text:
stran, ve kterých bylo schválení uděleno, mohou provést tytéž zkoušky. Pokud u typu retroreflexního materiálu dochází k „systematickým provozním vadám“, zašlou se vzorky zkoušeného materiálu k posouzení orgánu, který udělil schválení.
 3.
 Nejsou-li k dispozici jiná kritéria, vykládá se význam pojmu „systematické provozní vady“ u typu retroreflexního materiálu podle bodu 4.1.
 4.
 Orgán, který udělil schválení, má právo kontrolovat časovou stálost optických vlastností typu desky zadního značení při používání.
 5.
 Podobné kontroly mohou na svém území provádět i schvalovací orgány zemí jiných než země, v níž bylo schválení uděleno. Pokud typ desky zadního značení, která je v používání, vykazuje systematickou vadu, pak tyto orgány zašlou orgánu, který udělil schválení, veškeré konstrukční části demontované za účelem přezkoumání spolu s žádostí o jeho stanovisko.
 6.
 Nejsou-li stanovena jiná kritéria, potom se pojem „systematická vada“ typu desky zadního značení, která je v používání, vykládá v souladu se smyslem bodu 4.1.
 PŘÍLOHA 15
 Odolnost vůči čištění v případě vzorku retroreflexních zařízení
 1. RUČNÍ ČIŠTĚNÍ
 Zkušební vzorek zašpiněný směsí detergentního mazacího oleje a grafitu musí být možné snadno vyčistit slabým alifatickým rozpouštědlem, např. n-heptanem, aniž by došlo k poškození retroreflexního povrchu, přičemž následně se vzorek omyje pomocí neutrálního čisticího prostředku.
 2. Tlakové mytí
 Je-li konstrukční část podrobená zkoušce nepřetržitě ostřikována za běžných podmínek montáže po dobu 60 sekund, nesmí u zkušebního vzorku dojít k žádnému poškození retroreflexního povrchu ani odlupování od základní vrstvy ani oddělování od montážní plochy, a to za těchto zkušebních podmínek:
 a)
 tlak mycího vodního roztoku 8 ± 0,2 MPa;
 b)
 teplota mycího vodního roztoku 60 – 5 °C;
 c)
 průtok mycího vodního roztoku 7 ± 1 l/min;
 d)
 ústí čisticí trysky je ve vzdálenosti 600 ± 20 mm od retroreflexního povrchu;
 e)
 čisticí tryska svírá s kolmicí na retroreflexní povrch úhel maximálně 45°;
 f)
 tryska s rozstřikem 40°.
 PŘÍLOHA 16
 Pevnost spojení
 1. Pevnost spojení (v případě lepených materiálů) u retroreflexních značení
 1.1.
 Zjišťuje se přilnavost retroreflexních materiálů po 24 hodinách doby tvrzení odlupováním pod úhlem 90 stupňů na stroji pro zkoušení pevnosti v tahu.
 1.2.
 Retroreflexní materiály nesmí být možné snadno odstranit, aniž by došlo k jejich poškození.
 1.3.
 Pro odstranění retroreflexních materiálů z podkladu při konstantní rychlosti 300 mm za minutu musí být vyvinuta síla nejméně 10 N na 25 mm šířky.
 2. Pevnost spojení (v případě lepených materiálů) u retroreflexních značení pro desky zadního značení
 2.1.
 Zjišťuje se přilnavost retroreflexních materiálů po 24 hodinách doby tvrzení odlupováním pod úhlem 90 stupňů na stroji pro zkoušení pevnosti v tahu.
 2.2.
 Stanoví se přilnavost nalepených nebo jinak nanesených retroreflexních a fluorescenčních materiálů.
 2.3.
 Nanesené materiály jakéhokoli druhu nesmí být možné odstranit bez použití nástrojů, nebo aniž by došlo k poškození materiálu.
 2.4.
 U nalepených materiálů (přilnavých fólií) musí být pro odstranění z podkladu při rychlosti 300 mm za minutu potřeba síla nejméně 10 N na 25 mm šířky.
 PŘÍLOHA 17
 Ohebnost – retroreflexní značení
 1.
 Pro vzorky, které mají být přilepeny na ohebný podklad, např. plachtu vozidla, platí následující podmínky:
 2.
 Exemplář zkušebního vzorku o rozměrech 50 mm × 300


text:
mm se jednou podélně ohne kolem 3,2 mm upínacího trnu tak, aby lepicí vrstva byla s trnem v kontaktu po dobu 1 sekundy.
 3.
 Zkouška se provádí při teplotě 23 °C ± 2 °C.
 Poznámka:
 Pro usnadnění zkoušky lze lepicí vrstvu posypat mastkovým pudrem, aby se nepřilepila k trnu.
 4.
 Po této zkoušce nesmí povrch exempláře vzorku vykazovat trhliny ani jiné viditelné změny, které by snižovaly jeho funkčnost.
 PŘÍLOHA 18
 Odolnost proti nárazu
 1. DESKY ZADNÍHO ZNAČENÍ (KROMĚ PLASTOVÝCH KOUTOVÝCH ODRAŽEČŮ)
 Když se na retroreflexní a fluorescenční plochy desky podepřené podpěrami při teplotě okolí 23 oC ± 2 oC z výšky 2 m nechá dopadnout masivní ocelová kulička o průměru 25 mm, nesmí materiál ve vzdálenosti více než 5 mm od místa dopadu vykazovat žádné praskliny ani nesmí dojít k oddělení od podkladu.
 2. RETROREFLEXNÍ ZAŘÍZENÍ TŘÍDY IVA
 Retroreflexní zařízení se namontuje podobným způsobem, jakým je montováno na vozidlo, avšak rozptylové sklo je ve vodorovné poloze a směřuje vzhůru.
 Na středovou část rozptylového skla se z výšky 0,76 m nechá jednou svisle dopadnout masivní leštěná ocelová kulička o průměru 13 mm. Kulička může být usměrněna, ale nesmí být omezen její volný pád.
 Zkouší-li se retroreflexní zařízení touto metodou při pokojové teplotě, nesmí rozptylové sklo prasknout.
 PŘÍLOHA 19
 Tuhost desek
 1. TŘÍDY 1, 2, 3, 4 A 5
 1.1.
 Deska zadního značení se položí na dvě podpěry tak, aby tyto podpěry byly rovnoběžné s kratší hranou desky a vzdálenost od obou podpěr k přilehlé hraně desky nepřesáhla L 10, přičemž L představuje větší celkový rozměr desky. Deska se poté zatíží pytli s kovovým granulátem nebo suchým pískem, aby bylo dosaženo rovnoměrně rozloženého tlaku 1,5 kN/m2. Změří se prohnutí desky v bodě uprostřed mezi podpěrami.
 1.2.
 Při zkoušce popsané v bodě 1 výše nesmí maximální prohnutí desky pod zkušebním zatížením přesáhnout jednu dvacetinu vzdálenosti mezi podpěrami podle bodu 1 a zbytkové prohnutí po odstranění zátěže nesmí přesáhnout jednu pětinu naměřeného prohnutí pod zatížením.
 2. TŘÍDA SMV
 2.1.
 Trojúhelníková deska se na jedné ze svých dlouhých stran pevně uchytí svorkami upínacího zařízení ne dále než do vzdálenosti 20 mm. Protilehlý vrchol se zatíží kolmo k desce silou 10 N.
 2.2.
 Vrchol se nesmí ve směru působení síly vychýlit o více než 40 mm.
 2.3.
 Jakmile přestane síla působit, musí se deska viditelně vrátit do své původní polohy. Zbytkové prohnutí nesmí být větší než 5 mm.
 PŘÍLOHA 20
 Další zkušební postupy pro výstražné trojúhelníky typů 1 a 2
 1. ZKOUŠKA SVĚTLÉ VÝŠKY
 1.1.
 Výstražný trojúhelník musí projít těmito zkouškami:
 1.1.1.
 Pro účely této zkoušky se na vodorovnou podkladovou plochu položí přípravek znázorněný na obrázku A5-X, který má tvar obráceného dutého jehlanu.
 1.1.2.
 Jednotlivé nohy stojanu se jedna po druhé umístí do čtvercového otvoru ☐ ☐ zkušebního přípravku. Při zkoušce každé nohy stojanu musí být nalezena poloha zkušebního přípravku vůči výstražnému trojúhelníku a jeho stojanu, jež je pro trojúhelník příznivá a která zajišťuje, že:
 1.1.2.1.
 všechny nohy stojanu spočívají zároveň na podkladové ploše;
 1.1.2.2.
 mimo plochu, kterou zkušební přípravek pokrývá, činí vzdálenost mezi podkladovou plochou

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
a částmi trojúhelníku, jakož i stojanu, nejméně 50 mm (s výjimkou vlastních noh stojanu).
 2. ZKOUŠKA MECHANICKÉ PEVNOSTI
 2.1.
 Poté, co byl výstražný trojúhelník sestaven podle pokynů výrobce a pevně stojí, působí se silou 2 N na vrchol trojúhelníku ve směru rovnoběžném s podkladovou plochou a kolmém na spodní část trojúhelníku.
 2.2.
 Vrchol se nesmí ve směru působení síly vychýlit o více než 5 cm.
 2.3.
 Po zkoušce nesmí být poloha zařízení výrazně odlišná od původní polohy.
 3. ZKOUŠKA ODOLNOSTI VŮČI TEPLU A NÍZKÝM TEPLOTÁM
 3.1.
 Výstražný trojúhelník uložený v ochranném pouzdru se nepřetržitě po dobu 12 hodin ponechá v suchém prostředí při teplotě 60 °C ± 2 °C.
 3.2.
 Po zkoušce nesmí být na zařízení patrné žádné trhliny nebo zjevné deformace; to platí zejména pro retroreflexní zařízení. Pouzdro musí být možno snadno otevřít a nesmí se na trojúhelník lepit.
 3.3.
 Po provedení zkoušky odolnosti vůči teplu a následném uložení po nepřetržitou dobu 12 hodin při teplotě 25 °C ± 5 °C se výstražný trojúhelník v ochranném pouzdru ponechá po dobu dalších 12 hodin v suchém prostředí při teplotě –40 °C ± 2 °C.
 3.4.
 Bezprostředně po vyjmutí z chladicí komory nesmí být na zařízení, a zejména na jeho optických částech, patrné žádné praskliny ani viditelné deformace. Ochranné pouzdro, je-li k dispozici, musí být možno řádně otevřít a nesmí se trhat ani se nesmí na výstražný trojúhelník lepit.
 4. STANOVENÍ DRSNOSTI POVRCHU VOZOVKY METODOU „SANDY BEACH“ (PÍSEČNÁ PLÁŽ)
 4.1. Účel metody
 4.1.1.
 Účelem této metody je popis a stanovení určitého rozsahu geometrické drsnosti té části povrchu vozovky, na kterou je výstražný trojúhelník umístěn během zkoušky stability ve větru podle požadavku přílohy 5 bodu 10.
 4.2. Princip metody
 4.2.1.
 Známý objem V písku se ve tvaru kruhu rovnoměrně rozprostře na povrch vozovky. Poměr použitého objemu k velikosti pokrytého povrchu S je definován jako „střední hloubka písku“ HS a vyjadřuje se v mm:
 4.2.2.
 Zkouška se provede pomocí suchého kulatozrnného písku o velikosti zrna mezi 0,160 mm a 0,315 mm. Objem činí 25 ml ± 0,15 ml. Písek se na plochu, na které má být zkouška provedena, rozprostře pomocí plochého kotouče o průměru 65 mm, jehož jedna strana je pokryta vrstvou pryže o tloušťce 1,5 mm až 2,5 mm a druhá strana je opatřena vhodným držadlem. Je-li průměr kruhové plochy pokryté pískem D mm, vypočítá se střední hloubka písku podle vzorce:
 4.3. Provedení zkoušky
 4.3.1.
 Plocha, na které má být zkouška provedena, musí být suchá a předem ometena měkkým kartáčem, aby se odstranila veškerá špína či štěrk.
 4.3.2.
 Písek napěchovaný do vhodné nádoby se poté vysype na zkušební plochu na jednu hromadu. Poté se písek opakovanými krouživými pohyby kotouče povrstveného pryží na ploše pečlivě rozprostře tak, aby pokryl co největší plochu ve tvaru kruhu. Pískem se zaplní všechny prohlubně a otvory.
 4.3.3.
 U takto vytvořené písečné plochy se zpravidla změří dva průměry ve vzájemně kolmém směru. Střední hodnota se zaokrouhlí na nejbližších 5 mm, přičemž střední hloubka písku HS se vypočítá podle vzorce uvedeného v bodě 4.2.2.
 4.3.4.
 Na podkladové ploše se


