text:
Při použití sondy s krytem ve tvaru kloboučku (viz obrázek A.4-7) není povoleno použít předsazený separátor.
 Předsazeným separátorem částic může být buď inerciální lapač prachu, nebo cyklonový separátor. Musí být zhotoven z nerezavějící oceli. Předsazený separátor musí mít takové parametry, aby odstraňoval minimálně 50 % částic o aerodynamickém průměru 10 μm, avšak ne více než 1 % částic o aerodynamickém průměru 1 μm v rozsahu průtoků, pro které je používán. Výstup předsazeného separátoru musí být nakonfigurován tak, aby bylo možné obtékat všechny filtry k zachycování částic, a tím proud procházející předsazeným separátorem před začátkem zkoušky stabilizovat. Filtr k odběru částic musí být umístěn za výstupem předsazeného separátoru po směru toku ve vzdálenosti maximálně 75 cm.
 9.3.3.4 Filtr k odběru vzorku
 Vzorek zředěného výfukového plynu se odebírá v průběhu celého postupu zkoušky pomocí filtru, který splňuje požadavky uvedené v bodech 9.3.3.4.1 až 9.3.3.4.4 této přílohy.
 9.3.3.4.1 Specifikace filtrů
 Všechny typy filtrů musí mít účinnost zachycování nejméně 99,7 %. K prokázání tohoto požadavku lze použít rozměry uváděné výrobcem odběrného filtru. Materiálem filtrů musí být buď:
 a)
 skelné vlákno potažené fluorkarbonem (PTFE) nebo
 b)
 membrána z fluorkarbonu (PTFE).
 Pokud očekávaná netto hmotnost částic na filtru překročí 400 μg, je možné použít filtr s minimální počáteční účinností zachycování 98 %.
 9.3.3.4.2 Velikost filtrů
 Jmenovitá velikost filtru je dána průměrem 46,50 mm ± 0,6 mm (účinný průměr alespoň 37 mm). Filtry větších průměrů lze použít po předchozí dohodě se schvalovacím orgánem. Doporučuje se dodržet proporcionalitu mezi filtrem a činnou plochou.
 9.3.3.4.3 Ředění a regulace teploty vzorků částic
 V případě systému CVS se vzorky částic ředí nejméně jednou v místě před přenosovým potrubím a v případě PFD za přenosovým potrubím (viz bod 9.3.3.2 této přílohy o přenosovém potrubí). Teplota vzorku se reguluje na 320 ± 5 K (47 ± 5 °C), při měření kdekoli v rozmezí 200 mm před médii s filtry částic nebo 200 mm za nimi. Vzorek částic má být zahříván nebo ochlazován především ředěním podle specifikací v písm. a) bodu 9.2.1 této přílohy.
 9.3.3.4.4 Rychlost proudění plynu na filtr
 Rychlost, kterou proudí plyn na filtr, musí být mezi 0,90 m/s a 1,00 m/s, s méně než 5 % zaznamenaných hodnot průtoku, které překračují tento rozsah. Překročí-li celková hmotnost částic 400 μg, je možné rychlost proudění na filtr snížit. Rychlost, kterou proudí plyn na filtr, se měří jako objemový průtok vzorku při tlaku, který je v místě před filtrem, a při teplotě čela filtru, děleno exponovanou plochou filtru. Poklesne-li tlak z důvodu průchodu zařízením k odběru částic až k filtru o méně než 2 kPa, tlak ve výfukové trubce nebo v tunelu CVS se použije jako tlak v místě před filtrem.
 9.3.3.4.5 Držák filtru
 Pro minimalizaci úsad způsobených turbulencí a pro rovnoměrné zachycování částic na filtru musí být použit přechod v kuželovitém tvaru rozbíhající se v úhlu 12,5° (od střednice) od průměru přenosové trubky k exponovanému průměru čela filtru. Tento přechod musí být z nerezavějící oceli.
 9.3.4 Prostředí pro stabilizaci a vážení částic pro gravimetrickou analýzu
 9.3.4.1 Prostředí pro gravimetrickou analýzu
 Tento bod popisuje


text:
dvě prostředí nutná pro stabilizaci a vážení částic pro gravimetrickou analýzu: prostředí pro stabilizaci částic, v němž jsou filtry uloženy před zvážením, a prostředí pro vážení, v němž je umístěna váha. Obě prostředí mohou sdílet společný prostor.
 Prostředí pro stabilizaci a prostředí pro vážení musí být prosté jakéhokoli okolního znečištění, jako je prach, aerosol, nebo polotěkavý materiál, které by mohlo částice kontaminovat.
 9.3.4.2 Čistota
 Čistota prostředí pro stabilizaci částic se ověřuje referenčními filtry podle popisu v bodě 8.1.12.1.4 této přílohy.
 9.3.4.3 Teplota v komoře
 Teplota v komoře (nebo místnosti), ve které se filtry částic stabilizují a váží, se musí po celou dobu stabilizování a vážení udržovat na hodnotě 295 ± 1 K (22 °C ± 1 °C). Vlhkost se musí udržovat na rosném bodě 282,5 K ± 1 K (9,5 ± 1 °C) a na relativní vlhkosti 45 % ± 8 %. Pokud jsou prostředí pro stabilizaci a pro vážení oddělená, udržuje se v prostředí pro stabilizaci teplota 295 ± 3 K (22 ± 3 °C).
 9.3.4.4 Ověření podmínek okolí
 Při použití měřicích přístrojů splňujících specifikace podle bodu 9.4 je nutné ověřit tyto podmínky okolí:
 a)
 zaznamenává se rosný bod a teplota okolí. Tyto hodnoty se použijí k určení, zda prostředí pro stabilizaci a pro vážení zůstala v rámci tolerance specifikované v bodě 9.3.4.3 této přílohy po dobu nejméně 60 minut před vážením filtrů;
 b)
 soustavně se zaznamenává atmosférický tlak v prostředí pro vážení. Za přijatelné se považuje použití barometru, kterým se měří atmosférický tlak mimo prostředí pro vážení, pokud lze zajistit, aby se atmosférický tlak u váhy stále pohyboval v rozmezí ±100 Pa od sdíleného atmosférického tlaku. Je třeba zajistit prostředek pro měření nejaktuálnějšího atmosférického tlaku při vážení každého vzorku částic. Tato hodnota se použije k výpočtu korekce o vztlakový účinek u částic podle bodu 8.1.12.2 této přílohy.
 9.3.4.5 Instalace váhy
 Váha musí být nainstalována takto:
 a)
 na plošině izolující vibrace, která ji chrání před vnějším hlukem a vibracemi;
 b)
 se stíněním proti konvektivnímu proudění vzduchu elektricky uzemněným krytem odvádějícím statickou elektřinu.
 9.3.4.6 Elektrostatický náboj
 Elektrostatický náboj v prostředí váhy se musí minimalizovat tímto způsobem:
 a)
 váha se elektricky uzemní;
 b)
 při ruční manipulaci se vzorky částic se použije pinzeta z nerezavějící oceli;
 c)
 pinzeta musí být uzemněna zemnicím páskem nebo se zemnicí pásek připojí k operátorovi tak, aby tento pásek měl společné uzemnění s váhou;
 d)
 k odstranění elektrostatického náboje ze vzorků částic se použije neutralizátor statické elektřiny, který je elektricky uzemněn společně s váhou.
 9.4 Měřicí přístroje
 9.4.1 Úvod
 9.4.1.1 Oblast působnosti
 Tento bod specifikuje měřicí přístroje a přidružené systémy související se zkouškou emisí. Patří mezi ně laboratorní přístroje pro měření parametrů motoru, podmínek okolí, parametrů průtoku a koncentrací emisí (v surovém nebo zředěném výfukovém plynu).
 9.4.1.2 Druhy přístrojů
 Všechny přístroje uvedené v této příloze se používají způsobem uvedeným v příloze (viz tabulka 5 týkající se měřených hodnot udávaných těmito přístroji). Kdykoli je přístroj uvedený v této příloze použit nespecifikovaným způsobem, nebo je místo něj použit přístroj jiný, platí požadavky na rovnocennost stanovené v bodě 5.1.3 této

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
přílohy. V případě, že je pro konkrétní měření specifikováno více přístrojů, určí schvalovací orgán na vyžádání jeden z nich za referenční za účelem prokázání, že alternativní postup je rovnocenný specifikovanému postupu.
 9.4.1.3 Záložní systémy
 S předchozím souhlasem schvalovacího orgánu lze pro výpočet výsledků jedné zkoušky použít údaje z více přístrojů v případě všech měřicích přístrojů, které jsou popsány v tomto bodě. Výsledky všech měření se zaznamenají a uchovají se výchozí údaje. Tento požadavek platí bez ohledu na skutečnost, zda se naměřené údaje fakticky použijí ve výpočtech.
 9.4.2 Záznam údajů a kontrola
 Je nutné, aby byl zkušební systém schopen provádět aktualizaci údajů, záznam údajů a ovládat příslušné systémy podle požadavků operátora, dynamometr, zařízení k odběru vzorků a měřicí přístroje. Je nutné použít systémy k získávání údajů a systémy regulace, které mohou provádět záznam při specifikovaných minimálních frekvencích, jak je uvedeno v tabulce A.4-7 (tato tabulka neplatí pro zkoušení v cyklu NRSC s diskrétními režimy).
 Tabulka A.4-7
 Minimální frekvence záznamu údajů a ovládání
 Příslušný bod zkušebního protokolu
 Měřené hodnoty
 Minimální frekvence řídicích pokynů a ovládání
 Minimální frekvence záznamu
 7,6
 Otáčky a točivý moment během postupného mapování motoru
 1 Hz
 1 střední hodnota za etapu
 7,6
 Otáčky a točivý moment během průběžného mapování motoru
 5 Hz
 1 Hz střední
 7.8.3
 Referenční a naměřené otáčky a točivé momenty u zkušebního cyklu v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC)
 5 Hz
 1 Hz střední
 7.8.2
 Referenční a naměřené otáčky a točivé momenty v cyklu v ustáleném stavu a s lineárními přechody
 1 Hz
 1 Hz
 7,3
 Kontinuální koncentrace analyzátorů surového plynu
 Nepoužije se
 1 Hz
 7,3
 Kontinuální koncentrace analyzátorů zředěného plynu
 Nepoužije se
 1 Hz
 7,3
 Koncentrace dávek analyzátorů surového či zředěného plynu
 Nepoužije se
 1 střední hodnota za zkušební interval
 7.6.8.2.1
 Průtok zředěného výfukového plynu z CVS s výměníkem tepla před místem měření průtoku
 Nepoužije se
 1 Hz
 7.6.8.2.1
 Průtok zředěného výfukového plynu z CVS bez výměníku tepla před místem měření průtoku
 5 Hz
 1 Hz střední
 7.6.8.2.1
 Průtok nasávaného vzduchu nebo výfukového plynu (při měření surového plynu v neustáleném stavu)
 Nepoužije se
 1 Hz střední
 7.6.8.2.1
 Průtok ředicího vzduchu, je-li aktivně řízen
 5 Hz
 1 Hz střední
 7.6.8.2.1
 Průtok odebraného vzorku z CVS s výměníkem tepla
 1 Hz
 1 Hz
 7.6.8.2.1
 Průtok odebraného vzorku z CVS bez výměníku tepla
 5 Hz
 1 Hz střední
 9.4.3 Specifikace vlastností měřicích přístrojů
 9.4.3.1 Přehled
 Zkušební systém jako celek musí vyhovět všem příslušným kalibracím, ověřením a kritériím validace zkoušky stanoveným v bodě 8.1 této přílohy, a rovněž požadavkům na kontrolu linearity podle bodů 8.1.4 a 8.2 této přílohy. Přístroje musí splňovat specifikace podle tabulky A.4-7 ve všech rozsazích, které se použijí při zkouškách. Dále se musí uchovávat veškerá dokumentace od výrobce přístrojů, která dokládá, že přístroje vyhovují specifikacím v tabulce A.4-7.
 9.4.3.2 Požadavky na komponenty
 V tabulce A.4-8 jsou uvedeny specifikace snímačů točivého momentu, otáček a tlaku, čidel teploty a rosného bodu a dalších přístrojů. Celkový systém, kterým se měří daná fyzikální a/nebo chemická veličina, musí být v souladu s požadavky na ověření linearity v bodě 8.1.4 této


