranzitních prohlášení používat počítačový systém společného tranzitu s tím, že přechodné období umožňovalo podávání písemných tranzitních prohlášení u příslušných orgánů do 31. prosince 2006.
 (2)
 Při standardním postupu jsou tranzitní prohlášení podávána pomocí počítačového zpracování dat postupů namísto písemně a tranzitní údaje jsou mezi příslušnými orgány předávány cestou informačních technologií a počítačových sítí.
 (3)
 Ustanovení o společném tranzitním režimu je proto třeba uvést do souladu s metodou využití tohoto postupu s pomocí počítačového zpracování dat.
 (4)
 Cestující, kteří nemají přímý přístup k počítačovému tranzitnímu systému celních orgánů, by měli mít možnost podat při standardním postupu písemné tranzitní prohlášení u příslušných orgánů. Tranzitní údaje by pak měly být mezi příslušnými orgány předávány cestou informačních technologií a počítačových sítí.
 (5)
 Měl by být zaveden nouzový postup založený na použití písemného tranzitního prohlášení, aby hospodářské subjekty mohly provést tranzitní operace v případě, že nebude fungovat počítačový tranzitní systém celních orgánů nebo počítačový systém hlavního povinného, nebo v případě nepřístupnosti komunikačních sítí.
 (6)
 Jelikož standardním postupem je počítačové tranzitní prohlášení a písemné tranzitní prohlášení představuje v zásadě postup nouzový, měl by být změněn obsah a pořadí příloh úmluvy týkajících se těchto postupů. Navíc by z důvodu zjednodušení měly přílohy úmluvy týkající se vzorů jednotného správního dokladu a jeho používání zrušeny a nahrazeny odkazy na Úmluvu o zjednodušení formalit ve zbožovém styku ze dne 20. května 1987 (3) (dále jen „úmluva JSD“). To umožní vyhnout se tomu, aby bylo nutné měnit úmluvu v případě budoucích změn úmluvy JSD.
 (7)
 Úmluva by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 Úmluva o společném tranzitním režimu se mění takto:
 1)
 V článku 11 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
 „4. Úřad odeslání může od celní závěry upustit, jestliže lze totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo doprovodných dokladech.“
 2)
 V čl. 12 odst. 1 se slova „výtisku 4“ nahrazují slovy:
 „výtisku 4 nebo tranzitního doprovodného dokladu“.
 3)
 Dodatek I se nahrazuje textem obsaženým v příloze I tohoto rozhodnutí.
 4)
 Přílohy I až V dodatku I se nahrazují textem obsaženým v příloze II tohoto rozhodnutí.
 5)
 Dodatek II se nahrazuje textem obsaženým v příloze III tohoto rozhodnutí.
 6)
 Dodatek III se nahrazuje textem obsaženým v příloze IV tohoto rozhodnutí.
 7)
 Přílohy A1 až A13, B1 až B7, C1 a C2 a D1 až D6 dodatku III se nahrazují textem obsaženým v příloze V


text:
tohoto rozhodnutí.
 Článek 2
 1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 Použije se ode dne 1. července 2008.
 2. Toto rozhodnutí se nevztahuje na zboží propuštěné do společného tranzitního režimu přede dnem použitelnosti tohoto rozhodnutí.
 3. Články 41, 41a, 116, čl. 118 odst. 2 a článek 119 dodatku I k úmluvě o společném tranzitním režimu ve znění tohoto rozhodnutí se použijí ode dne 1. července 2009.
 V Bruselu dne 16. června 2008
 Za Smíšený výbor
 předseda
 Robert VERRUE
 (1) Úř. věst L 226, 13.8.1987, s. 2.
 (2) Úř. věst. L 225, 31.8.2005, s. 29.
 (3) Úř. věst. L 134, 22.5.1987, s. 2.
 PŘÍLOHA I
 „
 DODATEK I
 SPOLEČNÉ TRANZITNÍ REŽIMY
 HLAVA I
 OBECNÁ USTANOVENÍ
 Článek 1
 1. Tento dodatek stanoví v souladu s čl. 1 odst. 3 této úmluvy některá pravidla pro společný tranzitní režim.
 2. Pokud není uvedeno jinak, použije se tento dodatek na operace prováděné ve společném tranzitním režimu bez ohledu na to, zda je použit režim T1 nebo T2.
 3. Zboží, které představuje zvýšené nebezpečí podvodu, je uvedeno v příloze I. Jestliže ustanovení této úmluvy odkazují na uvedenou přílohu, uplatí se každé opatření související se zbožím v ní uvedeným pouze tehdy, překročí-li množství tohoto zboží odpovídající minimální mez. Příloha I se přezkoumává nejméně jednou ročně.
 KAPITOLA I
 Oblast působnosti a definice
 Článek 2
 Oblast působnosti
 1. Společný tranzitní režim se nepoužije na poštovní zásilky (včetně poštovních balíků) uskutečněné v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno nositeli práv a povinností vyplývajících z těchto aktů nebo na jejich účet.
 2. Smluvní strana se může rozhodnout nepoužívat společný tranzitní režim na přepravu zboží potrubím. Toto rozhodnutí sdělí Komisi, která o něm informuje ostatní země.