text:
provede šest takových zkoušek, přičemž jednotlivé části plochy, na nichž má být zkouška provedena, musí být na celkové zkušební ploše rozmístěny co nejrovnoměrněji. Celková střední hodnota získaných výsledků se udává jako střední hloubka písku HS povrchu vozovky, kde byl výstražný trojúhelník umístěn.
 5. ZKOUŠKA STABILITY PROTI VĚTRU
 5.1.
 Výstražný trojúhelník se umístí do aerodynamického tunelu na podkladovou plochu o rozměrech přibližně 1,50 m x 1,20 m, jejíž povrch sestává z abrazivního materiálu typu P36 podle specifikací FEPA (**)
 ** 43-1-2006. Charakteristickým rysem této plochy je její geometrická drsnost, HS = 0,5 mm ± 0,05 mm, která se definuje a stanoví tzv. metodou „Sandy beach“ podle přílohy 4 tohoto předpisu.
 Aby vlivem vnikajícího proudu vzduchu nevznikla nad povrchem podkladu laminární hraniční vrstva, musí být podklad vybaven deskou rozdělující proud a musí být nastaven tak, aby vzduch proudil kompletně kolem této desky.
 5.2.
 Pro proudění vzduchu platí tyto podmínky:
 a)
 Proud vzduchu musí dosáhnout dynamického tlaku 180 Pa a jeho pole proudění musí být homogenní a prosté turbulencí.
 b)
 Pole proudění musí být tak velké, aby vodorovně ke každému rohu a svisle k vrcholu výstražného trojúhelníku byl volný prostor o velikosti nejméně 150 mm ke hraniční linii tohoto pole proudění.
 c)
 Proud vzduchu (pole proudění) musí být rovnoběžný s podkladovou plochou, a to ve směru, který se z hlediska stability jeví jako nejnepříznivější.
 d)
 V případě uzavřeného aerodynamického tunelu nesmí být plocha výstražného trojúhelníku větší než 5 % plochy průřezu uzavřeného aerodynamického tunelu.
 5.3.
 Za těchto podmínek se výstražný trojúhelník vystaví působení proudu vzduchu po dobu 3 minut.
 5.4.
 Výstražný trojúhelník se nesmí převrátit ani posunout. Je však přípustné mírné posunutí bodů dotyku s povrchem vozovky nejvýše o 5 cm.
 5.5.
 Retroreflexní trojúhelníková část zařízení se ze své počáteční polohy nesmí otočit o více než 10° kolem vodorovné osy nebo svislé osy. Otočení kolem vodorovné osy nebo svislé osy se stanoví pomocí virtuální roviny v počáteční poloze retroreflexní trojúhelníkové části zařízení, která je kolmá k základně a kolmá k proudu vzduchu.
 (**) FEPA: Federation of European Producers of Abrasives (Federace evropských výrobců brusiva), 20 Avenue Reille, 75014 Paris, Francie.
 PŘÍLOHA 21
 Stálobarevnost (1) retroreflexních zařízení tříd IA, IB, IIIA, IIIB a IVA
 1.
 Schvalovací orgán, který udělil schválení, má právo kontrolovat stálobarevnost typu používaného retroreflexního zařízení.
 2.
 Podobné kontroly mohou na svém území provádět i schvalovací orgány zemí jiných než země, v níž bylo uděleno schválení. Pokud se u typu používané odrazky projevuje nějaká soustavná závada, pak tyto orgány zašlou schvalovacímu orgánu, který udělil schválení, veškeré demontované části k přezkoušení, a požádají jej o stanovisko.
 3.
 Nejsou-li stanovena jiná kritéria, vykládá se pojem „soustavná závada“ typu používané odrazky v souladu se smyslem bodu 3.6.1 tohoto předpisu.
 (1) I přes význam zkoušek, jejichž účelem je ověřit stálobarevnost retroreflexních zařízení, zatím nelze za současných technických možností posoudit stálobarevnost pomocí laboratorních zkoušek s omezeným trváním.
 PŘÍLOHA 22
 Stálobarevnost na umělém světle – zkouška s xenonovou výbojkou pro výstražné trojúhelníky
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 V této příloze je specifikována metoda, jejímž účelem je stanovit odolnost barvy zkušebních


text:
vzorků všech druhů a všech tvarů proti působení zdroje umělého světla reprezentativního pro přirozené denní světlo (D65).
 2. PRINCIP
 Jeden exemplář ze vzorků, které mají být zkoušeny, se za předepsaných podmínek vystaví umělému světlu spolu s modrým vlněným referenčním vzorkem odpovídajícím daným specifikacím.
 3. REFERENČNÍ MATERIÁLY
 Stupně stálobarevnosti uvedené v této příloze se zjišťují porovnáním se specifikovanými modrými vlněnými referenčními vzorky, které se vystaví světlu za účelem ověření maximálního povoleného záření pro maximální kontrast předepsaný v tomto předpise.
 3.1.
 Modré vlněné referenční vzorky vyvinuté a vyrobené v Evropě jsou identifikovány prostřednictvím číselného označení 1 až 8. Těmito referenčními vzorky jsou modré vlněné tkaniny barvené pomocí barviv uvedených v tabulce A22-1. Pro zkoušku podle tohoto předpisu popsanou v této příloze se použijí pouze modré vlněné referenční vzorky 5 a 7, jak jsou popsány v tabulce A22-1.
 Tabulka A22-1
 Barviva pro modré vlněné referenční vzorky 5 a 7
 Referenční vzorek
 Barvivo (označení podle Colour Index) (1)
 5
 Cl Acid Blue 47
 7
 Cl Solubilised Vat Blue 5
 4. ŠEDÁ STUPNICE
 Šedá stupnice pro stanovení změn odstínu zkušebních vzorků při zkouškách stálobarevnosti. Přesná kolorimetrická specifikace stupnice je uvedena v dodatku 1 k této příloze.
 4.1.
 Použití stupnice je popsáno v bodě 2 dodatku 1 k této příloze.
 5. PŘÍSTROJ S XENONOVOU VÝBOJKOU
 Použije se buď vzduchem, nebo vodou chlazená xenonová lampa, jejímž prostřednictvím lze dosáhnout expozice vzorků v souladu s normou EN ISO 4892-2.
 5.1.
 Podmínky expozice musí odpovídat požadavkům v tabulce A22-2.
 Tabulka A22--2
 Parametry zkoušky stálosti v umělé povětrnosti
 Parametry expozice
 Lampa chlazená vzduchem
 Lampa chlazená vodou
 Cyklus světlo / tma / zkrápění vodou
 Nepřetržité ozáření bez zkrápění vodou
 Nepřetržité ozáření bez zkrápění vodou
 Normalizovaná teplota černého povrchu pouze během fází ozáření
 (47 ± 3) °C za použití černého normalizovaného teploměru
 (47 ± 3) °C za použití černého normalizovaného teploměru
 Relativní vlhkost
 Přibližně 40 %
 Přibližně 40 %
 Filtry
 Filtry pro denní světlo
 požadavky viz bod 5.2
 Filtry pro denní světlo
 požadavky viz bod 5.2
 Intenzita ozáření (W/m2) regulovaná na:
 Rozsah mezi 300 nm a 400 nm
 42 ± 2
 42 ± 2
 Rozsah mezi 300 nm a 800 nm
 550
 630
 Poznámka 1:
 Voda použitá pro zkrápění vzorku by neměla obsahovat více než 1 ppm křemičitanů. Při vyšším obsah křemičitanů mohou na vzorcích zůstávat viditelné skvrny nebo usazeniny, což může ovlivňovat výsledky. Vodu o požadované čistotě lze získat destilací nebo kombinací deionizace a reverzní osmózy.
 Poznámka 2:
 Mělo by být dosaženo výše uvedených hodnot ozáření, avšak změny v důsledku stárnutí filtrů, změny propustnosti a kalibrace obecně vedou k tomu, že chyba ozáření bude činit řádově ±10 %.
 5.2.
 Zdroj světla
 Zdrojem světla je xenonová výbojka o náhradní teplotě chromatičnosti 5 500 K až 6 500 K, jejíž velikost závisí na typu použitého přístroje. Xenonová výbojka musí být opatřena filtry, které přiměřeně napodobují sluneční záření odfiltrované běžným okenním sklem (denní světlo). Tabulka 3 uvádí požadavky na relativní spektrální ozáření odfiltrované xenonové výbojky. Dodavatel přístroje použitého pro expozici je povinen předložit potřebná osvědčení dokládající, že filtry, které dodává pro použití při expozičních


text:
zkouškách popsaných v této normě, splňují požadavky tabulky A22-3.
 Tabulka A22-3
 Požadavky na relativní spektrální ozáření pro filtry pro denní světlo a, b, c, d, e používané u přístrojů s xenonovou výbojkou použitých podle této normy.
 Spektrální pásmo propustnosti
 vlnových délek λ v nm
 Minimum % (c)
 CIE č. 85, tabulka 4 plus filtr pro denní světlo % (d)
 ,
 (e)
 Maximum % (c)
 l < 300
 0,29
 300 ≤ λ ≤ 320
 0,1
 ≤1
 2,8
 320 < λ ≤ 360
 23,8
 33,1
 35,5
 360 < λ ≤400
 62,4
 66,0
 76,2
 a
 Údaje v tabulce A22-3 znamenají ozáření v daném pásmu propustnosti, vyjádřené v procentech celkového ozáření od 290 nm do 400 nm. Aby bylo možné zjistit, zda konkrétní filtr nebo sada filtrů pro xenonové výbojky splňuje požadavky tabulky A22-3, je nutné změřit spektrální intenzitu ozáření od 250 nm do 400 nm. Celková intenzita ozáření v každém pásmu propustnosti vlnových délek se pak sečte a vydělí celkovou intenzitou ozáření od 290 nm do 400 nm.
 b
 Minimální a maximální údaje v tabulce A22-3 jsou založeny na více než 30 měřeních spektrálního ozáření u vodou chlazených a vzduchem chlazených přístrojů s xenonovou výbojkou s filtry pro denní světlo z různých výrobních sérií a různého stáří. Údaje o spektrální intenzitě ozáření se vztahují na filtry a xenonové výbojky, které odpovídají doporučením ohledně stárnutí vydaným výrobcem přístroje. Jakmile bude k dispozici více údajů o spektrální intenzitě ozáření, bude možné provést menší změny mezních hodnot. Minimální a maximální údaje mají hranice nejméně tři sigma od střední hodnoty ze všech měření.
 5.3.
 Ekvivalenty ozáření světlem u modrých vlněných standardů stálostí na světle při expozici xenonové výbojce
 Tabulka A22-4
 Modrý vlněný standard
 Modrý vlněný standard
 420 nm
 300 nm – 400 nm
 Č.
 kJ/m2
 kJ/m2
 5
 L6
 340
 13 824
 7
 L8
 1 360
 55 296
 Pro změnu odstínu stupně 4 šedé stupnice
 6. POSTUP (MODRÉ VLNĚNÉ REFERENČNÍ VZORKY)
 6.1.
 Zkušební vzorky upevněné do držáků se umístí do přístroje a vystaví se působení povětrnostních vlivů podle níže popsané metody.
 6.2.
 Zároveň se exponují modré vlněné referenční vzorky upevněné na karton, u každého se zakryje jedna třetina.
 6.3.
 Působení povětrnostních vlivů a světla se vystaví pouze jedna strana zkušebních vzorků.
 6.4.
 Zatímco vzorky schnou, nesmí být vzduch ve zkušební komoře zvlhčován.
 Poznámka: Skutečné podmínky povětrnostní zkoušky závisí na druhu použitého zkušebního přístroje.
 6.5.
 Před upevněním zkoušených vzorků pro účely hodnocení se vzorky nechají oschnout na vzduchu při teplotě nepřesahující 60 °C.
 6.6.
 Exponované modré vlněné referenční vzorky se oříznou na velikost nejméně 15 mm x 30 mm a připevní se každý na jednu stranu části původního materiálu, který je oříznut na stejnou velikost a tvar jako zkušební vzorky.
 6.7.
 Jako referenční vzorky pro porovnání s exempláři vzorků při povětrnostní zkoušce jsou požadovány neexponované vzorky původní tkaniny, které jsou totožné se zkoušenými vzorky.
 (1) Databázi Colour Index (třetí vydání) zveřejňuje organizace The Society of Dyers and Colourists, P.O. Box 244, Perkin House, 82 Grattan Road, Bradford BD1 2JB, Spojené království, a organizace The American Association of Textile Chemists