text:
přílohy. Pro měření plynných emisí lze použít analyzátory s kompenzačními algoritmy, které jsou funkcemi jiných měřených plynných složek a vlastností paliva pro specifickou zkoušku motoru. Každý kompenzační algoritmus slouží pouze ke kompenzaci posunu bez jakéhokoli zesílení (tj. nedochází ke zkreslení).
 Tabulka A.4-8
 Doporučené specifikace vlastností měřicích přístrojů
 Měřicí přístroj
 Značka měřené veličiny
 Doba náběhu celého systému
 Frekvence aktualizace záznamu
 Přesnost (3)
 Opakovatelnost (3)
 Snímač otáček motoru
 n
 1 s
 1 Hz střední
 2,0 % z pt nebo 0,5 % z max
 1,0 % z pt nebo 0,25 % z max
 Snímač točivého momentu motoru
 T
 1 s
 1 Hz střední
 2,0 % z pt nebo 1,0 % z max
 1,0 % z pt nebo 0,5 % z max
 Průtokoměr paliva(palivový sčítač)
 5 s(Nepoužije se)
 1 Hz(Nepoužije se)
 2,0 % z pt nebo 1,5 % z max
 1,0 % z pt nebo 0,75 % z max
 Průtokoměr celkového zředěného výfukového plynu (CVS)(s výměníkem tepla před průtokoměrem)
 1 s(5 s)
 1 Hz střední(1 Hz)
 2,0 % z pt nebo 1,5 % z max
 1,0 % z pt nebo 0,75 % z max
 Průtokoměry ředicího vzduchu, nasávaného vzduchu, výfukového plynu a odebíraných vzorků
 1 s
 1 Hz střední ze vzorků o frekvenci 5 Hz
 2,5 % z pt nebo 1,5 % z max
 1,25 % z pt nebo 0,75 % z max
 Kontinuální analyzátor surového plynu
 x
 5 s
 2 Hz
 2,0 % z pt nebo 2,0 % z meas
 1,0 % z pt nebo 1,0 % z meas
 Kontinuální analyzátor zředěného plynu
 x
 5 s
 1 Hz
 2,0 % z pt nebo 2,0 % z meas
 1,0 % z pt nebo 1,0 % z meas
 Kontinuální analyzátor plynu
 x
 5 s
 1 Hz
 2,0 % z pt nebo 2,0 % z meas
 1,0 % z pt nebo 1,0 % z meas
 Dávkový analyzátor plynu
 x
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 2,0 % z pt nebo 2,0 % z meas
 1,0 % z pt nebo 1,0 % z meas
 Gravimetrická váha na částice
 mPM
 Nepoužije se
 Nepoužije se
 Viz 9.4.11.
 0,5 μg
 Inerciální váha na částice
 mPM
 5 s
 1 Hz
 2,0 % z pt nebo 2,0 % z meas
 1,0 % z pt nebo 1,0 % z meas
 9.4.4 Měření parametrů motoru a podmínky okolí
 9.4.4.1 Snímače otáček a točivého momentu
 9.4.4.1.1 Použití
 Přístroje měřící vstupní a výstupní práci během činnosti motoru musí splňovat specifikace stanovené v tomto bodě. Doporučuje se použít snímače, čidla a měřiče se specifikacemi uvedenými v tabulce A.4-8. Celkové systémy měřící vstupní a výstupní práci musí vyhovovat požadavkům na ověření linearity v bodě 8.1.4 této přílohy.
 9.4.4.1.2 Práce hřídele
 Práce a výkon se vypočítají z výstupních údajů snímačů otáček a točivého momentu podle bodu 9.4.4.1 této přílohy. Celkové systémy měřící otáčky a točivý moment musí splňovat požadavky na kalibraci a ověření v bodech 8.1.7 a 8.1.4 této přílohy.
 Točivý moment vytvářený setrvačností zrychlujících se a zpomalujících se komponentů připojených k setrvačníku, např. hnací hřídelí a rotorem dynamometru, je nutné případně podle osvědčeného technického úsudku kompenzovat.
 9.4.4.2 Snímače tlaku, teploty


text:
a rosného bodu
 Celkové systémy měřící tlak, teplotu a rosný bod musí splňovat požadavky na kalibraci v bodě 8.1.7 této přílohy.
 Snímače tlaku se umístí do prostředí s regulovanou teplotou, nebo je nutné kompenzovat změny teploty v rámci očekávaného rozsahu měření. Snímače musí být vyrobeny z materiálů, které jsou kompatibilní s měřenými médii.
 9.4.5 Měření průtoku
 Pro každý typ průtokoměru (pro palivo, nasávaný vzduch, surový výfukový plyn, zředěný výfukový plyn, odebíraný vzorek) je třeba dle potřeby průtok stabilizovat, a zabránit tak zkreslení přesnosti a opakovatelnosti měřiče vyplývající z úplavů, turbulencí nebo pulzací toku. Toho lze u některých průtokoměrů dosáhnout dostatečnou délkou přímého potrubí (např. délkou rovnající se nejméně 10 průměrům trubky) nebo speciálně tvarovanými ohyby potrubí, usměrňovači, clonami (nebo pneumatickými tlumiči pulzací u průtokoměrů paliva) pro dosažení stabilního a předvídatelného rychlostního profilu v místě před průtokoměrem.
 9.4.5.1 Průtokoměr paliva
 Celkový systém měřící průtok paliva musí splňovat požadavky na kalibraci v bodě 8.1.8.1 této přílohy. Každé měření průtoku paliva musí zohlednit případné palivo, které obchází motor nebo z motoru se vrací zpět do palivové nádrže.
 9.4.5.2 Průtokoměr nasávaného vzduchu
 Celkový systém měřící průtok nasávaného vzduchu musí splňovat požadavky na kalibraci v bodě 8.1.8.2 této přílohy.
 9.4.5.3 Průtokoměr surového výfukového plynu
 9.4.5.3.1 Požadavky na komponenty
 Celkový systém měřící průtok surového výfukového plynu musí vyhovovat požadavkům linearity v bodě 8.1.4 této přílohy. Průtokoměr surového výfukového plynu musí být vždy navržen tak, aby odpovídajícím způsobem kompenzoval změny stavů termodynamiky, fluidity a kompozice surového výfukového plynu.
 9.4.5.3.2 Doba odezvy průtokoměru
 Z důvodu regulace v systému s ředěním části toku, kterým se odebírá proporcionální vzorek výfukového plynu, musí být doba odezvy průtokoměru rychlejší, než je uvedeno v tabulce A.4-8. V případě systémů s ředěním části toku s online regulací musí doba odezvy průtokoměru splňovat specifikace v bodě 8.2.1.2 této přílohy.
 9.4.5.3.3 Chlazení výfukového plynu
 Tento bod se nevztahuje na chlazení výfukových plynů v důsledku konstrukce motoru, včetně, ale ne výhradně, vodou chlazených výfukových potrubí nebo turbodmychadel.
 Chlazení výfukového plynu v místě před průtokoměrem je přípustné s těmito omezeními:
 a)
 vzorky částic se neodebírají za místem chlazení ve směru proudění;
 b)
 pokud se chlazením teplota výfukového plynu vyšší než 475 K (202 °C) sníží na úroveň nižší než 453 K (180 °C), neodebírají se za místem chlazení vzorky HC;
 c)
 pokud chlazení způsobuje kondenzaci vody, neodebírají se za místem chlazení vzorky NOx, vyjma případů, kdy chladič splňuje požadavky ověření vlastností podle bodu 8.1.11.4 této přílohy;
 d)
 pokud chlazení způsobuje kondenzaci vody před tím, než tok dosáhne průtokoměru, měří se hodnoty rosného bodu T
 dew a tlaku p
 total na vstupu průtokoměru. Tyto hodnoty slouží pro výpočty emisí podle přílohy 5.
 9.4.5.4 Průtokoměry ředicího vzduchu a zředěného výfukového plynu
 9.4.5.4.1 Použití
 Momentální průtoky zředěného výfukového plynu nebo celkový průtok zředěného výfukového plynu za zkušební interval se stanoví pomocí průtokoměru zředěného výfukového plynu. Průtoky surového výfukového plynu nebo celkový průtok surového výfukového plynu za zkušební interval lze vypočítat z rozdílu mezi hodnotami průtokoměru zředěného výfukového plynu a průtokoměru ředicího vzduchu.
 9.4.5.4.2 Požadavky na komponenty
 Celkový systém měření zředěného výfukového