 Článek 3
 Definice
 Pro účely této úmluvy se rozumí:
 a)
 ‚příslušnými orgány‘:
 celní orgán nebo jakýkoliv jiný orgán odpovědný za provádění této úmluvy;
 b)
 ‚tranzitním prohlášením‘:
 úkon, jímž osoba projevuje předepsanou formou a způsobem vůli, aby bylo zboží propuštěno do společného tranzitního režimu;
 c)
 ‚tranzitním doprovodným dokladem‘:
 doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení;
 d)
 ‚režimem T2‘:
 režim T2 podle článku 2 této úmluvy označený v tranzitním prohlášení značkou ‚T2‘ nebo ‚T2F‘;
 e)
 ‚hlavním povinným‘:
 osoba, která vyhotovuje společné tranzitní prohlášení nebo jménem které je společné tranzitní prohlášení vyhotovováno;
 f)
 ‚úřadem odeslání‘:
 celní úřad, který přijal prohlášení s návrhem na propuštění zboží do společného tranzitního režimu;
 g)
 ‚úřadem tranzitu‘:
 —
 celní úřad v místě vstupu do smluvní strany nebo
 —
 celní úřad v místě výstupu ze smluvní strany, pokud zásilka v průběhu tranzitní operace celní území této smluvní strany opouští přes hranici mezi smluvní stranou a třetí zemí;
 h)
 ‚úřadem určení‘:
 celní úřad, kterému musí být zboží propuštěné do společného tranzitního režimu předloženo, aby mohl být režimu ukončen;
 i)
 ‚úřadem záruky‘:
 celní úřad, který určí příslušné orgány každé země, kde se poskytuje jistota ručením;
 j)
 ‚ručitelem‘:
 třetí osoba, právnická nebo fyzická, která se písemně zaváže, že společně a nerozdílně s hlavním povinným a zaručenou splatí výši případného dluhu;
 k)
 ‚kódem HS‘:
 číselný kód odpovídající číslům a


text:
položkám nomenklatury harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží tak, jak byl stanoven úmluvou ze dne 14. června 1983;
 l)
 ‚dluhem‘:
 dovozní a vývozní cla a jiné poplatky splatné s ohledem na zboží propuštěné do společného tranzitního režimu;
 m)
 ‚dlužníkem‘:
 fyzická nebo právnická osoba, která má povinnost zaplatit dluh;
 n)
 ‚Komisí‘:
 Komise Evropských společenství;
 o)
 ‚propuštěním zboží‘:
 úkon, kterým příslušné orgány umožní nakládat se zbožím za podmínek společného tranzitního režimu;
 p)
 ‚osobou usazenou ve smluvní straně‘:
 —
 v případě fyzické osoby osoba, která zde má obvyklé bydliště,
 —
 v případě právnické osoby nebo sdružení osob osoba, která zde má sídlo, správní ústředí nebo stálou provozovnu;
 q)
 ‚počítačovým zpracováním dat‘:
 —
 výměna standardních zpráv EDI s příslušnými orgány nebo
 —
 zanesení informací nezbytných ke splnění daných formalit do systémů zpracování dat příslušných orgánů;
 r)
 ‚EDI‘ (Electronic Data Interchange):
 přenos dat strukturovaných podle dohodnutých standardů zpráv mezi dvěma počítačovými systémy elektronickými prostředky;
 s)
 ‚standardní zprávou‘:
 předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat;
 t)
 ‚osobními údaji‘:
 veškeré informace týkající se identifikované nebo identifikovatelné fyzické nebo právnické osoby;
 u)
 ‚nouzovým postupem‘:
 postup založený na používání určených papírových dokladů umožňujících podávání a kontrolu tranzitních prohlášení a následnou kontrolu tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou;
 v)
 ‚úmluvou JSD‘:
 Úmluva ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku.
 KAPITOLA II
 Standardní postup
 Článek 4
 1. Formality spojené s používáním režimu T1 nebo T2 se provádějí pomocí počítačového zpracování dat za podmínek a podle pravidel určených příslušnými orgány v souladu se zásadami stanovenými celními pravidly.
 2. Smluvní strany vymezí vzájemnou dohodou opatření stanovící
 a)
 pravidla vymezující a upravující zprávy, které mají být předávány mezi celními úřady a které jsou potřebné pro uplatňování celních předpisů,
 b)
 společná data a formáty struktury zpráv, které mají být předávány podle celních předpisů.
 Článek 5
 Oblast působnosti
 1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti, uskutečňuje se výměna informací mezi příslušnými orgány podle tohoto dodatku pomocí informačních technologií a informačních sítí.
 2. Pro výměnu informací podle odstavce 1 používají všechny smluvní strany ‚společnou komunikační síť/společné systémové rozhraní‘ (CCN/CSI) Evropského společenství. Finanční účast zemí ESVO a související otázky se vymezí vzájemnou dohodou mezi Společenstvím a jednotlivými zeměmi ESVO.
 3. Není-li stanoveno jinak, nevztahuje se tato kapitola na zjednodušené postupy uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. f) a g).
 Článek 6
 Bezpečnost
 1. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí zahrnovat zejména opatření pro kontrolu zdrojů a pro ochranu dat před náhodným nebo nedovoleným zničení, ztrátou, poškozením nebo neoprávněným přístupem.
 2. Vedle požadavků bezpečnosti uvedených v odstavci 1 příslušné orgány vytvoří a dodržují náležitá bezpečnostní opatření pro účinné, spolehlivé a bezpečné fungování celého tranzitního systému.
 3. K zajištění uvedeného stupně bezpečnosti se každé zadání, změna a výmaz údajů eviduje, přičemž se uvede účel příslušného zpracování, přesný čas a jméno osoby, která zpracování uskutečnila. Kromě toho se původní údaje a všechny údaje, které byly předmětem tohoto zpracování, uchovávají po dobu nejméně tří let od konce kalendářního roku, k němuž se vztahují, nebo po delší dobu, pokud tak