text:
and Colorists, P.O. Box 12215, Research Triangle Park, NC 27709-2215, USA.
 (c) Ve sloupcích minimum a maximum není nutné, aby součet hodnot byl 100 %, protože představují minimální a maximální hodnoty u použitých údajů. U každé jednotlivé spektrální intenzity ozáření budou vypočítaná procenta pro pásmo propustnosti v tabulce A22-3 tvořit součet 100 %. Pro každou jednotlivou xenonovou výbojku s filtry denního světla musí vypočítaná procenta v každém pásmu propustnosti ležet uvnitř daných minimálních a maximálních hranic uvedených v tabulce A22-2. Lze očekávat, že se výsledky jednotlivých zkoušek budou lišit, pokud se bude pracovat s přístroji s xenonovou výbojkou, u nichž se hodnoty spektrální intenzity ozáření budou odlišovat více, než povolují hranice tolerancí. Je třeba se obrátit na výrobce přístroje s xenonovou výbojkou, aby uvedl údaje o specifické spektrální intenzitě ozáření pro použitou xenonovou výbojku a použité filtry.
 (d) Údaje z tabulky 4 v CIE č. 85 plus filtr pro denní světlo byly stanoveny vynásobením údajů CIE č. 85 v tabulce 4 spektrální propustností okenního skla o tloušťce 3 mm (viz ISO 11341). Tyto údaje jsou cílovými hodnotami pro xenonové výbojky s filtry pro denní světlo.
 (e) Pro CIE 85, tabulka 4 plus filtr pro denní světlo, tvoří UV ozáření (300 nm až 400 nm) běžně 9 % a viditelné ozáření (400 nm až 800 nm) tvoří běžně zhruba 91 %, vyjádřeno v procentech celkového ozáření od 300 nm do 800 nm. Tyto procentuální hodnoty UV ozáření a viditelného ozáření vzorků exponovaných v přístrojích s xenonovou výbojkou se mohou lišit vzhledem k počtu a odrazivým vlastnostem exponovaných zkušebních vzorků.
 PŘÍLOHA 22 – Dodatek 1
 Definice šedé stupnice
 V této části je popsána šedá stupnice k hodnocení změn odstínu zkušebních vzorků při zkouškách stálobarevnosti a její použití. Tato stupnice je přesně kolorimetricky stanovena, aby bylo možné srovnávat s novými normami nebo normami, které se mohly změnit.
 1.
 Základní pětistupňová stupnice sestává z pěti párů matných destiček šedé barvy nebo (proužků šedé tkaniny) znázorňujících porovnatelnou barevnou odchylku odpovídající stupňům stálosti 5, 4, 3, 2 a 1. Základní stupnice může být rozšířena o podobné barevné destičky nebo proužky tkanin, jejichž barevné odchylky odpovídají půlstupňovým hodnotám 4–5, 3–4, 2–3 a 1–2, přičemž taková stupnice je označována jako devítistupňová. První část každého páru je neutrálně šedá a druhá část páru znázorňujícího stupeň 5 je shodná s první částí páru. Druhé části zbývajících párů představují světlejší šedé stupně, takže každý pár představuje vzrůstající rozdíl nebo vnímaný barevný rozdíl, který je definován kolorimetricky. Úplná kolorimetrická specifikace je uvedena níže:
 1.1.
 Destičky nebo proužky jsou neutrálně šedé, proměřené spektrofotometricky se zahrnutím lesku. Kolorimetrické údaje se vypočítají pomocí standardního kolorimetrického systému CIE pro normální druh světla D65.
 1.2.
 Hodnota trichromatické složky Y první části každého páru je 12 ± 1.
 1.3.
 Barevný rozdíl druhé části každého páru je takový, že mezi ní a přilehlou první částí jsou následující hodnoty.
 Tabulka A22-5
 Rozdíl CIE-Lab oproti stupni stálosti
 Stupeň stálosti
 Rozdíl CIE-Lab
 Přípustná odchylka
 5
 0
 0,2
 (4–5)
 0,8
 ±0,2
 4
 1,7
 ±0,3
 (3–4)
 2,5
 ± 0,35
 3
 3,4
 ±0,4
 (2–3)
 4,8


text:
±0,5
 2
 6,8
 ±0,6
 (1–2)
 9,6
 ±0,7
 1
 13,6
 ±1,0
 Poznámka 1: Hodnoty v závorkách se týkají pouze devítistupňové stupnice.
 Poznámka 2: Použití stupnice:
 Část původní modré referenční textilie a exponovaný vzorek se položí vedle sebe v téže rovině a stejným směrem. Šedá stupnice se položí v blízkosti ve stejné rovině. Okolní plocha by měla mít neutrální šedou barvu odstínu přibližně uprostřed mezi stupněm 1 a stupněm 2 šedé stupnice pro hodnocení změny odstínu (přibližně Munsell N5). Povrchy se nasvítí denním světlem dopadajícím ze severu na severní polokouli, denním světlem dopadajícím z jihu na jižní polokouli nebo rovnocenným zdrojem s intenzitou osvětlení nejméně 600 lx. Světlo by mělo dopadat na povrch pod úhlem přibližně 45° a posuzované objekty se pozorují shora, přibližně kolmo k rovině povrchů. Porovná se viditelný barevný rozdíl mezi původním vzorkem a exponovaným modrým standardem s barevnými rozdíly na šedé stupnici.
 Použije-li se pětistupňová stupnice, je stupněm stálosti vzorku ten stupeň šedé stupnice, jehož vnímaný barevný rozdíl je velikostně roven vnímanému barevnému rozdílu mezi původním a ošetřeným vzorkem. Leží-li posuzovaný barevný rozdíl blíže ke středu mezi dvěma stupni šedé stupnice, ohodnotí se zkoušený vzorek mezistupněm, například 4–5 nebo 2–3. Hodnota 5 se udělí pouze tehdy, nelze-li mezi zkoušeným vzorkem a původním materiálem pozorovat žádný rozdíl.
 Použije-li se devítistupňová stupnice, je stupněm stálosti vzorku ten stupeň šedé stupnice, který je nejblíže barevnému rozdílu mezi původním a zkoušeným vzorkem. Hodnota 5 se udělí pouze tehdy, nelze-li mezi zkoušeným vzorkem a původním materiálem pozorovat žádný rozdíl.
 PŘÍLOHA 23
 Popis měřicí geometrie pro měření barvy a činitele jasu fluorescenčních retroreflexních materiálů
 U mikroprizmatických materiálů dochází k jevům v podobě „záblesků“ nebo „jiskření“ (poznámka 1), které by mohly ovlivnit výsledky měření, nejsou-li přijata zvláštní preventivní opatření. Referenční metoda, při níž se používají větší apertury geometrie CIE 45°a:0° (nebo 0°:45°a), je uvedena v příloze 5 bodě 12.
 V ideálním případě se měření provádí za použití CIE 45°a:0° (nebo 0°:45°a), tzn. 45° kruhové / normální geometrie (nebo normální / 45° kruhové geometrie) definované v CIE 15. Měřicí plocha musí být nejméně 4,0 cm2.
 Pro tuto geometrii se v CIE 15 doporučuje následující:
 a)
 Vzorkovací otvor se ozáří rovnoměrně ze všech směrů mezi dvěma kruhovými kužely, jejichž osy jsou kolmé na vzorkovací otvor, přičemž jejich vrcholy leží ve středu vzorkovacího otvoru a menší z kuželů má poloviční úhel 40° a ten větší má poloviční úhel 50°.
 b)
 Přijímač rovnoměrně přijímá a vyhodnocuje veškeré záření, které se odráží uvnitř kužele, jehož osa probíhá kolmo na vzorkovací otvor, přičemž jeho vrchol leží ve středu vzorkovacího otvoru a poloviční úhel je 5°.
 Kruhové geometrie lze přibližně dosáhnout použitím několika světelných zdrojů uspořádaných v kruhu nebo několika svazků vláken osvětlených jediným zdrojem a zakončených v kruhu, aby bylo dosaženo CIE 45°c:0° (obvodové/normální geometrie) (poznámka 2, poznámka 3).
 Alternativním způsobem aproximace je použití jediného světelného zdroje, přičemž se však vzorek během měření otáčí rychlostí, při níž je během expozičního časového intervalu dosaženo takového počtu otáček pro měření, při němž mají všechny vlnové délky stejnou váhu (poznámka 2, poznámka 3).
 Kromě


text:
toho musí mít otvory zdroje světla a přijímače dostatečné rozměry úměrné vzdálenostem, aby byl zajištěn přiměřený soulad s výše uvedenými doporučeními.
 Poznámka 1:
 „Záblesky“ nebo „jiskření“ jsou způsobeny charakteristickými drahami paprsků, které na povrchovou vrstvu dopadají a opouštějí ji v různých úhlech. Charakteristická dráha bude převládat, přičemž se výrazně zvýší hodnota činitele jasu a případně dojde ke zkreslení chromatických souřadnic, pokud je zahrnuta do úzkých svazků paprsků osvětlení a měření. Průměrný příspěvek k odrazu denního světla je však zpravidla malý.
 Poznámka 2:
 V praxi lze doporučení dodržet jen přibližně. Důležité je, aby byl uplatněn kruhový princip a aby ozáření a jeho přijímání probíhalo ve směrech, při nichž se vytváří poměrně velké prostorové úhly, neboť tím se sníží vliv výše uvedeného „jiskření“ mikroprizmatických materiálů a jiných odchylek v důsledku konkrétní geometrie, jež některé z těchto materiálů vykazují.
 Poznámka 3:
 Navzdory těmto preventivním opatřením vedou praktické obtíže při vytváření kruhové geometrie podle stanovených doporučení k nejistotě měření.
 PŘÍLOHA 24
 Příklady značek schválení typu
 Obrázek A 24-I
 Příklady označení jednotlivých zařízení
 Poznámka:
 Výše uvedené číslo schválení musí být uvedeno na libovolném místě v blízkosti kružnice opsané kolem písmene „E“. Číslice, z nichž číslo schválení sestává, musí být orientovány stejným směrem jako písmeno „E“. Skupina symbolů označujících třídu musí být umístěna přesně na opačné straně kružnice než číslo schválení. Pro číslo schválení nepoužijí schvalovací orgány symboly IA, IB, IIIA, IIIB a IVA, v jejichž případě by mohlo omylem dojít k záměně se symboly tříd IA, IB, IIIA, IIIB a IVA.
 Níže uvedené příklady znázorňují různá možná uspořádání a jsou uvedeny jen pro ilustraci.
 Vzor A:
 Výše uvedená značka schválení umístěná na retroreflexním zařízení udává, že příslušný typ zařízení byl schválen v Nizozemsku (E 4) pod číslem schválení 150R00-216. Číslo schválení udává, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky tohoto předpisu ve znění původní série změn.
 Rozměr a: viz tabulka 1
 Vzor B:
 Stejné zařízení jako u vzoru A, odlišné uspořádání.
 Vzor C:
 Stejné zařízení jako u vzoru A, odlišné uspořádání.
 Obrázek A24-II
 Příklady zjednodušeného značení skupinových, sdružených nebo sloučených zařízení
 Poznámka:
 Uvedené dva příklady značek schválení, vzory D a E, představují tři možné varianty označení světelného zařízení v případě, že součástí jednoho celku skupinových, sdružených nebo sloučených svítilen jsou dvě nebo více svítilen.
 Vzor D:
 Vzor E:
 Obrázek A24-III Příklad uspořádání značky schválení v případě materiálu pro retroreflexní značení
 Rozměr a: viz tabulka 1
 Obrázek A24-IV Příklad uspořádání značky schválení v případě desek zadního značení a SMV
 Rozměr a: viz tabulka 1
 Obrázek A24-V Příklad uspořádání značky schválení v případě výstražného trojúhelníku
 Rozměr a: viz tabulka 1
 PŘÍLOHA 25
 Pokyny pro montáž desek zadního značení pomalých vozidel (z důvodu konstrukce) a jejich přípojných vozidel
 1.
 Vládám se doporučuje, aby pro pomalá vozidla, jejichž nejvyšší konstrukční rychlost nepřevyšuje 30 km/h, stanovily povinnost vybavení „deskami zadního značení pro pomalá vozidla a jejich přípojná vozidla“ podle tohoto předpisu a specifických požadavků týkajících se jeho oblasti působnosti v souladu s pokyny uvedenými v této příloze.
 2. Oblast působnosti
 Hlavním účelem těchto pokynů je stanovit požadavky na montáž,