text:
plynu musí splňovat požadavky na kalibraci a ověření v bodech 8.1.8.4 a 8.1.8.5 této přílohy. Smí se použít tyto průtokoměry:
 a)
 v případě odběru vzorků s konstantním objemem (CVS) z plného toku zředěného výfukového plynu je možné použít Venturiho trubice s kritickým prouděním (CFV) nebo vícečetné Venturiho trubice s kritickým prouděním s paralelním uspořádáním, objemové dávkovací čerpadlo (PDP), Venturiho trubice s podzvukovým prouděním (SSV) nebo ultrazvukový průtokoměr (UFM). Při nakombinování s předřazeným výměníkem tepla může CFV nebo PDP rovněž sloužit jako zařízení k pasivnímu řízení průtoku udržováním konstantní teploty zředěného výfukového plynu v systému CVS;
 b)
 v případě systému s ředěním části toku (PFD) je možné použít kombinaci jakéhokoliv průtokoměru s kterýmkoli systémem s aktivní regulací průtoku, aby došlo k udržení proporcionálního odběru složek výfukového plynu. K zachování proporcionálního odběru vzorků je možné regulovat plný průtok zředěného výfukového plynu, nebo jeden nebo více průtoků vzorku, případně kombinaci těchto průtoků.
 V případě jakéhokoliv jiného systému s ředěním je možné použít prvek s laminárním prouděním, ultrazvukový průtokoměr, Venturiho trubici s podzvukovým prouděním, Venturiho trubici s kritickým prouděním nebo vícečetné Venturiho trubice s kritickým prouděním s paralelním uspořádáním, objemový dávkovací měřič, měřič množství tepla, Pitotovu trubici udávající střední hodnoty nebo žárový anemometr.
 9.4.5.4.3 Chlazení výfukového plynu
 Zředěný výfukový plyn lze chladit v místě před průtokoměrem při dodržení těchto podmínek:
 a)
 vzorky částic se neodebírají za místem chlazení;
 b)
 pokud se chlazením teplota výfukového plynu vyšší než 475 K (202 °C) sníží na úroveň nižší než 453 K (180 °C), neodebírají se za místem chlazení vzorky HC;
 c)
 pokud chlazení způsobuje kondenzaci vody, neodebírají se za místem chlazení vzorky NOx, vyjma případů, kdy chladič splňuje požadavky ověření vlastností podle bodu 8.1.11.4 této přílohy;
 d)
 pokud chlazení způsobuje kondenzaci vody před tím, než tok dosáhne průtokoměru, měří se hodnoty rosného bodu T
 dew a tlaku p
 total na vstupu průtokoměru. Tyto hodnoty slouží pro výpočty emisí podle přílohy 5.
 9.4.5.5 Průtokoměr vzorku v případě odběru vzorků v dávkách
 Průtok vzorků nebo celkový průtok vzorků odebraných za zkušební interval do systému k odběru vzorků v dávkách se stanoví pomocí průtokoměru vzorků. Rozdílné hodnoty dvou průtokoměrů mohou sloužit k výpočtu průtoku vzorku do ředicího tunelu, např. v případě měření PM u ředění části toku a měření PM u sekundárního ředění toku. Bod 8.1.8.6.1 obsahuje specifikace pro rozdílové měření průtoku pro odebrání proporcionálního vzorku surového výfukového plynu a bod 8.1.8.6.2 této přílohy popisuje kalibraci rozdílového měření průtoku.
 Celkový systém měřící průtok v případě odběru vzorků v dávkách musí splňovat požadavky na kalibraci v bodě 8.1.8 této přílohy.
 9.4.5.6 Dělič plynů
 Ke smísení kalibračních plynů lze použít dělič plynů.
 Je třeba použít dělič plynů, který mísí plyny podle specifikací v bodě 9.5.1 této přílohy, přičemž musí docílit koncentrací, které jsou očekávány během zkoušky. Je možné použít děliče plynu s kritickým prouděním, děliče plynu s kapilární trubicí nebo děliče plynu s měřičem množství tepla. V případě potřeby se použijí viskozitní korekce pro zajištění správného dělení plynu (neprovádí-li je interní programové vybavení děliče plynu). Systém děliče plynů musí vyhovět při ověření


text:
linearity uvedené v bodě 8.1.4.5 této přílohy. Volitelně je možno ověřit směšovací zařízení přístrojem, který je ze své podstaty lineární, např. použitím plynu NO s detektorem CLD. Hodnota pro plný rozsah přístroje se nastaví kalibračním plynem pro plný rozsah přímo připojeným k přístroji. Dělič plynů se ověří při použitých nastaveních a jmenovitá hodnota se porovná s koncentrací změřenou přístrojem.
 9.4.6 Měření CO a CO2
 Koncentrace CO a CO2 v surovém nebo zředěném výfukovém plynu při odběru vzorků v dávkách i při kontinuálním odběru vzorků se měří nedisperzním analyzátorem s absorpcí v infračerveném pásmu (NDIR).
 Systém založený na NDIR musí splňovat požadavky na kalibraci a ověření v bodě 8.1.9.1, případně 8.1.9.2 této přílohy.
 9.4.7 Měření uhlovodíků
 9.4.7.1 Plamenoionizační detektor
 9.4.7.1.1 Použití
 Koncentrace uhlovodíků v surovém nebo zředěném výfukovém plynu při odběru vzorků v dávkách i při kontinuálním odběru vzorků se měří vyhřívaným plamenoionizačním detektorem (HFID). Koncentrace uhlovodíků se určují na bázi uhlíkového čísla jedna (C1). U analyzátorů s vyhřívaným FID musí mít všechny povrchy vystavené emisím udržovány na teplotě 464 ± 11 K (191 ± 11 °C). U motorů spalujících zemní plyn a LPG a u zážehových motorů lze případně použít analyzátor uhlovodíků typu nevyhřívaného plamenoionizačního detektoru (FID).
 9.4.7.1.2 Požadavky na komponenty
 Systém s FID měřící THC musí splňovat všechny požadavky na ověření pro měření uhlovodíků uvedené v bodě 8.1.10 této přílohy.
 9.4.7.1.3 Palivo a spalovací vzduch pro FID
 Palivo a spalovací vzduch pro FID musí splňovat všechny specifikace v bodě 9.5.1 této přílohy. Palivo a spalovací vzduch pro FID se před vstupem do analyzátoru FID nesmí smísit, aby analyzátor FID mohl pracovat s difúzním plamenem a ne s plamenem předem smísené směsi.
 9.4.7.1.4 Vyhrazeno
 9.4.7.1.5 Vyhrazeno
 9.4.7.2 Vyhrazeno
 9.4.8 Měření NOX
 K měření NOx jsou specifikovány dva měřicí přístroje a každý z nich se smí použít za podmínky, že splňuje kritéria určená v bodě 9.4.8.1 této přílohy pro jeden přístroj nebo v bodě 9.4.8.2 této přílohy pro druhý přístroj. Chemiluminiscenční detektor se použije jako referenční postup pro porovnání navržených alternativních postupů měření podle bodu 5.1.3 této přílohy.
 9.4.8.1 Chemiluminiscenční detektor
 9.4.8.1.1 Použití
 Chemiluminiscenčním detektorem (CLD) spojeným s konvertorem NO2 na NO se měří koncentrace NOx v surovém nebo zředěném výfukovém plynu u odběru vzorků v dávkách nebo odběru kontinuálního.
 9.4.8.1.2 Požadavky na komponenty
 Systém založený na CLD musí splňovat požadavky ověření utlumujícího rušivého vlivu uvedené v bodě 8.1.11.1 této přílohy. Je možné použít vyhřívaný nebo nevyhřívaný CLD, který pracuje v podmínkách atmosférického tlaku nebo podtlaku.
 9.4.8.1.3 Konvertor NO2 na NO
 Interní nebo externí konvertor NO2 na NO splňující požadavky ověření podle bodu 8.1.11.5 této přílohy se ve směru proudění umístí před CLD. Konvertor musí být konfigurován s obtokem, aby se toto ověření usnadnilo.
 9.4.8.1.4 Účinky vlhkosti
 Aby se vyloučil vznik kondenzace vody, udržují se všechny teplotní parametry CLD. Vlhkost ze vzorku v místě před CLD se odstraňuje pomocí jedné z těchto konfigurací:
 a)
 CLD se připojí v místě za vysoušečem nebo chladičem, který je za konvertorem NO2 na NO splňujícím požadavky ověření podle bodu 8.1.11.5 této přílohy;
 b)
 CLD se


text:
připojí v místě za vysoušečem nebo termálním chladičem, který splňuje požadavky ověření podle bodu 8.1.11.4 této přílohy.
 9.4.8.1.5 Doba odezvy
 Pro zlepšení doby odezvy CLD je možné použít vyhřívaný CLD.
 9.4.8.2 Nedisperzní analyzátor s absorpcí v ultrafialovém pásmu
 9.4.8.2.1 Použití
 Koncentrace NOx v surovém nebo zředěném výfukovém plynu při odběru vzorků v dávkách i při kontinuálním odběru vzorků se měří nedisperzním analyzátorem s absorpcí v ultrafialovém pásmu (NDUV).
 9.4.8.2.2 Požadavky na komponenty
 Systém založený na NDUV musí splňovat požadavky na základě ověření uvedené v bodě 8.1.11.3 této přílohy.
 9.4.8.2.3 Konvertor NO2 na NO
 Pokud analyzátor NDUV měří pouze NO, umístí se ve směru proudění před analyzátorem NDUV interní nebo externí konvertor NO2 na NO splňující požadavky ověření podle bodu 8.1.11.5 této přílohy. Konvertor musí být konfigurován s obtokem, aby se toto ověření usnadnilo.
 9.4.8.2.4 Účinky vlhkosti
 Teplota NDUV se musí udržovat na hodnotě, která znemožní kondenzaci vody, není-li použita jedna z těchto konfigurací:
 a)
 NDUV se připojí v místě za vysoušečem nebo chladičem, který je za konvertorem NO2 na NO splňujícím požadavky ověření podle bodu 8.1.11.5 této přílohy;
 b)
 NDUV se připojí v místě za vysoušečem nebo termálním chladičem, který splňuje požadavky ověření podle bodu 8.1.11.4 této přílohy.
 9.4.9 Měření O2
 Koncentrace O2 v surovém nebo zředěném výfukovém plynu při odběru vzorků v dávkách i při kontinuálním odběru vzorků se měří pomocí analyzátoru s paramagnetickou detekcí (PMD) nebo magneticko-pneumatickou detekcí (MPD).
 9.4.10 Měření poměru vzduchu a paliva
 Poměr vzduchu a paliva v surovém výfukovém plynu u kontinuálního odběru vzorků je možné měřit analyzátorem se zirkonovou (ZrO2) sondou. Měření O2 s měřeními nasávaného vzduchu nebo průtoku paliva je možné použít pro výpočet průtoku výfukového plynu podle přílohy 5.
 9.4.11 Měření PM gravimetrickou váhou
 Hmotnost netto částic zachycených na odběrném filtru se zváží na váze.
 Minimálním požadavkem na rozlišovací schopnost váhy je hodnota opakovatelnosti rovnající se nebo nižší než 0,5 mikrogramů doporučená v tabulce A.4-8. Pokud při rutinním ověřování plného rozsahu a linearity používá váha vnitřní kalibrační závaží, musí toto kalibrační závaží splňovat požadavky stanovené v bodě 9.5.2 této přílohy.
 Váha musí být nakonfigurována na optimální dobu ustálení a stabilizaci v místě své instalace.
 9.4.12 Měření amoniaku (NH3)
 V souladu s dodatkem A.4 lze použít FTIR (analyzátor využívající Fourierovu transformaci infračerveného pásma), NDUV nebo laserový infračervený analyzátor.
 9.5 Analytické plyny a hmotnostní normy
 9.5.1 Analytické plyny
 Analytické plyny musí splňovat specifikace týkající se přesnosti a čistoty, které jsou obsaženy v tomto bodě.
 9.5.1.1 Specifikace plynů
 Přihlíží se k těmto specifikacím plynů:
 a)
 aby se dosáhlo odezvy nula na kalibrační standard nula, použijí se k mísení s kalibračními plyny a k nastavení měřicích přístrojů čištěné plyny. Je třeba používat plyny, které nemají vyšší kontaminaci, než je nejvyšší z následujících hodnot v láhvi s plynem, nebo na výstupu generátoru nulovacího plynu:
 i)
 2% kontaminace, měřená vzhledem ke střední koncentraci očekávané při mezní hodnotě emisí. Například, očekává-li se koncentrace CO o hodnotě 100,0 μmol/mol, je možné použít nulovací plyn s kontaminací CO nepřesahující 2 000 μmol/mol;
 ii)
 kontaminace specifikovaná v tabulce A.4-9, která platí pro


text:
měření plynů v surovém nebo zředěném stavu;
 iii)
 kontaminace specifikovaná v tabulce A.4-10, která platí pro měření plynů v surovém stavu;
 Tabulka A.4-9
 Mezní hodnoty kontaminace platné pro měření v surovém nebo zředěném stavu [μmol/mol = ppm (3.2)]
 Složka
 Čištěný syntetický vzduch (4)
 Čištěný N2
 (4)
 THC (ekvivalent C1)
 ≤ 0,05 μmol/mol
 ≤ 0,05 μmol/mol
 CO
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO2
 ≤ 10 μmol/mol
 ≤ 10 μmol/mol
 O2
 0,205 až 0,215 mol/mol
 ≤ 2 μmol/mol
 NOX
 ≤ 0,02 μmol/mol
 ≤ 0,02 μmol/mol
 Tabulka A.4-10
 Mezní hodnoty kontaminace platné pro měření v surovém stavu [μmol/mol = ppm (3.2)]
 Složka
 Čištěný syntetický vzduch (5)
 Čištěný N2
 (5)
 THC (ekvivalent C1)
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO
 ≤ 1 μmol/mol
 ≤ 1 μmol/mol
 CO2
 ≤ 400 μmol/mol
 ≤ 400 μmol/mol
 O2
 0,18 až 0,21 mol/mol
 —
 NOX
 ≤ 0,1 μmol/mol
 ≤ 0,1 μmol/mol
 b)
 pro analyzátor FID lze použít tyto plyny:
 i)
 pro FID se použije palivo s koncentrací H2 (0,39 až 0,41) mol/mol, zůstatek He nebo N2. Směs nesmí obsahovat více než 0,05 μmol/mol THC;
 ii)
 pro FID se použije spalovací vzduch splňující specifikace čištěného vzduchu podle písm. a) tohoto bodu;
 iii)
 nulovací plyn pro FID. Plamenoionizační detektory se vynulují čištěným plynem splňujícím specifikace podle písm. a) tohoto bodu, s tím, že koncentrace O2 čištěného plynu může být jakákoliv;
 iv)
 propan jako kalibrační plyn pro plný rozsah pro FID. THC FID se kalibruje na plný rozsah a pro příslušné části stupnice kalibračními koncentracemi propanu C3H8. Kalibrace se provádí na bázi uhlíkového čísla jedna (C1);
 c)
 použijí se tyto směsi plynů obsahující plyny v limitu ±1,0 % skutečné hodnoty podle uznávaných mezinárodních nebo vnitrostátních norem a/nebo jiných schválených norem pro plyny:
 i)
 CH4, zbytkem je čištěný syntetický vzduch a/nebo případně N2;
 ii)
 vyhrazeno;
 iii)
 C3H8, zbytkem je čištěný syntetický vzduch a/nebo případně N2;
 iv)
 CO, zbytkem je čištěný N2;
 v)
 CO2, zbytkem je čištěný N2;
 vi)
 NO, zbytkem je čištěný N2;
 vii)
 NO2, zbytkem je čištěný syntetický vzduch;
 viii)
 O2, zbytkem je čištěný N2;
 ix)
 C3H8, CO, CO2, NO, zbytkem je čištěný N2;
 x)
 C3H8, CH4, CO, CO2, NO, zbytkem je čištěný N2.
 d)
 jiné druhy plynů, než které jsou uvedeny v písm. c) tohoto bodu (např. methanol ve vzduchu, který se může použít k určení faktorů odezvy), je možné použít, pokud jejich skutečné hodnoty jsou v limitu ±3,0 % skutečné hodnoty podle uznávaných mezinárodních a/nebo vnitrostátních norem a pokud splňují požadavky týkající se stability podle bodu 9.5.1.2 této přílohy;
 e)
 je rovněž přípustné vytvořit vlastní kalibrační plyny použitím přesného směšovacího zařízení, např. děliče plynu, a zředit plyny čištěným N2 nebo čištěným syntetickým vzduchem. Pokud dělič plynu splňuje specifikace bodu 9.4.5.6 této přílohy a smíšené plyny splňují požadavky písm. a) a c) tohoto bodu, má se za to, že výsledné směsi splňují požadavky tohoto bodu 9.5.1.1 této přílohy.
 9.5.1.2 Koncentrace a datum exspirace
 Zaznamená se koncentrace každého standardního kalibračního plynu a datum jeho exspirace uvedené výrobcem.
 a)
 Po datu exspirace se nesmí používat žádný standardní kalibrační plyn, s výjimkou možnosti


text:
připuštěné v písm. b) tohoto bodu;
 b)
 kalibrační plyny mohou být opatřeny novým označením a lze je použít po datu exspirace, pokud to předem schválí schvalovací orgán.
 9.5.1.3 Přenos plynů
 Přenos plynů z jejich zdrojů do analyzátorů se provádí pomocí komponentů, které jsou vyhrazeny k regulaci a přenosu pouze těchto plynů.
 9.5.2 Normy hmotnosti
 Je nutné použít váhy na částice s kalibračními závažími, která jsou certifikována podle uznávaných mezinárodních a/nebo vnitrostátních norem na nejistotu měření do 0,1 %. Kalibrační závaží může certifikovat každá kalibrační laboratoř, která dodržuje uznávané mezinárodní a/nebo vnitrostátní normy. Hmotnost nejmenšího kalibračního závaží nesmí přesáhnout desetinásobek hmotnosti nepoužitého odběrného média na částice. Kalibrační protokol musí rovněž uvádět hustotu závaží.
 (1) V přílohách jsou obsaženy specifické značky.
 (2) Číslování této přílohy odpovídá číslování celosvětového technického předpisu OSN č. 11. Některé odstavce předpisu celosvětového technického předpisu OSN č. 11však nebylo nutno do této přílohy zařadit.
 (1) Provádět kalibrace a ověřování častěji, podle instrukcí výrobce měřicího systému a osvědčeného technického úsudku.
 (2) Ověření CVS není nutné v případě systémů, které se shodují v rozmezí ± 2 % z hlediska chemické bilance uhlíku nebo kyslíku nasávaného vzduchu, paliva a zředěného výfukového plynu.
 (3) Namísto standardního objemového průtoku může být jako termín představující „veličinu“použit molární průtok. V tomto případě lze v příslušných kritériích linearity namísto maximálního standardního objemového průtoku použít maximální molární průtok.
 (4) Je-li zabráněno kondenzaci vody v zásobníku.
 (5) Až 313 K (40 °C).
 (6) Až 475 K (202 °C).
 (7) Při 464 ± 11 K (191 ± 11 °C).
 (3) Přesnost a opakovatelnost se určí ze stejných shromážděných údajů podle popisu v bodě 9.4.3 této přílohy a jsou založeny na absolutních hodnotách. Hodnota „pt“značí celkovou střední hodnotu očekávanou při mezních hodnotách emisí, hodnota „max“značí špičkovou hodnotu očekávanou při mezních hodnotách emisí během zkušebního cyklu, nikoli však maximální rozsah přístroje, hodnota „meas“značí skutečnou střední hodnotu změřenou za celý zkušební cyklus.
 (4) Tyto mezní hodnoty čistoty nemusí odpovídat mezinárodním a/nebo vnitrostátním uznávaným normám.
 (5) Tyto mezní hodnoty čistoty nemusí odpovídat mezinárodním a/nebo vnitrostátním uznávaným normám.
 DODATEK A.1
 ZAŘÍZENÍ K MĚŘENÍ POČTU EMITOVANÝCH ČÁSTIC
 A.1.1 Postup zkoušky měření
 A.1.1.1 Odběr vzorků
 Počet emitovaných částic se měří nepřetržitým odběrem vzorků buď ze systému s ředěním části toku, jak je popsáno v bodě 9.2.3 této přílohy, nebo ze systému s ředěním plného toku, jak je popsáno v bodě 9.2.2 této přílohy.
 A.1.1.1.1 Filtrace ředicího média
 Ředicí medium, které se použije jak v primárním, tak případně v sekundárním ředění výfukového plynu v ředicím systému, musí projít filtry, jež splňují požadavky na vzduchové filtry částic s vysokou účinností (HEPA) stanovené v bodě 2.1.41 tohoto předpisu. Ředicí médium může být předtím, než projde filtrem HEPA, volitelně pročištěno aktivním uhlím, aby se v něm snížily a stabilizovaly koncentrace uhlovodíků. Doporučuje se vložit doplňkový hrubý filtr částic před filtr HEPA a za čistič s aktivním uhlím, je-li použit.
 A.1.1.2 Kompenzace toku vzorků k měření počtu částic – systémy s ředěním plného toku
 Ke kompenzaci hmotnostního toku odebraného z ředicího systému pro odběr vzorků k měření počtu částic se odebraný


text:
hmotnostní tok (filtrovaný) vrátí zpět do ředicího systému. Alternativně se může celkový hmotnostní tok v ředicím systému korigovat matematicky s ohledem na odebraný tok pro odběr vzorků k měření počtu částic. Jestliže je celkový hmotnostní tok odebraný z ředicího systému pro účely součtu odběru vzorků k měření počtu částic a odběru vzorků k měření hmotnosti částic menší než 0,5 % celkového ředěného toku výfukového plynu v ředicím tunelu (med), lze tuto korekci nebo vrácení toku zpět opomenout.
 A.1.1.3 Kompenzace toku vzorků k měření počtu částic – systémy s ředěním části toku
 A.1.1.3.1 U systémů s ředěním části toku se hmotnostní tok odebraný z ředicího systému pro účely měření počtu částic vezme v úvahu při regulaci proporcionality odběru vzorků. Toho se dosáhne buď směrováním toku vzorků k měření počtu částic zpět do ředicího systému v místě před zařízením k měření průtoku, nebo matematickou korekcí, jak je uvedeno v bodě A.1.1.3.2. U systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá celkový vzorek, se musí hmotnostní tok odebraný z ředicího systému pro odběr vzorků k měření počtu částic korigovat také při výpočtu hmotnosti částic, jak je uvedeno v bodě A.1.1.3.3.
 A.1.1.3.2 Okamžitý průtok výfukového plynu do ředicího systému (qmp) používaný k řízení proporcionality odběru vzorků se koriguje podle jedné z následujících metod:
 a)
 v případě, kdy se tok odebraný z ředicího systému pro odběr vzorků k měření počtu částic odstraní, nahradí se rovnice (A.4-20) v bodě 8.1.8.6.1 této přílohy rovnicí (A.4-29):
 (A.4-29)
 kde:
 q
 mdew
 je hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu, kg/s,
 q
 mdw
 je hmotnostní průtok ředicího vzduchu, kg/s
 q
 ex
 je hmotnostní průtok vzorku k měření počtu částic, kg/s.
 Signál q
 ex posílaný do řídicího zařízení systému části toku musí mít vždy přesnost ±0,1 % hodnoty q
 mdew a měl by být vysílán s frekvencí nejméně 1 Hz;
 b)
 v případě, kdy se tok odebraný z ředicího systému pro odběr vzorků k měření počtu částic úplně nebo zčásti odstraní, avšak ekvivalentní tok se směruje zpět do ředicího systému v místě před zařízením k měření průtoku, nahradí se rovnice (A.4-20) v bodě 8.1.8.6.1 této přílohy rovnicí (A.4-30):
 (A.4-30)
 kde:
 qmdew
 je hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu, kg/s,
 qmdw
 je hmotnostní průtok ředicího vzduchu, kg/s
 q
 ex
 je hmotnostní průtok vzorku k měření počtu částic, kg/s
 q
 sw
 je hmotnostní průtok zpětného toku do ředicího tunelu ke kompenzaci odebraného vzorku k měření počtu částic, kg/s.
 Rozdíl mezi q
 ex a q
 sw posílaný do řídicího zařízení systému s ředěním části toku musí mít vždy přesnost ±0,1 % hodnoty q
 mdew. Signál (nebo signály) musí být vysílán (vysílány) s frekvencí nejméně 1 Hz.
 A.1.1.3.3 Korekce měření PM
 Když se tok vzorku k měření počtu částic odebere ze systému s ředěním části toku, u kterého se odebírá celkový vzorek, musí se hmotnost částic (m
 PM) vypočtená v bodě A.1.2.3.1.1 dodatku A.1 k příloze 5 korigovat s ohledem na odebraný tok následujícím způsobem. Tato korekce je nutná i v případě, že se filtrovaný odebíraný tok vede zpět do systémů s ředěním části toku, jak stanoví