text:
uspořádání, polohu a geometrickou viditelnost desek zadního značení pro pomalá vozidla a jejich přípojná vozidla, jejichž nejvyšší konstrukční rychlost nepřevyšuje 30 km/h. To umožní lepší viditelnost a snazší identifikaci těchto vozidel.
 3. Počet
 Nejméně jedna.
 4. Uspořádání
 Deska/desky zadního značení musí mít schválení typu a splňovat požadavky tohoto předpisu.
 Vrchol desky zadního značení musí směřovat nahoru.
 Každá část desky zadního značení musí ležet na příčné svislé rovině kolmé k podélné ose vozidla v rozmezí do 5° a musí směřovat dozadu.
 5. Umístění
 Na šířku
 :
 Pokud se jedná pouze o jednu desku zadního značení, musí být vzhledem k podélné střední rovině vozidla umístěna na opačné straně vozidla, než je směr dopravy v zemi registrace vozidla.
 Na výšku
 :
 Nejméně 250 mm (dolní okraj) nad zemí, avšak ne více než 1 500 mm (horní okraj).
 Na délku
 :
 Na zádi vozidla.
 6. Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 30° směrem dovnitř a směrem ven, zakrytí neoddělitelnými konstrukčními částmi vozidla je povoleno v rozsahu do 10 % povrchu desky zadního značení.
 Svislý úhel
 :
 15° nad a pod vodorovnou rovinou.
 Orientace
 :
 Směrem dozadu.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22002D0022
 Úřední věstník L 110 , 25/04/2002 S. 0023 - 0024
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 22/2002ze dne 1. března 2002,kterým se mění příloha XXI (Statistika) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k těmto důvodům:(1) Příloha XXI Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 86/2001 ze dne 19. června 2002 [1].(2) Nařízení Komise (ES) č. 995/2001 ze dne 22. května 2001, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2516/2000, kterým se upravují společné zásady Evropského systému národních a regionálních účtů ve Společenství, pokud jde o daně a sociální příspěvky [2], by mělo být začleněno do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 19d (nařízení Rady (ES) č. 2223/96) přílohy XXI Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 32001 R 0995: nařízení Komise (ES) č. 995/2001 ze dne 22. května 2001 (Úř. věst. L 139, 23.5.2001, s. 3)."Článek 2Znění nařízení (ES) č. 995/2001 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. března 2002 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody [3].Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníkuEvropských společenství.V Bruselu dne 1. března 2002.Za Smíšený výbor EHPpředsedaP. Westerlund[1] Úř. věst. L 238, 6.9.2001, s. 39.[2] Úř. věst. L 139, 23.5.2001, s. 3.[3] Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.--------------------------------------------------


text:
 15.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 76/9
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 127/2011
 ze dne 2. prosince 2011,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 48/2011 ze dne 20. května 2011 (1).
 (2)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob (2) by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/35/EU ze dne 16. června 2010 o přepravitelných tlakových zařízeních a o zrušení směrnic Rady 76/767/EHS, 84/525/EHS, 84/526/EHS, 84/527/EHS a 1999/36/ES (3) by měla být začleněna do Dohody.
 (4)
 Směrnicí 2009/105/ES se zrušuje směrnice Rady 87/404/EHS (4), která je začleněna do Dohody, a která by se proto měla v Dohodě zrušit.
 (5)
 Směrnicí 2010/35/EU se zrušují směrnice Rady 76/767/EHS (5), 84/525/EHS (6), 84/526/EHS (7), 84/527/EHS (8) a 1999/36/ES (9), které jsou začleněny do Dohody, a které by se proto měly v Dohodě zrušit,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Kapitola VIII přílohy II Dohody se mění takto:
 1)
 Znění bodu 2 (směrnice Rady 76/767/EHS), bodu 3 (směrnice Rady 84/525/EHS), bodu 4 (směrnice Rady 84/526/EHS), bodu 5 (směrnice Rady 84/527/EHS) a bodu 6b (směrnice Rady 1999/36/ES) se s účinkem ode dne 1. července 2011 zrušuje.
 2)
 Bod 6 (směrnice Rady 87/404/EHS) se nahrazuje tímto:
 „32009 L 0105: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob (Úř. věst. L 264, 8.10.2009, s. 12).“
 3)
 Za bod 6c (rozhodnutí Komise 2003/525/ES) se vkládá nový bod, který zní:
 „6d.
 32010 L 0035: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/35/EU ze dne 16. června 2010 o přepravitelných tlakových zařízeních a o zrušení směrnic Rady 76/767/EHS, 84/525/EHS, 84/526/EHS, 84/527/EHS a 1999/36/ES (Úř. věst. L 165, 30.6.2010, s. 1).“
 Článek 2
 Znění směrnic 2009/105/ES a 2010/35/EU v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. prosince 2011 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (10).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. prosince 2011.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Kurt JÄGER
 (1) Úř. věst. L 196, 28.7.2011, s. 26.
 (2) Úř. věst. L 264, 8.10.2009, s. 12.
 (3) Úř. věst. L 165, 30.6.2010, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 220, 8.8.1987, s. 48.
 (5) Úř. věst. L 262, 27.9.1976, s. 153.
 (6) Úř. věst. L 300, 19.11.1984, s. 1.
 (7) Úř. věst. L 300, 19.11.1984, s. 20.
 (8) Úř. věst. L 300, 19.11.1984, s. 48.
 (9) Úř. věst. L 138, 1.6.1999, s. 20.
 (10) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 30.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 351/1
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 97 – Jednotná ustanovení pro schvalování poplašných systémů vozidel a motorových vozidel, pokud jde o jejich poplašné systémy
 Revize 1 – změna 1
 Zahrnující veškerá platná znění až po:
 doplněk 5 k sérii změn 01 – datum vstupu v platnost: 18. června 2007
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Oblast působnosti
 ČÁST I – Schvalování poplašných systémů vozidel
 2.
 Definice
 3.
 Žádost o schválení poplašných systémů vozidel
 4.
 Schválení
 5.
 Obecné požadavky
 6.
 Zvláštní požadavky
 7.
 Provozní parametry a zkušební podmínky
 8.
 Návody
 9.
 Změna typu poplašných systémů vozidel a rozšíření schválení
 10.
 Shodnost výroby
 11.
 Postihy za neshodnost výroby
 12.
 Definitivní ukončení výroby
 13.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů
 ČÁST II – Schvalování vozidel, pokud jde o jejich poplašný systém
 14.
 Definice
 15.
 Žádost o schválení
 16.
 Schválení
 17.
 Obecné požadavky
 18.
 Zvláštní požadavky
 19.
 Zkušební podmínky
 20.
 Návody
 21.
 Změna typu vozidla a rozšíření schválení
 22.
 Shodnost výroby
 23.
 Postihy za neshodnost výroby
 24.
 Definitivní ukončení výroby
 25.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů
 ČÁST III – Schvalování imobilizérů a schvalování vozidel, pokud jde o jejich imobilizér
 26.
 Definice
 27.
 Žádost o schválení imobilizéru
 28.
 Žádost o schválení vozidla
 29.
 Schválení imobilizéru
 30.
 Schválení vozidla
 31.
 Obecné požadavky
 32.
 Zvláštní požadavky
 33.
 Provozní parametry a zkušební podmínky
 34.
 Návody
 35.
 Změny typu imobilizéru nebo typu vozidla a rozšíření schválení
 36.
 Shodnost výroby
 37.
 Postihy za neshodnost výroby
 38.
 Definitivní ukončení výroby
 39.
 Přechodná ustanovení
 40.
 Názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a názvy a adresy správních orgánů
 PŘÍLOHY
 Příloha I –
 Sdělení o udělení, rozšíření, zamítnutí či odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu poplašného systému vozidel podle části I předpisu č. 97
 Příloha II –
 Sdělení o udělení, rozšíření, zamítnutí či odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla, pokud jde o jeho poplašný systém, podle části II předpisu č. 97
 Příloha III –
 Sdělení o udělení, rozšíření, zamítnutí či odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu imobilizéru podle části III předpisu č. 97
 Příloha IV –
 Sdělení o udělení, rozšíření, zamítnutí či odejmutí schválení nebo o definitivním ukončení výroby typu vozidla, pokud jde o jeho imobilizér, podle části III předpisu č. 97
 Příloha V –
 Uspořádání značek schválení
 Příloha VI –
 Vzor prohlášení o shodě
 Příloha VII –
 Vzor prohlášení o instalaci
 Příloha VIII –
 Zkouška systémů pro ochranu prostoru pro cestující
 Příloha IX –
 Elektromagnetická kompatibilita
 Příloha X –
 Specifikace týkající se spínačů ovládaných mechanickým klíčem
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tento předpis se vztahuje na:
 1.1 Část I: Poplašné systémy vozidel určené k trvalé


text:
montáži do vozidel kategorie M1 a do těch vozidel kategorie N1, jejichž hmotnost nepřesahuje 2 tuny (1).
 1.2 Část II: Vozidla kategorie M1 a ta vozidla kategorie N1, jejichž hmotnost nepřesahuje 2 tuny, pokud jde o jejich poplašný systém (poplašné systémy) (1).
 1.3 Část III: Imobilizéry a vozidla kategorie M1 a ta vozidla kategorie N1, jejichž hmotnost nepřesahuje 2 tuny, pokud jde o jejich imobilizéry (1).
 1.4 Montáž zařízení uvedených v části II a části III do vozidel jiných kategorií než M1 nebo N1, s maximální hmotností větší než 2 tuny, je nepovinná, ovšem každé takové namontované zařízení musí splňovat všechna příslušná ustanovení tohoto předpisu. Má se za to, že vozidla schválená v souladu s ustanoveními části III předpisu č. 116 splňují požadavky části II tohoto předpisu a vozidla schválená v souladu s ustanoveními části IV předpisu č. 116 splňují požadavky části III tohoto předpisu.
 ČÁST I
 SCHVALOVÁNÍ POPLAŠNÝCH SYSTÉMŮ VOZIDEL
 2. DEFINICE
 Pro účely části I tohoto předpisu se
 2.1 „poplašným systémem vozidel“ rozumí systém určený k instalaci do určitého typu vozidla (typů vozidel), jehož účelem je signalizace vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla; tyto systémy mohou poskytovat dodatečnou ochranu proti neoprávněnému použití vozidla;
 2.2 „čidlem“ rozumí zařízení vnímající změnu, která může být způsobena vniknutím nebo rušivým zásahem do vozidla;
 2.3 „výstražným zařízením“ rozumí zařízení, které signalizuje, že došlo ke vniknutí nebo k rušivému zásahu;
 2.4 „ovládacím zařízením“ rozumí zařízení sloužící k nastavení, odstavení a zkoušení poplašného systému vozidel a k přenosu stavu poplachu do výstražných zařízení;
 2.5 „nastavením“ rozumí stav poplašného systému vozidel, ve kterém může být do výstražných zařízení přenesen stav poplachu;
 2.6 „odstavením“ rozumí stav poplašného systému vozidel, ve kterém nemůže být do výstražných zařízení přenesen stav poplachu;
 2.7 „klíčem“ rozumí jakékoli zařízení konstruované a vyrobené k ovládání blokovacího systému, který je konstruován a vyroben tak, aby mohl být ovládán pouze tímto zařízením;
 2.8 „typem poplašného systému vozidel“ rozumějí systémy, které se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 b)
 druh čidla;
 c)
 druh výstražného zařízení;
 d)
 druh ovládacího zařízení;
 2.9 „schválením poplašného systému vozidel“ rozumí schválení typu poplašného systému vozidel, pokud jde o požadavky stanovené v bodech 5., 6. a 7. níže;
 2.10 „imobilizérem“ rozumí zařízení určené k tomu, aby zabránilo odjezdu vozidla poháněného svým vlastním motorem.
 2.11 „tísňovým poplachem“ rozumí zařízení, pomocí kterého lze použít poplašné zařízení instalované ve vozidle k výzvě o pomoc v případě nouze.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ POPLAŠNÉHO SYSTÉMU VOZIDEL
 3.1 Žádost o schválení poplašného systému vozidel podává výrobce takového systému nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2 Pro každý typ poplašného systému vozidel se k žádosti přiloží:
 3.2.1 dokumentace ve trojím vyhotovení, popisující technické vlastnosti poplašného systému vozidel a způsob jeho instalace;
 3.2.2 tři vzorky typu poplašného systému vozidel se všemi jeho konstrukčními částmi. Každá hlavní konstrukční část musí být zřetelně a nesmazatelně označena obchodním názvem nebo značkou žadatele a označením typu dotyčné konstrukční části;
 3.2.3 vozidlo (vozidla) vybavené poplašným systémem vozidel, jehož typ má být schválen, zvolené žadatelem po dohodě s technickou zkušebnou odpovědnou