text:
rovnice (A.4-31):
 (A.4-31)
 kde:
 mPM
 je hmotnost částic určená podle bodu A.1.2.3.1.1 dodatku A.1 k příloze 5, g/zkouška
 m
 sed
 je celková hmotnost zředěného výfukového plynu procházejícího ředicím tunelem, kg
 m
 ex
 je celková hmotnost zředěného výfukového plynu odebraného z ředicího tunelu pro vzorky k měření počtu částic, kg.
 A.1.1.3.4 Proporcionalita odběru vzorků ze systému s ředěním části toku
 U měření počtu částic se k řízení systému s ředěním části toku, za účelem získat vzorek proporcionální k hmotnostnímu toku výfukového plynu, použije hmotnostní průtok výfukového plynu určený kteroukoli z metod popsaných v bodech A.1.1.6.1 až A.1.1.6.4 dodatku A.1 k příloze 5. Proporcionalitu je třeba kontrolovat regresní analýzou mezi tokem vzorku a tokem výfukového plynu podle bodu 8.2.1.2 této přílohy.
 A.1.1.3.5 Výpočet počtu částic
 Určení a výpočet PN jsou stanoveny v dodatku A.6 k příloze 5.
 A.1.2 Měřicí zařízení
 A.1.2.1 Specifikace
 A.1.2.1.1 Přehled systému
 A.1.2.1.1.1
 Systém pro odběr vzorků částic se skládá ze sondy nebo odběrného místa, jimiž se odebírá vzorek z homogenně promíseného toku v ředicím systému, jak je popsáno v bodě 9.2.2 nebo 9.2.3 této přílohy, separátoru těkavých částic (VPR), který je v místě před počitadlem částic (PNC), a vhodného přenosového potrubí.
 A.1.2.1.1.2
 Doporučuje se, aby před vstupem do VPR byl použit předsazený separátor oddělující částice podle velikosti (např. cyklon, lapač hrubých částic apod.). Alternativně je však možné použít odběrnou sondu působící jako vhodné zařízení k třídění částic podle velikosti, která je znázorněna na obrázku A.4-7. U systémů s ředěním části toku je povoleno použít stejný předsazený separátor pro odběr vzorku k měření hmotnosti částic a k měření počtu částic, přičemž vzorek k měření počtu částic se odebírá z ředicího systému v místě za předsazeným separátorem. Alternativně lze použít předsazené separátory, kdy se vzorek ke zjištění počtu částic odebírá z ředicího systému před předsazeným separátorem k měření hmotnosti částic.
 A.1.2.1.2 Obecné požadavky
 A.1.2.1.2.1
 Místo odběru vzorků částic musí být uvnitř ředicího systému.
 Konec sondy k odběru vzorků nebo místo k odběru částic a přenosové potrubí částic (PTL) dohromady tvoří systém k přenosu částic (PTS). PTS převádí vzorek z ředicího tunelu do vstupu VPR. PTS musí splňovat následující podmínky:
 a)
 U systémů s ředěním plného toku a u systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá dílčí vzorek (jak je popsáno v bodě 9.2.3 této přílohy), musí být odběrná sonda instalována v blízkosti osy ředicího tunelu, ve vzdálenosti mezi 10 a 20 průměry tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu, přičemž tato sonda musí směřovat proti směru proudění do toku plynu protékajícího tunelem a osa jejího konce musí být rovnoběžná s osou ředicího tunelu. Odběrná sonda musí být umístěna v ředicím traktu tak, aby byl vzorek odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn.
 b)
 U systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá celkový vzorek (jak je popsáno v bodě 9.2.3 této přílohy), musí být odběrné místo částic nebo odběrná sonda umístěny ve zvláštním přenosovém potrubí částic, v místě před držákem filtru částic, průtokoměrem a všemi místy rozdvojení odběru vzorků


text:
nebo obtoku. Odběrné místo nebo odběrná sonda musí být umístěny tak, aby byl vzorek odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn. Rozměry odběrné sondy částic by měly být takové, aby nenarušovaly funkci systému s ředěním části toku.
 Vzorek plynu protékající PTS musí splňovat následující podmínky:
 a)
 u systémů s ředěním plného toku musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700;
 b)
 u systémů s ředěním části toku musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700 v PTT, tj. ve směru proudění za odběrnou sondou nebo odběrným místem;
 c)
 musí mít dobu setrvání vzorku v PTS ≤ 3 s;
 d)
 každá jiná konfigurace odběru vzorků pro PTS, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 Výstupní trubka (OT), kterou se vede zředěný vzorek z VPR do vstupu do PNC, musí mít následující vlastnosti:
 a)
 vnitřní průměr ≥ 4 mm;
 b)
 doba, po kterou vzorek toku plynu setrvává ve výstupní trubce (OT), musí být ≤ 0,8 s;
 c)
 každá jiná konfigurace odběru vzorků pro OT, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 A.1.2.1.2.2
 VPR musí obsahovat zařízení k ředění vzorku a k odstraňování těkavých částic.
 A.1.2.1.2.3
 Všechny části ředicího systému a systému odběru vzorků od výfukové trubky až k PNC, které jsou ve styku se surovým výfukovým plynem a se zředěným výfukovým plynem, musí být konstruovány tak, aby se minimalizovalo usazování částic. Všechny části musí být z elektricky vodivých materiálů, které nereagují se složkami výfukového plynu, a musí být elektricky uzemněny, aby se zabránilo elektrostatickým účinkům.
 A.1.2.1.2.4
 Systém k odběru vzorků částic musí být proveden podle osvědčené praxe v odběru vzorků aerosolů, což zahrnuje vyloučení ostrých ohybů a náhlých změn průřezů, používání hladkých vnitřních povrchů a minimalizování délky odběrného potrubí. Plynulé změny průřezu jsou přípustné.
 A.1.2.1.3 Zvláštní požadavky
 A.1.2.1.3.1
 Vzorek částic nesmí procházet čerpadlem předtím, než projde zařízením PNC.
 A.1.2.1.3.2
 Doporučuje se předsazený separátor oddělující částice vzorku podle velikosti.
 A.1.2.1.3.3
 Jednotka pro přípravu vzorku musí:
 A.1.2.1.3.3.1
 být schopna ředit vzorek v jednom nebo více stupních, aby se dosáhlo koncentrace počtu částic pod horní hranicí režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC a teploty plynu na vstupu do PNC nižší než 308 K (35 °C);
 A.1.2.1.3.3.2
 obsahovat počáteční stupeň ředění za ohřevu, z něhož vychází vzorek s teplotou ≥ 423 K (150 °C) a ≤ 673 K (400 °C) a ředěný faktorem nejméně 10;
 A.1.2.1.3.3.3
 regulovat vyhřívané fáze na konstantní jmenovité provozní teploty v rozsahu specifikovaném v bodě A.1.2.1.3.3.2, s dovolenou odchylkou ±10 K (±10 °C). Poskytovat údaj o tom, zda vyhřívané fáze jsou nebo nejsou na svých správných provozních teplotách;
 A.1.2.1.3.3.4
 dosáhnout redukčního koeficientu koncentrace částic (fr
 (di
 )), jak je definován dále v bodě A.1.2.2.2.2, pro částice o průměrech elektrické mobility 30 nm, který není o více než 30 % vyšší, a částice o průměrech elektrické mobility 50 nm, který není o více než 20 % vyšší, a který není více než o 5 % nižší než koeficient pro částice o průměru


text:
elektrické mobility 100 nm pro VPR jako celek;
 A.1.2.1.3.3.5
 dosáhnout také > 99,0 % odpaření částic tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3) o průměru 30 nm, s koncentrací na vstupu ≥ 10 000 cm-3, pomocí ohřátí a snížení parciálních tlaků tetrakontanu.
 A.1.2.1.3.4
 PNC musí:
 A.1.2.1.3.4.1
 pracovat za provozních podmínek plného toku;
 A.1.2.1.3.4.2
 počítat s přesností ±10 % v rámci rozsahu 1 cm-3 k horní hranici režimu počítání jednotlivých částic počítadlem ověřitelnou podle náležité normy. Při koncentracích pod 100 cm–3 se mohou požadovat měření, která jsou zprůměrována v rozsahu prodloužených period odběru vzorků, aby se prokázala přesnost PNC s vysokým stupněm statistické věrohodnosti;
 A.1.2.1.3.4.3
 mít rozlišitelnost údajů nejméně 0,1 částic cm-3 při koncentracích menších než 100 cm3;
 A.1.2.1.3.4.4
 mít lineární odezvu na koncentrace částic v celém měřicím rozsahu v režimu počítání jednotlivých částic;
 A.1.2.1.3.4.5
 mít frekvenci udávání dat rovnající se 0,5 Hz nebo větší;
 A.1.2.1.3.4.6
 mít dobu odezvy pro rozsah měřených koncentrací kratší než 5 s;
 A.1.2.1.3.4.7
 obsahovat korekční funkci koincidence až do korekce maximálně 10 % a smět použít koeficient vnitřní kalibrace, jak je stanoveno v bodě A.1.2.2.1.3, avšak nesmět použít žádný jiný algoritmus ke korekci účinnosti počítání nebo k jejímu definování;
 A.1.2.1.3.4.8
 mít při velikostech částic o průměru elektrické mobility 23 nm (±1 nm) účinnost počítání 50 % (±12 %) a při velikostech 41 nm (±1 nm) účinnosti počítání > 90 %. Těchto účinností počítání lze dosáhnout prostředky interními (například regulací včleněnou do koncepce přístroje) nebo externími (například pomocí předsazené separace oddělující částice podle velikosti);
 A.1.2.1.3.4.9
 jestliže PNC používá pracovní kapalinu, musí se tato kapalina měnit v intervalech specifikovaných výrobcem přístroje.
 A.1.2.1.3.5
 Pokud nejsou tlak a/nebo teplota na vstupu PNC udržovány na známé konstantní úrovni v bodě, ve kterém se řídí průtok PNC, musí se měřit a zaznamenávat za účelem korigování měření koncentrace částic na standardní podmínky.
 A.1.2.1.3.6
 Součet dob, ve kterých vzorek setrvává v PTS, VPR a OT, plus doba odezvy zařízení PNC, nesmí být větší než 20 s.
 A.1.2.1.3.7
 Doba transformace celého odběrného systému k měření počtu částic (PTS, VPR, OT a PNC) se určí tak, že se aerosol přepne přímo do vstupu PTS. Přepnutí aerosolu musí být provedeno za méně než 0,1 s. Aerosol použitý ke zkoušce musí způsobit změnu koncentrace o nejméně 60 % plného rozsahu stupnice.
 Průběh koncentrace se zaznamená. K časové synchronizaci signálů koncentrace počtu částic a toku výfukového plynu je doba transformace definována jako čas od okamžiku změny (t0) do okamžiku, kdy odezva dosáhne 50 % konečné udané hodnoty (t50).
 A.1.2.1.4 Popis doporučeného systému
 Tento bod popisuje doporučenou praxi měření počtu částic. Je však přijatelný každý systém, který splňuje požadavky na vlastnosti stanovené v bodech A.1.2.1.2. a A.1.2.1.3.
 Na obrázcích A.4-8 a A.4-9 jsou schémata doporučených konfigurací systému k odběru vzorků částic pro systémy s ředěním části toku a systémy s ředěním plného toku.
 Obrázek A.4-8
 Schéma doporučeného systému k odběru vzorků částic – odběr z části toku
 Přebytečný vzduch
 Filtrovaný vzduch
 Cyklon
 Z výfuku motoru
 Filtrovaný vzduch
 odsávaný vzduch*
 *Alternativně může řídicí software zavést korekci na průtok odebraný systémem k měření PN
 Obrázek A.4-9
 Schéma


text:
doporučeného systému k odběru vzorků částic – odběr z plného toku
 Přebytečný vzduch
 Filtrovaný vzduch
 Cyklon
 Směr toku
 Aktivní uhlík
 Z výfuku motoru
 A.1.2.1.4.1 Popis systému k odběru vzorků
 Systém k odběru vzorků částic se skládá z konce odběrné sondy nebo z odběrného místa v ředicím systému, přenosového potrubí částic (PTL), předsazeného separátoru oddělujícího částice podle velikosti (PCF) a ze separátoru těkavých částic (VPR), který je osazen v místě před jednotkou k měření koncentrace počtu částic (PNC). Separátor VPR obsahuje zařízení k ředění vzorku (zařízení k ředění počtu částic: PND1 a PND2) a zařízení na odpařování částic (odpařovací trubka ET). Sonda k odběru vzorků nebo odběrné místo vzorků z toku zkoušeného plynu musí být v ředicím traktu uspořádány tak, aby se odebíral reprezentativní vzorek toku plynu z homogenní směsi ředicího média a výfukového plynu. Součet dob, po které vzorek setrvává v systému, plus doba odezvy zařízení PNC, nesmí být větší než 20 s.
 A.1.2.1.4.2 Systém přenosu částic
 Konec sondy k odběru vzorků nebo místo k odběru částic a přenosová trubice částic (PTL) dohromady tvoří systém k přenosu částic (PTS). Systém PTS převádí vzorek z ředicího tunelu do vstupu prvního zařízení k ředění počtu částic. PTS musí splňovat následující podmínky:
 U systémů s ředěním plného toku a u systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá dílčí vzorek (jak je popsáno v bodě 9.2.3 této přílohy), musí být odběrná sonda instalována v blízkosti osy ředicího tunelu, ve vzdálenosti mezi 10 a 20 průměry tunelu ve směru proudění od místa, kde výfukový plyn vstupuje do ředicího tunelu, přičemž tato sonda musí směřovat proti směru proudění do toku plynu protékajícího tunelem a osa jejího konce musí být rovnoběžná s osou ředicího tunelu. Odběrná sonda musí být umístěna v ředicím traktu tak, aby byl vzorek odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn.
 U systémů s ředěním části toku, u kterých se odebírá celkový vzorek (jak je popsáno v bodě 9.2.3 této přílohy), musí být odběrné místo částic umístěno ve zvláštním přenosovém potrubí částic, v místě před držákem filtru částic, průtokoměrem a všemi místy rozdvojení odběru vzorků nebo obtoku. Odběrné místo nebo odběrná sonda musí být umístěny tak, aby byl vzorek odebírán z homogenní směsi ředicí médium / výfukový plyn.
 Vzorek plynu protékající PTS musí splňovat následující podmínky:
 musí mít Reynoldsovo číslo (Re) < 1 700;
 musí mít dobu setrvání vzorku v PTS ≤ 3 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro PTS, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru elektrické mobility 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 Výstupní trubka (OT), kterou se vede zředěný vzorek z VPR do vstupu do PNC, musí mít následující vlastnosti:
 vnitřní průměr ≥ 4 mm;
 vzorek toku plynu procházející POT tam musí setrvávat po dobu ≤ 0,8 s.
 Každá jiná konfigurace odběru vzorků pro OT, pro kterou může být prokázána rovnocenná penetrace částic o průměru elektrické mobility 30 nm, se pokládá za přijatelnou.
 A.1.2.1.4.3 Předsazený separátor částic
 Doporučený předsazený separátor částic se umístí z hlediska směru proudění před VPR. Musí mít 50% účinnost


text:
oddělování částic pro částice mezi 2,5 μm a 10 μm při objemovém průtoku zvoleném pro odběr vzorku emisí částic k zjištění jejich počtu. Předsazený separátor musí umožnit, aby nejméně 99 % hmotnostní koncentrace částic 1 μm, které do něj vstupují, prošlo jeho výstupem s objemovým průtokem zvoleným pro odběr emisí částic k zjištění jejich počtu. U systémů s ředěním části toku je povoleno použít stejný předsazený separátor pro odběr vzorku k měření hmotnosti částic a k měření počtu částic, přičemž vzorek k měření počtu částic se odebírá z ředicího systému v místě za předsazeným separátorem. Alternativně lze použít předsazené separátory, kdy se vzorek ke zjištění počtu částic odebírá z ředicího systému v místě před předsazeným separátorem k měření hmotnosti částic.
 A.1.2.1.4.4 Separátor těkavých částic (VPR)
 Separátor VPR obsahuje v sériovém uspořádání jedno zařízení k ředění počtu částic (PND1), odpařovací trubku a druhé zařízení k ředění počtu částic (PND2). Účelem této ředicí funkce je zmenšit koncentraci počtu částic ve vzorku, který vstupuje do jednotky k měření koncentrace částic, na hodnotu menší, než je horní hranice režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC, a k potlačení tvoření jader ve vzorku. VPR musí udávat, zda PND1 a odpařovací trubka jsou na svých správných provozních teplotách.
 VPR musí také dosáhnout > 99,0% odpaření částic tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3) o průměru 30 nm, s koncentrací na vstupu ≥ 10 000 cm-3, pomocí ohřátí a snížení parciálních tlaků tetrakontanu. Také musí dosáhnout redukčního koeficientu koncentrace částic f
 r pro částice s průměry elektrické mobility 30 nm, který není vyšší než 30 %, a pro částice s průměry elektrické mobility 50 nm, který není vyšší než 20 %, a není nižší o více než 5 %, než je koeficient pro částice o průměru elektrické mobility 100 nm pro VPR jako celek.
 A.1.2.1.4.4.1 První zařízení k ředění počtu částic (PND1)
 První zařízení k ředění počtu částic musí být specificky konstruováno k ředění koncentrace počtu částic a musí pracovat při teplotě (stěny) 423 K až 673 K (150 °C až 400 °C). Nastavení teploty stěny se musí udržovat na konstantní jmenovité provozní teplotě, která je v rámci uvedeného rozsahu teplot, s dovolenou odchylkou ±10 °C, a nesmí přesáhnout teplotu stěny ET (bod A.1.2.1.4.4.2). Do zařízení k ředění se přivádí ředicí vzduch filtrovaný filtrem HEPA a zařízení musí být schopno vytvářet faktor ředění o hodnotě 10 až 200.
 A.1.2.1.4.4.2 Odpařovací trubka (ET)
 Teplota stěny v celé délce ET musí být regulována na hodnotu, která je větší než teplota stěny prvního zařízení k ředění počtu částic, nebo se rovná této hodnotě, a teplota stěny se musí udržovat na stanovené jmenovité provozní teplotě mezi 573 K (300 °C) a 673 K (400 °C), s dovolenou odchylkou ±10 K.
 A.1.2.1.4.4.3 Druhé zařízení k ředění počtu částic (PND2)
 PND2 musí být specificky konstruováno k ředění koncentrace počtu částic. Do zařízení k ředění se přivádí ředicí vzduch filtrovaný filtrem HEPA a zařízení musí být schopno udržovat jednotný ředicí koeficient v rozsahu 10 až 30. Faktor ředění zařízení PND2 musí být zvolen v rozsahu mezi 10 a 15


text:
tak, aby koncentrace počtu částic za druhým ředicím zařízením ve směru proudění byla menší než horní hranice režimu počítání jednotlivých částic v zařízení PNC a aby teplota plynu před vstupem do PNC byla < 308 K (35 °C).
 A.1.2.1.4.5 Počitadlo počtu částic (PNC)
 Zařízení PNC musí splňovat požadavky bodu A.1.2.1.3.4.
 A.1.2.2 Kalibrace/validace systému k odběru vzorků částic (1)
 A.1.2.2.1 Kalibrace počitadla počtu částic
 A.1.2.2.1.1
 Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o kalibraci PNC, které potvrzuje soulad s konkrétní normou, a to v období 12 měsíců před zkouškou emisí.
 A.1.2.2.1.2
 PNC musí být také znovu kalibrováno po každé větší údržbě a musí být vydáno nové osvědčení o kalibraci.
 A.1.2.2.1.3
 Kalibrace se musí provádět podle standardní kalibrační metody:
 a)
 porovnáním odezvy PNC, které se kalibruje, s odezvou kalibrovaného aerosolového elektrometru, když se zároveň odebírají vzorky elektrostaticky roztříděných kalibračních částic, nebo
 b)
 porovnáním odezvy PNC, které se kalibruje, s odezvou druhého PNC, které bylo výše uvedenou metodou kalibrováno přímo.
 V případě elektrometru se provede kalibrace s použitím nejméně šesti standardních koncentrací rozložených co nejrovnoměrněji napříč měřicím rozsahem PNC. Tyto body zahrnují bod jmenovité nulové koncentrace získaný připojením filtrů HEPA nejméně třídy H13 podle normy EN 1822:2008, nebo rovnocenných vlastností, ke vstupu každého přístroje. Aniž by se na PNC, které se kalibruje, použil nějaký kalibrační koeficient, musí být měřené koncentrace u každé použité koncentrace v rozmezí ±10 % od standardní koncentrace, s výjimkou nulového bodu, jinak se kalibrované PNC vyřadí. Vypočte se a zaznamená gradient lineární regrese dvou souborů údajů. Na PNC, které se kalibruje, se použije kalibrační koeficient rovnající se převrácené hodnotě gradientu. Vypočte se linearita odezvy jako druhá mocnina Pearsonova korelačního koeficientu součinu momentů (R2) obou souborů údajů, která se musí rovnat nejméně 0,97. Při výpočtu obou gradientů a R2 se proloží lineární regrese počátkem (nulová koncentrace na obou přístrojích).
 U referenčního PNC se kalibruje s použitím nejméně šesti standardních koncentrací napříč měřicím rozsahem PNC. V nejméně třech bodech musí být koncentrace pod 1 000 cm-3, zbývající koncentrace musí být rozmístěny lineárně mezi 1 000 ccm-3 a maximem rozsahu PNC v režimu počítání jednotlivých částic. Tyto body zahrnují bod jmenovité nulové koncentrace získaný připojením filtrů HEPA nejméně třídy H13 podle normy EN 1822:2008, nebo rovnocenných vlastností, ke vstupu každého přístroje. Aniž by se na PNC, které se kalibruje, použil nějaký kalibrační koeficient, musí být měřené koncentrace u každé použité koncentrace v rozmezí ±10 % od standardní koncentrace, s výjimkou nulového bodu, jinak se kalibrované PNC vyřadí. Vypočte se a zaznamená gradient lineární regrese dvou souborů údajů. Na PNC, které se kalibruje, se použije kalibrační koeficient rovnající se převrácené hodnotě gradientu. Vypočte se linearita odezvy jako druhá mocnina Pearsonova korelačního koeficientu součinu momentů (R2) obou souborů údajů, která se musí rovnat nejméně 0,97. Při výpočtu obou gradientů a R2se proloží lineární regrese počátkem (nulová koncentrace na obou přístrojích).
 A.1.2.2.1.4
 Kalibrace také zahrnuje kontrolu účinnosti detekce zařízení PNC v porovnání s požadavky bodu A.1.2.1.3.4.8, s částicemi o průměru elektrické mobility 23 nm. Kontrola účinnosti počítání s částicemi o průměru 41 nm se nevyžaduje.