text:
za provádění schvalovacích zkoušek;
 3.2.4 návod ve trojím vyhotovení v souladu s bodem 8. níže.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1 Schválení typu poplašného systému vozidel se udělí, jestliže poplašný systém vozidel předaný ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodů 5., 6. a 7. níže.
 4.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 01 pro sérii změn 01) udávají sérii změn, která zahrnuje poslední zásadní technické změny tohoto předpisu v době vydání schválení. Tatáž smluvní strana není oprávněna přidělit jinému typu poplašného systému vozidel stejné číslo.
 4.3 Oznámení o udělení, rozšíření nebo zamítnutí schválení typu poplašného systému vozidel podle tohoto předpisu musí být sděleno smluvním stranám, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4 Na hlavní konstrukční část (části) poplašného systému vozidel, který je shodný s typem poplašného systému vozidel schváleného podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení připevní mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 4.4.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (2);
 4.4.2 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, symbol „A“, „I“ nebo „AI“ který udává, zda se jedná o poplašný systém vozidel, imobilizér nebo o kombinaci obojího, pomlčka a číslo schválení v blízkosti kružnice uvedené v bodě 4.4.1.
 4.4.3 Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.4.4 V příloze V tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení.
 4.5 Jako alternativa ke značce schválení podle bodu 4.4. výše se pro každý poplašný systém vozidel nabízený k prodeji vydá prohlášení o shodě.
 Jestliže výrobce poplašného systému vozidel dodává neoznačený schválený poplašný systém výrobci vozidla, aby jej použil jako původní vybavení určitého modelu vozidla nebo skupiny modelů vozidel, je výrobce poplašného systému vozidel povinen dodat výrobci vozidla příslušný počet vyhotovení prohlášení o shodě postačující k tomu, aby dotyčný výrobce obdržel schválení vozidla podle části II tohoto předpisu.
 Je-li poplašný systém vozidel zhotoven z různých konstrukčních částí, musí být jeho hlavní konstrukční část (části) označena (označeny) referenční značkou a k prohlášení o shodě musí být připojen seznam těchto referenčních značek.
 Vzor prohlášení o shodě je uveden v příloze VI tohoto předpisu.
 5. OBECNÉ POŽADAVKY
 5.1 Poplašný systém vozidel musí v případě vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla vyslat výstražný signál.
 Tento výstražný signál musí být buď zvukový, popřípadě doplněný optickými výstražnými zařízeními, nebo rádiový nebo jakákoli jejich kombinace.
 5.2 Poplašné systémy vozidel musí být konstruovány, zhotoveny a instalovány takovým způsobem, aby vozidlo, které je jimi vybaveno, nadále splňovalo příslušné technické požadavky, zejména pokud jde o elektromagnetickou kompatibilitu.
 5.3 Je-li poplašný systém vozidel vybaven zařízením pro rádiový přenos, například pro nastavení nebo odstavení poplachu nebo pro přenos poplachu, musí toto zařízení splňovat odpovídající normy ETSI (3), např. EN 300 220–1 V1.3.1. (2000–09), EN 300 220–2 V1.3.1. (2000–09), EN 300 220–3 V1.1.1. (2000–09) a EN 301 489–3 V1.2.1. (2000–08) (včetně všech doporučujících požadavků). Kmitočet a maximální vyzářený výkon rádiových přenosů pro nastavení a odstavení poplašného systému musí splňovat doporučení CEPT/ERC (4) / 70–03


text:
(17. února 2000) týkající se provozování zařízení krátkého dosahu (5).
 5.4 Instalace poplašného systému vozidel do vozidla nesmí mít (ve stavu odstavení) vliv na vlastnosti vozidla nebo na jeho bezpečný provoz.
 5.5 Poplašný systém vozidel a jeho konstrukční části se nesmějí aktivovat náhodně, zejména za chodu motoru.
 5.6 Porucha poplašného systému vozidel nebo porucha jeho elektrického napájení nesmí mít vliv na bezpečný provoz vozidla.
 5.7 Poplašný systém vozidel, jeho konstrukční části a jimi ovládané díly musí být konstruovány, zhotoveny a instalovány takovým způsobem, aby bylo co nejmenší riziko, že je někdo rychle, aniž by vzbudil pozornost, vyřadí z provozu nebo zničí, například použitím levných nástrojů, které lze snadno ukrýt, zařízení nebo přístrojů snadno dostupných veřejnosti.
 5.8 Prostředky k nastavení a odstavení poplašného systému vozidel musí být konstruovány tak, aby nebyly v rozporu s požadavky předpisu č. 18. Elektrické připojení ke konstrukčním částem, na které se tento předpis vztahuje, je přípustné.
 5.9 Systém musí být uspořádán tak, aby zkrat v kterémkoli okruhu výstražného signálu nevyřadil z činnosti žádnou jinou funkci poplašného systému, kromě funkce zkratovaného okruhu.
 5.10 Poplašný systém vozidel může být spojen s imobilizérem, který musí splňovat požadavky části III tohoto předpisu.
 6. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
 6.1 Rozsah ochrany
 6.1.1 Zvláštní požadavky
 Poplašný systém vozidel musí přinejmenším detekovat a signalizovat otevření kterýchkoli dveří vozidla, kapoty motoru a zavazadlového prostoru. Jeho kontrolní funkci nesmí narušit porucha nebo vypnutí světelných zdrojů, například osvětlení prostoru pro cestující.
 Čidla s přídavným účinkem, která umožňují oznámení/indikaci například:
 a)
 vniknutí do vozidla, například čidla kontrolující prostor pro cestující, okenní skla, rozbití jakékoli zasklené plochy nebo
 b)
 pokusu o krádež vozidla, například čidlo sklonu
 jsou přípustná, přičemž je nutno brát v úvahu opatření, která zabraňují zbytečným poplašným signálům (tj. falešnému poplachu, viz bod 6.1.2. níže).
 Pokud tato přídavná čidla generují poplašný signál i po vniknutí do vozidla (například rozbitím zasklené plochy) nebo působením vnějších vlivů (například větru), nesmí být poplašný signál aktivovaný jedním z výše zmíněných čidel aktivován více než desetkrát během téže aktivační periody poplašného systému vozidla.
 V tomto případě je třeba omezit aktivační periodu oprávněným odstavením systému zásahem uživatele vozidla.
 Některé druhy přídavných čidel, například čidlo kontroly prostoru pro cestující (ultrazvukové, infračervené) nebo čidlo sklonu atd., mohou být záměrně vyřazeny z činnosti. V tomto případě musí být před každým nastavením poplašného systému vozidel učiněn zvláštní záměrný zásah. Čidla nesmí být možné vyřadit z činnosti, je-li poplašný systém ve stavu nastavení.
 6.1.2 Zabezpečení proti planému poplachu
 6.1.2.1 Vhodnými opatřeními, například:
 a)
 mechanickým provedením a řešením elektrického okruhu v souladu se zvláštními podmínkami pro motorová vozidla,
 b)
 výběrem a použitím pracovních a ovládacích principů pro poplašný systém a jeho konstrukční části,
 je třeba zajistit, aby poplašný systém vozidel ve stavu nastavení i odstavení nemohl vyvolat zbytečný zvukový poplašný signál v případě:
 a)
 nárazu do vozidla: zkouška podle bodu 7.2.13.;
 b)
 elektromagnetické kompatibility: zkoušky podle bodu 7.2.12.;
 c)
 snížení napětí akumulátoru postupným vybitím: zkouška podle bodu 7.2.14.;
 d)
 planého poplachu na základě kontroly prostoru pro cestující: zkouška podle bodu 7.2.15.
 6.1.2.2 Může-li žadatel o schválení prokázat, například na základě


text:
technických údajů, že zabezpečení proti planému poplachu je uspokojivě zajištěno, nemusí technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek některé z výše uvedených zkoušek požadovat.
 6.2 Zvukový poplach
 6.2.1 Obecné požadavky
 Výstražný signál musí být jasně slyšitelný a rozpoznatelný a musí se výrazně odlišovat od jiných zvukových signálů používaných v silničním provozu.
 Vedle původního zvukového výstražného zařízení může být do prostoru vozidla kontrolovaného poplašným systémem vozidel namontováno zvláštní zvukové výstražné zařízení, které tak bude chráněno proti snadnému a rychlému přístupu osob.
 Používá-li se zvláštní zvukové výstražné zařízení podle bodu 6.2.3.1. níže, může být poplašným systémem vozidel ještě aktivováno standardní zvukové výstražné zařízení původního vybavení za předpokladu, že neoprávněná manipulace s původním standardním zvukovým výstražným zařízením (zpravidla snadněji přístupným) neovlivní činnost zvláštního zvukového výstražného zařízení.
 6.2.2 Doba trvání zvukového signálu
 Minimální: 25 s.
 Maximální: 30 s.
 Zvukový signál může znovu zaznít pouze po dalším zásahu do vozidla, tj. po uplynutí výše zmíněného časového intervalu.
 (Omezení: viz body 6.1.1. a 6.1.2. výše).
 Odstavením poplašného systému musí být signál okamžitě přerušen.
 6.2.3 Požadavky týkající se zvukového signálu
 6.2.3.1 Zařízení se signálem stálého tónu (s konstantním kmitočtovým spektrem), například houkačky: akustické a další údaje podle předpisu č. 28 části I.
 Přerušovaný signál (zapnut/vypnut):
 Spouštěcí kmitočet ... (2 ± 1) Hz
 Doba zapnutí = doba vypnutí ± 10 %
 6.2.3.2 Zařízení zvukového signálu s kmitočtovou modulací:
 akustické a další údaje podle předpisu č. 28 části I, ale se shodným zdvihem nosné frekvence na obě strany uvnitř výše uvedeného rozsahu (1 800 Hz až 3 550 Hz).
 Frekvenční pásmo propustnosti ... (2 ± 1) Hz
 6.2.3.3 Hladina akustického tlaku
 Zdrojem zvuku musí být:
 a)
 buď zvukové výstražné zařízení schválené podle předpisu č. 28, části I;
 b)
 nebo zařízení, které splňuje požadavky předpisu č. 28, části I, bodů 6.1. a 6.2.
 v případě zdroje zvuku odlišného od zvukového výstražného zařízení původního vybavení však může být minimální hladina akustického tlaku měřená za podmínek podle předpisu č. 28 části I snížena na hodnotu 100 dB(A).
 6.3 Optický poplach – je-li instalován
 6.3.1 Obecné požadavky
 V případě vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla musí zařízení aktivovat optický signál podle bodů 6.3.2. a 6.3.3. níže.
 6.3.2 Doba trvání optického signálu
 Doba trvání optického signálu od aktivace poplachu musí být v rozsahu od 25 s do 5 min.
 Odstavením poplašného systému musí být signál okamžitě přerušen.
 6.3.3 Druh optického signálu
 Blikání všech směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující včetně všech světel ve stejném elektrickém okruhu.
 Spouštěcí kmitočet ... (2 ± 1) Hz
 Ve vtahu k zvukovému signálu mohou být tyto signály asynchronní.
 Doba zapnutí = doba vypnutí ± 10 %
 6.4 Rádiový poplach (tzv. pager) – je-li instalován
 Poplašný systém vozidel může být vybaven zařízením, které generuje poplašný signál rádiovým přenosem.
 6.5 Blokování nastavení poplašného systému
 6.5.1 Za chodu motoru nesmí být možno poplašný systém úmyslně nebo náhodně nastavit.
 6.6 Nastavení a odstavení poplašného systému vozidel
 6.6.1 Nastavení
 Pro nastavení poplašného systému vozidel jsou přípustné jakékoli vhodné prostředky pod podmínkou, že tyto prostředky nezpůsobí náhodně planý poplach.
 6.6.2 Odstavení
 Odstavení poplašného systému