text:
A.1.2.2.2 Kalibrace/validace separátoru těkavých částic
 A.1.2.2.2.1
 Kalibrace redukčních koeficientů koncentrace částic u zařízení VPR v jeho celém rozsahu nastavení ředění, při jmenovitých provozních teplotách stanovených pro přístroj, se požaduje, když je jednotka nová a po každé větší údržbě. Požadavek na periodické validace redukčního koeficientu koncentrace částic u VPR se omezuje na kontrolu při jediném nastavení, které je typické pro nastavení používané k měřením na nesilničních mobilních strojích se vznětovým motorem vybaveným filtrem částic. Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o kalibraci nebo o validaci separátoru těkavých částic, a to v období 6 měsíců před zkouškou emisí. Jestliže separátor těkavých částic obsahuje výstražnou signalizaci pro sledování teploty, je pro validaci přípustný interval 12 měsíců.
 Vlastnosti VPR musí být určeny vzhledem k redukčnímu koeficientu koncentrace částic pro tuhé částice o průměru elektrické mobility 30 nm, 50 nm a 100 nm. Redukční koeficienty koncentrace částic (fr
 (d)) pro částice s průměry elektrické mobility 30 nm nesmějí být vyšší než 30 % a pro částice s průměry elektrické mobility 50 nm nesmějí být vyšší než 20 % a nesmějí být o více než o 5 % nižší, než je koeficient pro částice o průměru elektrické mobility 100 nm. Pro účely validace musí být střední hodnota redukčního koeficientu koncentrace částic v rozmezí ±10 % od střední hodnoty redukčního koeficientu koncentrace částic (
 ) zjištěné při prvotní kalibraci zařízení VPR.
 A.1.2.2.2.2
 Zkušebním aerosolem pro tato měření jsou tuhé částice o průměru elektrické mobility 30 nm, 50 nm a 100 nm a mající na vstupu VPR minimální koncentraci 5 000 částic cm–3. Koncentrace částic se měří z hlediska směru proudění před příslušnými součástmi a za nimi.
 Redukční koeficient koncentrace částic pro každou velikost částic (fr
 (di
 )) se vypočte pomocí rovnice (A.4-32):
 (A.4-32)
 kde:
 Nin(di)
 Nin
 (di
 ) je koncentrace počtu částic o průměru di
 před komponentem ve směru proudění,
 Nout
 (di
 )
 je koncentrace počtu částic o průměru di
 v místě za komponentem,
 di
 je průměr elektrické mobility částice (30, 50 nebo 100 nm),
 Nin
 (di
 ) a Nout
 (di
 ) se korigují na stejné podmínky.
 Střední hodnota redukce koncentrace částic (
 ) se při daném nastavení ředění vypočte pomocí rovnice (A.4-33):
 (A.4-33)
 Doporučuje se, aby zařízení VPR bylo kalibrováno a validováno jako úplná jednotka.
 A.1.2.2.2.3
 Technická zkušebna zajistí, aby bylo vystaveno osvědčení o validaci zařízení VPR, kterým se potvrzuje efektivní účinnost separátoru těkavých částic, a to v období 6 měsíců před zkouškou emisí. Jestliže separátor těkavých částic obsahuje výstražnou signalizaci pro sledování teploty, je pro validaci přípustný interval 12 měsíců. Zařízení VPR musí být schopno odstraňovat více než 99,0 % částic tetrakontanu (CH3(CH2)38CH3) o průměru elektrické mobility nejméně 30 nm, s koncentrací na vstupu ≥10 000 cm-3, a to při provozu s nastavením minimálního ředění a při provozních teplotách doporučených výrobcem.
 A.1.2.2.3 Postupy kontroly systému k zjišťování počtu částic
 A.1.2.2.3.1
 Počitadlo částic musí před každou zkouškou udávat měřenou koncentraci menší než 0,5 částic cm-3, když je ke vstupu celého odběrného systému částic (VPR a PNC) připojen filtr HEPA třídy nejméně H13 podle normy EN


text:
1822:2008, nebo rovnocenných vlastností.
 A.1.2.2.3.2
 Vždy po měsíci musí počitadlo částic, do kterého je přiveden tok, udávat měřenou hodnotu v rozmezí 5 % od jmenovitého průtoku počitadlem částic, když je kontrolováno kalibrovaným průtokoměrem.
 A.1.2.2.3.3
 Každý den, když se ke vstupu do počitadla částic připojí filtr HEPA třídy nejméně H13 podle normy EN 1822:2008 nebo rovnocenných vlastností, musí počitadlo částic udávat koncentraci ≤ 0,2 cm-3. Po odejmutí tohoto filtru musí počitadlo částic udávat nárůst měřené koncentrace na nejméně 100 částic cm-3, když se do něj vpustí okolní vzduch, a údaj se musí vrátit na ≤ 0,2 cm-3, když se opět připojí filtr HEPA.
 A.1.2.2.3.4
 Před začátkem každé zkoušky musí být potvrzeno, že měřicí systém udává, že odpařovací trubka, je-li součástí systému, dosáhla své správné provozní teploty.
 A.1.2.2.3.5
 Před začátkem každé zkoušky musí být potvrzeno, že měřicí systém udává, že zařízení k ředění PND1 dosáhlo své správné provozní teploty.
 (1) Příklad metod kalibrace/validace je k dispozici na adrese: www.unece.org/es/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grpe/pmpfcp
 DODATEK A.2
 MONTÁŽ ZAŘÍZENÍ A POMOCNÝCH ZAŘÍZENÍ
 Číslo
 Zařízení a pomocná zařízení
 Namontována pro zkoušku emisí
 1
 Sací systém
 Sběrné sací potrubí
 Ano
 Zařízení k omezení emisí z klikové skříně
 Ano
 Průtokoměr vzduchu
 Ano
 Vzduchový filtr
 Ano (1)
 Tlumič sání
 Ano (1)
 2
 Výfukový systém
 Následné zpracování výfukových plynů
 Ano
 Sběrné výfukové potrubí
 Ano
 Spojovací potrubí
 Ano (2)
 Tlumič
 Ano (2)
 Výfuková trubka
 Ano (2)
 Výfuková brzda
 Ne (3)
 Přeplňovací zařízení
 Ano
 3
 Čerpadlo pro přívod paliva
 Ano (4)
 4
 Zařízení pro vstřikování paliva
 Předfiltr
 Ano
 Filtr
 Ano
 Čerpadlo
 Ano
 5
 Vysokotlaké potrubí
 Ano
 Vstřikovač
 Ano
 Elektronická řídicí jednotka, čidla, atd.
 Ano
 Regulátor/systém ovládání
 Ano
 Automatická zarážka plného zatížení u ozubené tyče v závislosti na atmosférických podmínkách
 Ano
 6
 Chlazení kapalinou
 Chladič
 Ne
 Ventilátor
 Ne
 Proudnicový kryt ventilátoru
 Ne
 Vodní čerpadlo
 Ano (5)
 Termostat
 Ano (6)
 7
 Chlazení vzduchem
 Proudnicový kryt
 Ne (7)
 Ventilátor nebo dmychadlo
 Ne (7)
 Zařízení k regulaci teploty
 Ne
 8
 Zařízení k přeplňování
 Kompresor poháněný buď přímo motorem a/nebo výfukovými plyny
 Ano
 Chladič plnicího vzduchu
 Ano (7)
 (8)
 Čerpadlo chladiva nebo ventilátor (poháněné motorem)
 Ne (7)
 Zařízení regulující průtok chladiva
 Ano
 9
 Pomocný ventilátor zkušebního zařízení
 Ano, je-li potřeba
 10
 Zařízení proti znečišťujícím látkám
 Ano
 11
 Startovací zařízení
 Ano, nebo zkušební zařízení (9)
 12
 Čerpadlo mazacího oleje
 Ano
 13
 Některá pomocná zařízení, jejichž definice souvisí s provozem nesilničního mobilního stroje a která lze namontovat na motor, musí být před zkouškou odmontována.
 Jako příklad lze uvést:
 (i)
 vzduchový kompresor brzdového systému;
 (ii)
 kompresor posilovače řízení;
 (iii)
 kompresor pro vzduchové odpružení;
 (iv)
 klimatizační systém.
 Ne
 (1) Úplný sací systém určený pro uvažované použití se namontuje:
 i)
 v případě rizika znatelného vlivu na výkon motoru;
 ii)
 požaduje-li to výrobce.
 V ostatních případech se může použít rovnocenný systém a zkontroluje se, že tlak v sání se neliší o více než 100 Pa od horní meze uvedené výrobcem pro čistý vzduchový filtr.
 (2) Úplný výfukový systém určený pro uvažované použití se namontuje:
 i)
 v případě rizika znatelného vlivu na výkon motoru;
 ii)
 požaduje-li to výrobce.
 V ostatních případech se může použít rovnocenný systém za