text:
vozidel musí být možno dosáhnout pomocí některého z níže uvedených zařízení nebo jejich kombinace. Přípustná jsou jiná zařízení s rovnocenným účinkem.
 6.6.2.1 Mechanický klíč (splňující požadavky přílohy X tohoto předpisu), který může být spojen se zvnějšku ovládaným centrálním blokovacím systémem vozidla s nejméně 1 000 variantami.
 6.6.2.2 Elektrická/elektronická zařízení, například dálkové ovládání, musí mít nejméně 50 000 variant, jakož i proměnlivé kódy a/nebo minimální dobu prohledání deset dnů, například nejvýše 5 000 variant za 24 hodin pro minimální počet 50 000 variant.
 6.6.2.3 Mechanický klíč nebo elektrické/elektronické zařízení uvnitř chráněného prostoru pro cestující s časovým zpožděním pro nástup a výstup.
 6.7 Zpoždění pro výstup
 Je-li spínací zařízení pro nastavení poplašného systému vozidel instalováno uvnitř chráněného prostoru, musí být zajištěno zpoždění pro výstup. Toto zpoždění pro výstup musí být možno nastavit na dobu 15 až 45 sekund po zapnutí spínacího zařízení. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 6.8 Zpoždění pro nástup
 Je-li spínací zařízení pro odstavení poplašného systému vozidel instalováno uvnitř chráněného prostoru, musí být zvukové a optické signály aktivovány se zpožděním nejméně 5 sekund a nejvýše 15 sekund. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 6.9 Indikátor stavu
 6.9.1 Pro podávání informací o stavu poplašného systému vozidel (nastavení, odstavení, nastavená doba poplachu, aktivace poplachu) jsou přípustné optické indikátory uvnitř i vně prostoru pro cestující. Intenzita světla optických signálů vně prostoru pro cestující nesmí být větší než 0,5 cd.
 6.9.2 K indikaci krátkodobých „dynamických“ procesů, jako jsou změny ze stavu „nastavení“ do „odstavení“ a naopak, se použije optické zařízení podle bodu 6.9.1. Touto optickou indikací může být též současné rozsvícení směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující pod podmínkou, že doba trvání optické indikace směrovými světly není delší než 3 sekundy.
 6.10 Napájení
 Zdrojem napájení poplašného systému vozidel musí být buď akumulátor vozidla, nebo akumulátor, který je schopen opětovného nabití. Může být použit i případný pomocný akumulátor, který je schopen opětovného nabití, nebo akumulátor, který opětovného nabití není schopen. Uvedené akumulátory nesmí v žádném případě dodávat energii do jiných částí elektrického systému vozidla.
 6.11 Požadavky týkající se volitelných funkcí
 6.11.1 Samočinná kontrola, automatická indikace poruchy
 Při nastavování poplašného systému vozidel mohou být funkcí samočinné kontroly (kontrolou věrohodnosti) detekovány a indikovány anomální stavy, například otevřené dveře apod.
 6.11.2 Tísňový poplach
 Optický a/nebo zvukový a/nebo rádiový poplach nezávislý na stavu (nastavení nebo odstavení) a/nebo funkci poplašného systému vozidel je přípustný. Tento poplach může být spuštěn zevnitř vozidla a nesmí ovlivňovat stav (nastavení nebo odstavení) poplašného systému vozidel. Rovněž musí být možné, aby uživatel vozidla tísňový poplach vypnul. V případě zvukového poplachu nesmí být doba jeho trvání během aktivace omezena. Tísňový poplach nesmí bránit spuštění motoru nebo zastavit jeho chod.
 7. PROVOZNÍ PARAMETRY A ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY (6)
 7.1 Provozní parametry
 Všechny konstrukční části poplašného systému vozidel musí bez poruchy fungovat za níže uvedených podmínek:
 7.1.1 Klimatické podmínky
 Jsou stanoveny dvě kategorie teploty okolního prostředí:
 –40 °C až +85 °C pro části umístěné v prostoru pro cestující nebo pro zavazadla,
 –40 °C až + 125 °C pro části umístěné v


text:
motorovém prostoru, není-li stanoveno jinak.
 7.1.2 Stupeň ochrany týkající se instalace
 Podle publikace IEC č. 529–1989 jsou stanoveny tyto stupně ochrany:
 IP 40 pro části umístěné v prostoru pro cestující,
 IP 42 pro části umístěné v prostoru pro cestující kabrioletů a automobilů se sklápěcí střechou, jestliže poloha instalace vyžaduje vyšší stupeň ochrany než IP 40,
 IP 54 pro všechny ostatní části.
 Výrobce poplašného systému vozidel je povinen v návodech k instalaci uvést případná omezení týkající se polohy instalace různých částí poplašného systému vozidel s ohledem na prach, vodu a teplotu.
 7.1.3 Odolnost proti povětrnostním vlivům
 Sedm dní podle normy IEC 68–2–30–1980.
 7.1.4 Podmínky napájení elektrickou energií
 Jmenovité napájecí napětí: 12 V
 Pracovní rozsah napájecího napětí: od 9 V do 15 V v rozmezí teplot podle bodu 7.1.1.
 Dovolená doba pro zvýšené napětí při 23 °C:
 U
 =
 18 V, nejdéle 1 h
 U
 =
 24 V, nejdéle 1 min.
 7.2 Zkušební podmínky
 7.2.1 Funkční zkoušky
 7.2.1.1 Je třeba ověřit, zda poplašný systém vozidel splňuje tyto požadavky:
 a)
 doba trvání poplachu podle bodů 6.2.2. a 6.3.2.;
 b)
 kmitočet a poměr zapnutí/vypnutí podle bodů 6.3.3. a 6.2.3.1., resp. 6.2.3.2.;
 c)
 počet poplašných cyklů podle bodu 6.1.1., připadá-li v úvahu;
 d)
 kontrola blokování nastavení poplašného systému podle bodu 6.5.
 7.2.1.2 Běžné zkušební podmínky
 Napětí ... U = (12 ± 0,2) V
 Teplota ... Θ = (23 ± 5) °C
 7.2.2 Odolnost proti změnám teploty a napětí
 Splnění požadavků podle bodu 7.2.1.1. je třeba též ověřit při těchto podmínkách:
 Teplota při zkoušce
 Θ
 =
 (– 40 ± 2) °C
 Zkušební napětí
 U
 =
 (9 ± 0,2) V
 Doba vystavení těmto podmínkám
 4 hodiny
 7.2.2.2 Pro části umístěné v prostoru pro cestující nebo v prostoru pro zavazadla:
 Teplota při zkoušce
 Θ
 =
 (+ 85 ± 2) °C
 Zkušební napětí
 U
 =
 (15 ± 0,2) V
 Doba vystavení těmto podmínkám
 4 hodiny
 7.2.2.3 Pro části umístěné v motorovém prostoru, není-li stanoveno jinak:
 Teplota při zkoušce
 Θ
 =
 (+ 85 ± 2) °C
 Zkušební napětí
 U
 =
 (15 ± 0,2) V
 Doba vystavení těmto podmínkám
 4 hodiny
 7.2.2.4 Poplašný systém vozidel ve stavu nastavení i odstavení musí být podroben zvýšenému napětí (18 ± 0,2) V po dobu 1 hodiny.
 7.2.2.5 Poplašný systém vozidel ve stavu nastavení i odstavení musí být podroben zvýšenému napětí (24 ± 0,2) V po dobu 1 minuty.
 7.2.3 Provozní spolehlivost po zkoušce odolnosti proti vniknutí cizího tělesa a vody
 Po zkoušce odolnosti proti vniknutí cizího tělesa a vody podle normy IEC 529–1989 pro stupně ochrany podle bodu 7.1.2. se opakují funkční zkoušky podle bodu 7.2.1.
 7.2.4 Provozní spolehlivost po zkoušce odolnosti proti kondenzaci vody
 Po zkoušce odolnosti proti vlhkosti podle normy IEC 68–2–30 (1980) se opakují funkční zkoušky podle bodu 7.2.1.
 7.2.5 Zkouška odolnosti proti obrácené polaritě
 Poplašný systém vozidel a jeho konstrukční části nesmějí být zničeny obrácenou polaritou napětí do 13 V po dobu 2 minut.
 Po této zkoušce se opakují funkční zkoušky podle bodu 7.2.1., v případě nutnosti s vyměněnými pojistkami.
 7.2.6 Zkouška bezpečnosti proti zkratu
 Všechny elektrické spoje poplašného systému


text:
vozidel musí být bezpečné proti zkratu na kostru při maximálně 13 V a/nebo jištěny.
 Po této zkoušce se opakují funkční zkoušky podle bodu 7.2.1., v případě nutnosti s vyměněnými pojistkami.
 7.2.7 Spotřeba energie ve stavu nastavení
 Spotřeba energie ve stavu nastavení za podmínek podle bodu 7.2.1.2. nesmí pro celý poplašný systém včetně stavového indikátoru překročit v průměru 20 mA.
 7.2.8 Provozní spolehlivost po vibrační zkoušce
 7.2.8.1 Pro tuto zkoušku se konstrukční části dělí na dva druhy:
 druh 1
 :
 konstrukční části běžně montované do vozidla,
 druh 2
 :
 konstrukční části určené k montáži do motoru.
 7.2.8.2 Konstrukční části/poplašný systém vozidel se podrobí sinusovým vibracím těchto parametrů:
 7.2.8.2.1 Pro druh 1
 Proměnlivý kmitočet od 10 Hz do 500 Hz s maximální amplitudou ± 5 mm a maximálním zrychlením 3 g (špičková hodnota 0).
 7.2.8.2.2 Pro druh 2
 Proměnlivý kmitočet od 20 Hz do 300 Hz s maximální amplitudou ± 2 mm a maximálním zrychlením 15 g (špičková hodnota 0).
 7.2.8.2.3 Pro oba druhy 1 a 2:
 a)
 změna frekvence 1 oktáva/min.;
 b)
 počet cyklů je 10, zkouška musí být provedena podél všech 3 os;
 c)
 vibrace se aplikují na nízkých kmitočtech při konstantní maximální amplitudě a na vyšších kmitočtech při konstantním maximálním zrychlení.
 7.2.8.3 V průběhu zkoušky musí být poplašný systém vozidel připojen ke zdroji elektrické energie a kabel musí být po 200 mm podepřen.
 7.2.8.4 Po vibrační zkoušce se opakují funkční zkoušky podle bodu 7.2.1.
 7.2.9 Zkouška životnosti
 Spuštění 300 úplných poplašných cyklů (zvukových a/nebo optických) s klidovou přestávkou zvukového zařízení 5 min. za zkušebních podmínek podle bodu 7.2.1.2.
 7.2.10 Zkoušky spínače ovládaného klíčem zvenčí (instalovaného vně vozidla)
 Níže uvedené zkoušky se provedou pouze tehdy, nepoužívá-li se zámek dveří původního vybavení.
 7.2.10.1 Spínač ovládaný klíčem musí být navržen a zhotoven tak, aby zůstal plně funkční i po 2 500 cyklech nastavení/odstavení v každém směru následovaných expozicí minimálně 96 hodin ve slané mlze podle normy IEC 68–2–11–1981, zkouška odolnosti proti korozi.
 7.2.11 Zkouška systémů pro ochranu prostoru pro cestující
 Poplach musí být aktivován, jestliže se svislá deska rozměru 0,2 × 0,15 m zasune otevřeným oknem předních dveří do prostoru pro cestující 0,3 m (měřeno od středu svislé desky) směrem dopředu rovnoběžně s vozovkou rychlostí 0,4 m/s a pod úhlem 45° ke střední podélné rovině vozidla. (Viz výkresy v dodatku VIII tohoto předpisu).
 7.2.12 Elektromagnetická kompatibilita
 Poplašné zařízení vozidel musí být předáno ke zkouškám předepsaným v příloze IX.
 7.2.13 Zabezpečení proti planému poplachu v případě úderu do vozidla
 Ověří se, zda planý poplach není vyvolán úderem tělesa tvaru polokoule o průměru 165 mm tvrdosti 70 ± 10 Shore A a energii 4,5 J do kterékoli místa karoserie vozidla nebo na jeho zasklený povrch.
 7.2.14 Zabezpečení proti planému poplachu v důsledku snížení napětí
 Ověří se, zda planý poplach není vyvolán pomalým snižováním napětí hlavního akumulátoru souvislým vybíjením rychlostí 0,5 V za hodinu na 3 V.
 Podmínky pro provádění zkoušky: viz bod 7.2.1.2. výše.
 7.2.15 Zkouška zajištění proti planému poplachu z prostoru pro cestující
 Systémy určené pro ochranu prostoru pro cestující podle bodu 6.1.1.


text:
výše se zkouší společně s vozidlem za běžných podmínek (bod 7.2.1.2).
 Systém instalovaný podle návodu výrobce nesmí být spuštěn, je-li pětkrát v intervalu 0,5 sekund podroben zkoušce podle bodu 7.2.13. výše.
 Planý poplach nesmí být vyvolán přítomností osoby, která se zvenčí dotkne vozidla nebo se pohybuje okolo něj (při zavřených oknech).
 8. NÁVODY
 Ke každému poplašnému systému vozidel musí být poskytnut:
 8.1 návod k instalaci obsahující:
 8.1.1 seznam vozidel a modelů vozidel, pro které je zařízení určeno. Tento seznam může být specifický nebo obecný, například pro „všechny automobily s benzinovým motorem a s akumulátory 12 V se záporným pólem na kostře“.
 8.1.2 Způsob instalace znázorněný pomocí fotografií a/nebo velmi jasných výkresů.
 8.1.3 Jde-li o poplašný systém vozidel, který je spojen s imobilizérem, musí být přiložen doplňující návod týkající se splnění požadavků části III tohoto předpisu.
 8.2 Nevyplněný formulář prohlášení o instalaci, jehož vzor je uveden v příloze VII.
 8.3 Obecné pokyny pro kupujícího poplašného systému vozidel upozorňující na tyto skutečnosti:
 poplašný systém vozidel je třeba instalovat v souladu s návodem výrobce,
 doporučuje se výběr dobré montážní organizace (výrobce poplašného systému vozidel může vhodné montážní organizace uvést),
 montážní organizace má vyplnit formulář prohlášení o instalaci dodaný spolu s poplašným systémem vozidel.
 8.4 Návod k použití
 8.5 Návod k údržbě
 8.6 Obecné upozornění na nebezpečí spojená s případnými úpravami nebo doplňky systému; tyto úpravy a doplňky by automaticky zrušily platnost prohlášení o instalaci podle bodu 8.2. výše.
 8.7 Údaj týkající se umístění mezinárodní značky schválení uvedené v bodě 4.4. tohoto předpisu a/nebo mezinárodního prohlášení o shodě uvedeném v bodě 4.5. tohoto předpisu.
 9. ZMĚNA TYPU POPLAŠNÉHO SYSTÉMU VOZIDEL A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 Každá změna typu poplašného systému vozidel se musí oznámit správnímu orgánu, který dotčenému typu poplašného systému vozidel schválení udělil.
 Tento orgán poté může buď:
 a)
 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že poplašný systém vozidel i tak stále splňuje požadavky; nebo
 b)
 si vyžádat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol pro některé nebo všechny zkoušky předepsané v bodech 5., 6. a 7. tohoto předpisu.
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 4.3. výše.
 Příslušný orgán, který uděluje rozšíření schválení, přidělí každému sdělení o rozšíření pořadové číslo.
 10. SHODNOST VÝROBY
 Postupy shodnosti výroby musí být v souladu s postupy, které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 10.1 každý poplašný systém schválený podle tohoto předpisu musí být vyroben tak, aby byl shodný se schváleným typem a splňoval požadavky uvedené v bodech 5., 6. a 7. výše.
 10.2 Zkoušky předepsané v bodech 7.2.1. až 7.2.10. tohoto předpisu musí být u každého typu poplašného systému vozidel prováděny na základě statisticky řízeného náhodného výběru v souladu s jedním z postupů pravidelné kontroly jakosti.
 10.3 Orgán, který schválení udělil, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti platné pro každé výrobní zařízení. Běžné je provádět taková ověření jednou za dva roky.
 11. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 11.1 Schválení udělené ohledně typu poplašného systému vozidel v souladu


text:
s tímto předpisem lze odejmout v případě, že nejsou dodržovány požadavky bodu 10. výše.
 11.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze I tohoto předpisu.
 12. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu poplašného systému vozidel schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom uvědomit orgán, který schválení udělil.
 Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze I tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a správních orgánů, které udělují schválení a kterým je nutné zasílat formuláře o udělení, rozšíření, zamítnutí nebo odejmutí schválení typu vydané v jiných zemích.
 ČÁST II
 SCHVÁLENÍ VOZIDLA, POKUD JDE O JEHO POPLAŠNÝ SYSTÉM
 Jestliže je ve vozidle předaném ke schválení podle části II tohoto předpisu použit poplašný systém vozidel schválený podle části I tohoto předpisu, není třeba opakovat zkoušky tohoto systému požadované pro udělení schválení podle části I tohoto předpisu.
 14. DEFINICE
 Pro účely části II tohoto předpisu se
 14.1 „poplašným systémem (poplašnými systémy)“ rozumí uspořádání konstrukčních částí namontovaných jako původní vybavení do určitého typu vozidla, jejichž účelem je signalizace vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla; tyto systémy mohou poskytovat dodatečnou ochranu proti neoprávněnému použití vozidla.
 14.2 „typem vozidla, pokud jde o jeho poplašný systém,“ rozumějí vozidla, která se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 b)
 vlastnosti vozidla, které významně ovlivňují funkci poplašného systému;
 c)
 typ a konstrukce poplašného systému;
 14.3 „schválením vozidla“ rozumí schválení typu vozidla, pokud jde o požadavky stanovené v bodech 17., 18. a 19. níže.
 14.4 Ostatní definice platné pro část II jsou uvedeny v bodě 2. tohoto předpisu.
 15. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 15.1 Žádost o schválení typu vozidla, pokud jde o jeho poplašný systém, předkládá výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 15.2 K žádosti musí být přiloženy tyto dokumenty ve trojím vyhotovení a tyto náležitosti:
 15.2.1 Podrobný popis typu vozidla a částí vozidla týkajících se namontovaného poplašného zařízení.
 15.2.2 Seznam konstrukčních částí nezbytných pro identifikaci poplašných systémů, které mohou být do vozidla namontovány.
 15.2.3 Jestliže je použit poplašný systém vozidel schválený podle části I tohoto předpisu, musí být technické zkušebně rovněž dodáno sdělení o schválení typu poplašného systému vozidel (poplašných systémů vozidel).
 15.3 Vozidlo představující typ vozidla, který má být schválen, se předá technické zkušebně.
 15.4 Ke zkouškám může být přijato vozidlo, které nemá všechny konstrukční části příslušející k typu, za předpokladu, že žadatel může ke spokojenosti příslušného orgánu prokázat, že nepřítomnost vynechaných částí nemá vliv na výsledky ověření z hlediska požadavků tohoto předpisu.
 16. SCHVÁLENÍ
 16.1 Schválení typu vozidla se udělí, jestliže vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu splňuje požadavky bodů 17.,


text:
18. a 19. níže.
 16.2 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (v současnosti 01 pro sérii změn 01) udávají sérii změn, která zahrnuje poslední zásadní technické změny tohoto předpisu v době vydání schválení. Tatáž smluvní strana není oprávněna přidělit jinému typu vozidla stejné číslo.
 16.3 Oznámení o udělení nebo rozšíření nebo zamítnutí schválení typu vozidla podle tohoto předpisu musí být sděleno smluvním stranám, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze II tohoto předpisu.
 16.4 Na každém vozidle, které je shodné s typem vozidla schváleného podle tohoto předpisu, se viditelně a na snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení připevní mezinárodní značka schválení, která se skládá z:
 16.4.1 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila (7);
 16.4.2 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, symbol „A“, „I“ nebo „AI“ který udává, zda bylo vozidlo schváleno s ohledem na svůj poplašný systém, imobilizéry nebo kombinaci obojího, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice uvedené v bodě 16.4.1.
 16.5 Pokud se vozidlo shoduje s typem vozidla schváleným podle jednoho nebo více jiných předpisů, které jsou přílohou dohody, pak se v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, nemusí symbol předepsaný v bodě 16.4.1. opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a další symboly všech předpisů, podle nichž bylo schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu vydala, uděleno, umístí ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 16.4.1.
 16.6 Značka schválení musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 16.7 Značka schválení se umístí poblíž tabulky s údaji o vozidle, připevněné výrobcem, nebo přímo na ni.
 16.8 V příloze V tohoto předpisu jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení.
 17. OBECNÉ POŽADAVKY
 17.1 Poplašné systémy musí být konstruovány a zhotoveny takovým způsobem, aby v případě vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla zajistily výstražný signál, a aby mohly být spojeny s imobilizérem.
 Tento výstražný signál musí být buď zvukový, popřípadě doplněný optickými výstražnými zařízeními, nebo rádiový nebo jakákoli jejich kombinace.
 17.2 Vozidla, která jsou vybavena poplašnými systémy, musí splňovat odpovídající technické požadavky, zejména pokud jde o elektromagnetickou kompatibilitu.
 17.3 Je-li poplašný systém vybaven zařízením pro rádiový přenos, například pro nastavení nebo odstavení poplachu nebo pro přenos poplachu, musí splňovat odpovídající normy ETSI (viz pozn. pod čarou č. 1 náležející k bodu 5.3.), např. EN 300 220–1 V1.3.1. (2000–09), EN 300 220–2 V1.3.1. (2000–09), EN 300 220–3 V1.1.1. (2000–09) a EN 301 489–3 V1.2.1. (2000–08) (včetně všech doporučujících požadavků). Kmitočet a maximální vyzářený výkon rádiových přenosů pro nastavení a odstavení poplašného systému musí splňovat doporučení 70–03 (17. února 2000) CEPT/ERC (viz pozn. pod čarou č. 2 náležející k bodu 5.3.) týkající se provozování zařízení krátkého dosahu (viz pozn. pod čarou č. 3 náležející k bodu 5.3.).
 17.4 Poplašný systém a jeho konstrukční části se nesmějí aktivovat náhodně, zejména za chodu motoru.
 17.5 Porucha poplašného systému nebo porucha jeho elektrického napájení nesmí mít vliv na bezpečný provoz vozidla.
 17.6 Poplašný systém, jeho konstrukční části a jimi ovládané díly


text:
musí být instalovány takovým způsobem, aby bylo co nejmenší riziko, že je někdo rychle, aniž by vzbudil pozornost, vyřadí z provozu nebo zničí, například použitím levných nástrojů, které lze snadno ukrýt, zařízení nebo přístrojů snadno dostupných veřejnosti.
 17.7 Systém musí být uspořádán tak, aby zkrat v kterémkoli okruhu výstražného signálu nevyřadil z činnosti žádnou jinou funkci poplašného systému, kromě funkce zkratovaného okruhu.
 17.8 Poplašný systém může být spojen s imobilizérem, který musí splňovat požadavky části III tohoto předpisu.
 18. ZVLÁŠTNÍ POŽADAVKY
 18.1 Rozsah ochrany
 18.1.1 Zvláštní požadavky
 Poplašný systém musí přinejmenším detekovat a signalizovat otevření kterýchkoli dveří vozidla, kapoty motoru a zavazadlového prostoru. Jeho kontrolní funkci nesmí narušit porucha nebo vypnutí světelných zdrojů, například osvětlení prostoru pro cestující.
 Instalace čidel s přídavným účinkem, která umožňují oznámení/indikaci například:
 a)
 vniknutí do vozidla, například čidel kontrolujících prostor pro cestující, okenní skla, rozbití jakékoli zasklené plochy nebo
 b)
 pokusu o krádež vozidla, například čidel sklonu
 je přípustná, přičemž je nutno brát v úvahu opatření, která zabraňují zbytečným poplašným signálům (tj. falešnému poplachu, viz bod 18.1.2. níže).
 Pokud tato přídavná čidla generují poplašný signál i po vniknutí do vozidla (například rozbitím zasklené plochy) nebo působením vnějších vlivů (například větru), nesmí být poplašný signál aktivovaný jedním z výše zmíněných čidel aktivován více než desetkrát během téže aktivační periody poplašného systému.
 V tomto případě je třeba omezit aktivační periodu oprávněným odstavením systému zásahem uživatele vozidla.
 Některé druhy přídavných čidel, například čidlo kontroly prostoru pro cestující (ultrazvukové, infračervené) nebo čidlo sklonu, atd. mohou být záměrně vyřazeny z činnosti. V tomto případě musí být před každým nastavením poplašného systému učiněn zvláštní záměrný zásah. Čidla nesmí být možné vyřadit z činnosti, je-li poplašný systém ve stavu nastavení.
 18.1.2 Zabezpečení proti planému poplachu
 18.1.2.1 Je třeba zajistit, aby poplašný systém ve stavu nastavení i odstavení nemohl vyvolat zbytečný poplašný signál v případě:
 a)
 nárazu do vozidla: zkouška podle bodu 7.2.13.;
 b)
 elektromagnetické kompatibility: zkoušky podle bodu 7.2.12.;
 c)
 snížení napětí akumulátoru postupným vybitím: zkouška podle bodu 7.2.14.;
 d)
 planého poplachu na základě kontroly prostoru pro cestující: zkouška podle bodu 7.2.15.;
 18.1.2.2 Může-li žadatel o schválení prokázat, například na základě technických údajů, že zabezpečení proti planému poplachu je uspokojivě zajištěno, nemusí technická zkušebna odpovědná za provádění schvalovacích zkoušek některé z výše uvedených zkoušek provádět.
 18.2 Zvukový poplach
 18.2.1 Obecné požadavky
 Výstražný signál musí být jasně slyšitelný a rozpoznatelný a musí se výrazně odlišovat od jiných zvukových signálů používaných v silničním provozu.
 Vedle zvukového výstražného zařízení původního vybavení může být do prostoru vozidla kontrolovaného poplašným systémem namontováno zvláštní zvukové poplašné zařízení, které tak bude chráněno proti snadnému a rychlému přístupu osob.
 Používá-li se zvláštní zvukové výstražné zařízení podle bodu 18.2.3.1. níže, může být poplašným systémem ještě aktivováno standardní zvukové výstražné zařízení původního vybavení za předpokladu, že neoprávněná manipulace se standardním zvukovým výstražným zařízením (zpravidla snadněji přístupným) neovlivní činnost zvláštního zvukového výstražného zařízení.
 18.2.2 Doba trvání zvukového signálu
 Minimální: 25 s.
 Maximální: 30 s.
 Zvukový signál může znovu zaznít pouze po dalším zásahu do vozidla, tj. po uplynutí výše zmíněného časového intervalu.
 (Omezení:


text:
viz body 18.1.1. a 18.1.2. výše).
 Odstavením poplašného systému musí být signál okamžitě přerušen.
 18.2.3 Požadavky týkající se zvukového signálu
 18.2.3.1 Zařízení se signálem stálého tónu (s konstantním kmitočtovým spektrem), například houkačky: akustické a další údaje podle předpisu č. 28 části I.
 Přerušovaný signál (zapnut/vypnut):
 Spouštěcí kmitočet ... (2 ± 1) Hz
 Doba zapnutí = doba vypnutí ± 10 %
 18.2.3.2 Zařízení zvukového signálu s kmitočtovou modulací: akustické a další údaje podle předpisu č. 28 části I, ale se shodným zdvihem nosné frekvence na obě strany uvnitř výše uvedeného rozsahu (1 800 Hz až 3 550 Hz).
 Frekvenční pásmo propustnosti (2 ± 1) Hz
 18.2.3.3 Hladina akustického tlaku
 Zdrojem zvuku musí být:
 a)
 buď zvukové výstražné zařízení schválené podle předpisu EHK č. 28, části I;
 b)
 nebo zařízení, které splňuje požadavky předpisu EHK č. 28, části I, bodů 6.1. a 6.2. V případě zdroje zvuku odlišného od zvukového výstražného zařízení původního vybavení však může být minimální hladina akustického tlaku měřená za podmínek podle předpisu EHK č. 28 části I snížena na hodnotu 100 dB(A).
 18.3 Optický poplach – je-li instalován
 18.3.1 Obecné požadavky
 V případě vniknutí nebo rušivého zásahu do vozidla musí zařízení aktivovat optický signál podle bodů 18.3.2. a 18.3.3. níže.
 18.3.2 Doba trvání optického signálu
 Doba trvání optického signálu od aktivace poplachu musí být v rozsahu od 25 s do 5 min. Odstavením poplašného systému musí být signál okamžitě přerušen.
 18.3.3 Druh optického signálu
 Blikání všech směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující včetně všech světel ve stejném elektrickém okruhu.
 Spouštěcí kmitočet ... (2 ± 1) Hz
 Ve vtahu k zvukovému signálu mohou být tyto signály asynchronní.
 Doba zapnutí = doba vypnutí ± 10 %
 18.4 Rádiový poplach (tzv. pager) – je-li instalován
 Poplašný systém může být vybaven zařízením, které generuje poplašný signál rádiovým přenosem.
 18.5 Blokování nastavení poplašného systému
 18.5.1 Za chodu motoru nesmí být možno poplašný systém úmyslně nebo náhodně nastavit.
 18.6 Nastavení a odstavení poplašného systému
 18.6.1 Nastavení
 Pro nastavení poplašného systému jsou přípustné jakékoli vhodné prostředky pod podmínkou, že tyto prostředky nezpůsobí náhodně planý poplach.
 18.6.2 Odstavení
 Odstavení poplašného systému musí být možno dosáhnout pomocí některého z níže uvedených zařízení nebo jejich kombinace. Přípustná jsou jiná zařízení s rovnocenným účinkem.
 18.6.2.1 Mechanický klíč (splňující požadavky přílohy X tohoto předpisu), který může být spojen se zvnějšku ovládaným centrálním blokovacím systémem vozidla s nejméně 1 000 variantami.
 18.6.2.2 Elektrická/elektronická zařízení, například dálkové ovládání, musí mít nejméně 50 000 variant, jakož i proměnlivé kódy a/nebo minimální dobu prohledání deset dnů, například nejvýše 5 000 variant za 24 hodin pro minimální počet 50 000 variant.
 18.6.2.3 Mechanický klíč nebo elektrické/elektronické zařízení uvnitř chráněného prostoru pro cestující s časovým zpožděním pro nástup a výstup.
 18.7 Zpoždění pro výstup
 Je-li spínací zařízení pro nastavení poplašného systému instalováno uvnitř chráněného prostoru, musí být zajištěno zpoždění pro výstup. Toto zpoždění pro výstup musí být možno nastavit na dobu 15 až 45 sekund po zapnutí spínacího zařízení. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 18.8 Zpoždění pro nástup
 Je-li spínací zařízení


text:
pro odstavení poplašného systému vozidel instalováno uvnitř chráněného prostoru, musí být zvukové a optické signály aktivovány se zpožděním nejméně 5 sekund a nejvýše 15 sekund. Doba zpoždění může být nastavitelná podle individuálních podmínek uživatele.
 18.9 Indikátor stavu
 18.9.1 Pro podávání informací o stavu poplašného systému (nastavení, odstavení, nastavená doba poplachu, aktivace poplachu) jsou přípustné optické indikátory uvnitř i vně prostoru pro cestující. Intenzita světla optických signálů vně prostoru pro cestující nesmí být větší než 0,5 cd.
 18.9.2 K indikaci krátkodobých „dynamických“ procesů, jako jsou změny ze stavu „nastavení“ do „odstavení“ a naopak, se použije optické zařízení podle bodu 18.9.1. Touto optickou indikací může být též současné rozsvícení směrových světel a/nebo osvětlení prostoru pro cestující pod podmínkou, že doba trvání optické indikace směrovými světly není delší než 3 sekundy.
 18.10 Napájení
 Zdrojem napájení poplašného systému musí být buď akumulátor vozidla, nebo akumulátor, který je schopen opětovného nabití. Může být použit i případný pomocný akumulátor, který je schopen opětovného nabití, nebo akumulátor, který opětovného nabití není schopen. Uvedené akumulátory nesmí v žádném případě dodávat energii do jiných částí elektrického systému vozidla.
 18.11 Požadavky týkající se volitelných funkcí
 18.11.1 Samočinná kontrola, automatická indikace poruchy
 Při nastavování poplašného systému mohou být funkcí samočinné kontroly (kontrolou věrohodnosti) detekovány a indikovány anomální stavy, například otevřené dveře apod.
 18.11.2 Tísňový poplach
 Optický a/nebo zvukový a/nebo rádiový poplach nezávislý na stavu (nastavení nebo odstavení) a/nebo funkci poplašného systému je přípustný. Tento poplach může být spuštěn zevnitř vozidla a nesmí ovlivňovat stav (nastavení nebo odstavení) poplašného systému. Rovněž musí být možné, aby uživatel vozidla tísňový poplach vypnul. V případě zvukového poplachu nesmí být doba jeho trvání během aktivace omezena. Tísňový poplach nesmí bránit spuštění motoru nebo zastavit jeho chod.
 19. ZKUŠEBNÍ PODMÍNKY
 Všechny konstrukční části poplašného systému vozidel nebo poplašného systému musí projít zkouškami v souladu s postupy podle bodu 7.
 Tento požadavek se nevztahuje na:
 19.1 konstrukční části, které jsou namontovány a jsou zkoušeny jako součást vozidla bez ohledu na to, zda poplašný systém vozidel/poplašný systém je nebo není instalován (například svítilny), nebo
 19.2 konstrukční části, které byly již dříve zkoušeny jako konstrukční části vozidla a existují o tom písemné doklady.
 20. NÁVODY
 Ke každému vozidlu musí být poskytnut:
 20.1 návod k použití;
 20.2 návod k údržbě;
 20.3 obecné upozornění na nebezpečí spojená s případnými úpravami nebo doplňky systému.
 21. ZMĚNA TYPU VOZIDLA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 21.1 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který dotčenému typu vozidla schválení udělil.
 Tento orgán poté může:
 21.1.1 usoudit, že provedené změny pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že poplašný systém i tak stále splňuje požadavky, nebo
 21.1.2 si vyžádat od technické zkušebny nový zkušební protokol.
 21.2 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením úprav se oznámí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným v bodě 16.3. výše.
 21.3 Příslušný orgán, který uděluje rozšíření schválení, přidělí každému sdělení o rozšíření pořadové číslo.
 22. SHODNOST VÝROBY
 Postupy shodnosti výroby musí být v souladu s postupy, které stanoví dodatek 2 dohody (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), s následujícími požadavky:
 22.1 každé vozidlo schválené podle


text:
tohoto předpisu musí být vyrobeno tak, aby bylo shodné se schváleným typem a splňovalo požadavky uvedené v bodech 17., 18. a 19. výše.
 22.2 Orgán, který schválení udělil, může kdykoli ověřit metody kontroly shodnosti platné pro každé výrobní zařízení. Běžné je provádět taková ověření jednou za dva roky.
 23. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 23.1 Schválení udělené, pokud jde o typ vozidla, v souladu s tímto předpisem lze odejmout v případě, že nejsou dodržovány požadavky podle bodu 22. výše.
 23.2 Jestliže některá smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, neprodleně o tom informuje ostatní smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze II tohoto předpisu.
 24. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom uvědomit orgán, který schválení udělil.
 Po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře podle vzoru v příloze II tohoto předpisu.
 25. NÁZVY A ADRESY SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ A TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK
 Smluvní strany dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a správních orgánů, které udělují schválení a kterým je nutné zasílat formuláře o udělení, rozšíření, zamítnutí nebo odejmutí schválení typu vydané v jiných zemích.
 ČÁST III
 SCHVÁLENÍ IMOBILOZÉRŮ A SCHVÁLENÍ VOZIDLA, POKUD JDE O JEHO IMOBILIZÉR
 26. DEFINICE
 Pro účely části III tohoto předpisu se
 26.1 „imobilizérem“ rozumí zařízení určené k tomu, aby zabránilo běžnému odjezdu vozidla poháněného svým vlastním motorem (zabránění neoprávněnému odjezdu);
 26.2 „ovládacím zařízením“ rozumí zařízení nutné pro nastavení nebo odstavení imobilizéru;
 26.3 „indikátorem stavu“ rozumí zařízení určené k indikaci stavu imobilizéru (nastavení/odstavení, změny ze stavu nastavení na odstavení a naopak);
 26.4 „stavem nastavení imobilizéru“ rozumí stav, ve kterém vozidlo nemůže být běžně poháněno vlastním motorem;
 26.5 „stavem odstavení imobilizéru“ rozumí stav, ve kterém vozidlo může být běžně poháněno;
 26.6 „klíčem“ rozumí jakékoli zařízení konstruované a vyrobené k ovládání blokovacího systému, který je konstruován a vyroben tak, aby mohl být ovládán pouze tímto zařízením;
 26.7 „pojistným zařízením“ rozumí konstrukční úprava blokující imobilizér ve stavu odstavení;
 26.8 „proměnlivým kódem“ rozumí elektronický kód skládající se z několika prvků, jejichž kombinace se náhodně mění po každém uvedení přenosové jednotky v činnost;
 26.9 „typem imobilizéru“ rozumějí systémy, které se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 b)
 druh ovládacího zařízení;
 c)
 způsob činnosti na dotyčném systému (systémech) vozidla (podle bodu 32.1. níže);
 26.10 „typem vozidla, pokud jde o jeho imobilizér,“ rozumějí vozidla, která se výrazně neliší v těchto podstatných ohledech:
 a)
 obchodní název nebo značka výrobce;
 b)
 vlastnosti vozidla, které významně ovlivňují funkci imobilizéru;
 c)
 typ a konstrukce imobilizéru.
 27. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ IMOBILIZÉRU
 27.1 Žádost o schválení imobilizéru podává výrobce imobilizéru nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 27.2 Pro každý typ imobilizéru se k žádosti přiloží:
 27.2.1 dokumentace ve trojím vyhotovení, popisující technické vlastnosti imobilizéru, postup jeho instalace a opatření přijatá