text:
podmínky, že tlak se neliší o více než 1 000 Pa od horní meze uvedené výrobcem.
 (3) Je-li součástí motoru brzda výfukového systému, musí být její škrticí klapka zablokována v plně otevřené poloze.
 (4) V případě potřeby může být tlak v přívodu paliva seřízen tak, aby odpovídal tlakům, které se vyskytují při předpokládaném použití motoru (zejména je-li použit systém s vracením paliva).
 (5) Cirkulaci chladicí kapaliny musí obstarávat pouze vodní čerpadlo motoru. Kapalina smí být chlazena vnějším okruhem za předpokladu, že tlaková ztráta tohoto okruhu a tlak na vstupu do čerpadla zůstávají v podstatě stejné jako v systému chlazení motoru.
 (6) Termostat může být zablokován v plně otevřené poloze.
 (7) Jsou-li chladicí ventilátor nebo dmychadlo namontovány pro zkoušku, přičte se pohlcený výkon k výsledkům, s výjimkou chladicích ventilátorů přímo namontovaných na klikový hřídel u vzduchem chlazených motorů. Příkon ventilátoru nebo dmychadla se určí při otáčkách použitých u zkoušky, a to výpočtem ze standardních parametrů nebo praktickými zkouškami.
 (8) Motory chlazené plnicím vzduchem se zkoušejí s chlazením plnicího vzduchu, ať se toto chlazení provádí kapalinou nebo vzduchem, avšak na přání výrobce se může chladič vzduchu nahradit systémem, který je na zkušebním zařízení. V obou případech se měření výkonu při každém nastavení otáček musí provádět při maximálním poklesu tlaku a minimálním poklesu teploty vzduchu nasávaného do motoru přes chladič plnicího vzduchu na zkušebním stavu, podle hodnot stanovených výrobcem.
 (9) Energie pro elektrické nebo jiné startovací systémy se musí dodat ze zkušebního zařízení.
 DODATEK A.3
 OVĚŘENÍ SIGNÁLU TOČIVÉHO MOMENTU VYSÍLANÉHO ELEKTRONICKOU ŘÍDICÍ JEDNOTKOU
 A.3.1 Úvod
 Pokud smluvní strana vyžaduje provádění monitorovacích zkoušek v provozu, tento dodatek stanoví požadavky na ověření točivého momentu, pokud výrobce hodlá použít signál točivého momentu vysílaný elektronickou řídicí jednotkou motoru v případě motorů, které jsou takto vybaveny.
 Základem netto točivého momentu je nekorigovaný netto točivý moment motoru, včetně příslušenství a pomocných zařízení, který bude zahrnut do zkoušky emisí podle dodatku A.2.
 A.3.2 Vysílaný signál točivého momentu
 Jakmile je motor namontován na zkušební stav pro účely mapování, musí být k dispozici prostředky ke čtení signálu točivého momentu vysílaného elektronickou řídicí jednotkou.
 A.3.3 Ověřovací postup
 Při mapování postupem podle bodu 7.6.2 této přílohy se hodnoty točivého momentu změřené na dynamometru a hodnoty točivého momentu vysílané elektronickou řídicí jednotkou měří současně alespoň ve třech bodech křivky točivého momentu. Alespoň jedno měření se na křivce provádí v bodě, v němž točivý moment nedosahuje méně než 98 % maximální hodnoty.
 Točivý moment vysílaný elektronickou řídicí jednotkou je akceptován bez korekce, jestliže u každého bodu měření není koeficient vypočtený vydělením hodnoty točivého momentu na dynamometru hodnotou točivého momentu vysílanou elektronickou řídicí jednotkou menší než 0,93 (tj. maximální rozdíl 7 %). V takovém případě se ve sdělení uvede, že točivý moment vysílaný elektronickou řídicí jednotkou byl ověřen bez korekce. Je-li koeficient v jednom nebo více zkušebních bodech menší než 0,93, určí se ze všech měřených bodů průměrný korekční koeficient, který se uvede ve sdělení. Je-li ve sdělení koeficient uveden, použije se na točivý moment vysílaný elektronickou řídicí jednotkou při monitorovacích zkouškách v provozu.
 DODATEK A.4
 POSTUPY


text:
PRO MĚŘENÍ AMONIAKU
 A.4.1 Tento dodatek popisuje postup pro měření amoniaku (NH3). U nelineárních analyzátorů je přípustné použití linearizačních obvodů.
 A.4.2 Pro měření NH3 jsou určeny tři principy měření a každý z principů lze použít za předpokladu, že splňuje kritéria specifikovaná v bodech A.4.2.1, A.4.2.2 nebo A.4.2.3. Pro měření NH3 nejsou povoleny sušičky plynu.
 A.4.2.1 Analyzátor využívající Fourierovu transformaci infračerveného pásma (dále jen „FTIR“)
 A.4.2.1.1 Princip měření
 FTIR využívá principu spektroskopie širokého vlnového infračerveného pásma. Umožňuje souběžné měření složek výfukového plynu, jejichž standardizovaná spektra přístroj obsahuje. Absorpční spektrum (intenzita / vlnová délka) se vypočítává z naměřeného interferogramu (intenzita/čas) pomocí Fourierovy transformační metody.
 A.4.2.1.2 Instalace a odběr vzorků
 Analyzátor FTIR se instaluje podle požadavků výrobce přístroje. Pro vyhodnocení se zvolí vlnová délka NH3. Cesta vzorku (odběrné potrubí, předfiltr (předfiltry) a ventily) musí být vyrobena z nerezavějící oceli nebo z polytetrafluorethylenu (PTFE) a vyhřívána na teplotu mezi 383 K (110 °C) a 464 K (191 °C) pro minimalizaci ztrát NH3 a artefaktů vzorkování. Kromě toho by odběrné potrubí mělo být co nejkratší.
 A.4.2.1.3 Křížová interference
 Spektrální rozlišení vlnové délky NH3 musí být v rozmezí 0,5 cm-1, aby se minimalizovala křížová interference jiných plynů přítomných ve výfukovém plynu.
 A.4.2.2 Nedisperzní analyzátor s rezonanční absorpcí v ultrafialovém pásmu (dále jen „NDUV“)
 A.4.2.2.1 Princip měření
 NDUV funguje na čistě fyzikálním základě, nejsou potřeba pomocné plyny ani jiné zařízení. Hlavním prvkem fotometru je bezelektrodová výbojka. Vydává ostře strukturované záření v ultrafialovém pásmu, díky čemuž lze měřit několik složek, například NH3.
 Fotometrický systém má konstrukci dvou svazků v čase, aby na základě techniky korelace filtrů produkoval měřicí a referenční svazek světla.
 Aby se dosáhlo vysoké stability měřicího signálu, je konstrukce dvou svazků v čase kombinována s konstrukcí dvou svazků v prostoru. Zpracování signálu detektoru podporuje téměř zanedbatelnou míru posunu nulového bodu.
 V kalibračním režimu analyzátoru se do dráhy světelnému svazku vkládá uzavřená křemenná kyveta, aby se získala přesná kalibrační hodnota, neboť veškeré ztráty způsobené odrazem a absorpcí stěn kyvety se eliminují. Poněvadž je plynová náplň kyvety vysoce stabilní, dává tato kalibrační metoda fotometru velmi vysokou dlouhodobou stabilitu.
 A.4.2.2.2 Instalace
 Analyzátor se instaluje ve skříňce analyzátoru používajícího extrakční odběr vzorků podle pokynů výrobce přístroje. Umístění analyzátoru musí být schopno unést výrobcem uvedenou hmotnost.
 Cesta vzorku (odběrné potrubí, předfiltr (předfiltry) a ventily) musí být vyrobena z nerezavějící oceli nebo PTFE a vyhřívána na teplotu mezi 383 K (110 °C) a 464 K (191 °C).
 Kromě toho by odběrné potrubí mělo být co nejkratší. Musí se minimalizovat vliv teploty a tlaku výfukových plynů, instalačního prostředí a vibrací na měření.
 Analyzátor plynů musí být chráněn před chladem, teplem, kolísáním teplot a silným prouděním vzduchu, usazováním prachu, žíravým prostředím a vibracemi. Musí být zajištěna náležitá cirkulace vzduchu, aby se předešlo přehřívání. K rozptýlení tepelných ztrát je třeba využít celý povrch.
 A.4.2.2.3 Křížová citlivost
 Zvolí se vhodný spektrální rozsah, aby se minimalizovala křížová interference doprovodných plynů. Typickými komponenty, které nežádoucím způsobem zasahují do měření NH3 jsou SO2, NO2 a NO.
 K omezení křížové interference lze použít i další metody.
 a)
 použití interferenčních filtrů;


text:
b)
 kompenzace křížové interference pomocí měření komponentů, které ji způsobují, a využití signálu měření ke kompenzaci.
 A.4.2.3 Laserový infračervený analyzátor
 A.4.2.3.1 Princip měření
 Infračervený laser, jako např. laditelný diodový laser (TDL) nebo kvantový kaskádový laser (QCL), je schopen vydávat koherentní světlo v téměř infračervené oblasti, resp. ve středu infračervené oblasti, v nichž dusíkaté sloučeniny včetně NH3 vykazují silnou absorpci. Tato laserová optika poskytuje téměř nebo středně infračervené pulzační úzkopásmové spektrum o vysokém rozlišení. Laserové infračervené analyzátory tudíž mohou snížit rušivý vliv způsobovaný překrýváním spekter existujících složek výfukového plynu z motoru.
 A.4.2.3.2 Instalace
 Analyzátor se umístí buď přímo do výfukové trubky (in-situ), nebo do skříňky analyzátoru používajícího extrakční odběr vzorků podle pokynů výrobce přístroje. Je-li umístěn do skříňky analyzátoru, cesta vzorku (odběrné potrubí, předfiltr (předfiltry) a ventily) musí být vyrobena z nerezavějící oceli nebo z polytetrafluorethylenu (PTFE) a vyhřívána na teplotu mezi 383 K (110 °C) a 464 K (191 °C), aby se minimalizovaly ztráty NH3 a artefaktů vzorkování. Kromě toho by odběrné potrubí mělo být co nejkratší.
 Musí být minimalizován vliv teploty a tlaku výfukových plynů, instalačního prostředí a vibrací na měření nebo musí být použity kompenzační techniky.
 Případný obalový vzduch využitý ve spojení s měřením in-situ k ochraně přístroje nesmí ovlivnit koncentraci žádné složky výfukového plynu měřené za přístrojem, nebo bude odběr vzorků ostatních složek výfukového plynu proveden před přístrojem ve směru proudění.
 A.4.2.3.3 Ověření rušivého vlivu NH3 u laserových infračervených analyzátorů (křížová interference)
 A.4.2.3.3.1 Rozsah a frekvence
 Měří-li se NH3 laserovým infračerveným analyzátorem, musí se míra rušivého vlivu ověřit po počáteční instalaci analyzátoru a po větší údržbě.
 A.4.2.3.3.2 Principy měření pro ověření rušivého vlivu
 Interferenční plyny mohou rušivě působit na některé laserové infračervené analyzátory tím, že vyvolávají podobnou odezvu jako NH3. Pracuje-li analyzátor s kompenzačními algoritmy, které používají měření jiných plynů k ověření tohoto rušivého vlivu, musí se zároveň taková měření provádět za účelem přezkoušení kompenzačních algoritmů v průběhu ověřování rušivých vlivů působících na analyzátor.
 Ke zjištění interferenčních plynů pro laserový infračervený analyzátor se použije osvědčený technický úsudek. Interferenční typy látek, s výjimkou H2O, závisí na infračerveném absorpčním pásmu NH3, které zvolil výrobce přístroje. Infračervené absorpční pásmo NH3 je třeba určit pro každý analyzátor. U každého infračerveného absorpčního pásma NH3 se při určování interferenčních plynů, které se použijí při ověřování, postupuje podle osvědčeného technického úsudku.
 A.4.3 Postup zkoušky emisí
 A.4.3.1 Kontrola analyzátorů
 Před zkouškou emisí se zvolí rozsah analyzátoru. Přípustné jsou analyzátory emisí s automatickým nebo manuálním přepínáním rozsahu. Během zkušebního cyklu se rozsah analyzátorů nemění.
 Pokud se pro přístroj nepoužijí ustanovení bodu A.4.3.4.2, určí se odezva na nulu a na plný rozsah. Pro odezvu na plný rozsah se použije plyn NH3 splňující specifikace v bodě A.4.4.2.7. Lze použít referenční komory obsahující kalibrační plyn NH3 pro plný rozsah.
 A.4.3.2 Sběr údajů směrodatných pro emise
 Na počátku zkušební sekvence bude souběžně zahájen sběr údajů pro NH3. Koncentrace NH3 se musí měřit trvale a ukládat do počítačového systému s frekvencí alespoň 1 Hz.
 A.4.3.3 Úkony po zkoušce
 Po dokončení zkoušky odběr vzorků pokračuje, než uplynou časové intervaly odezvy systémů. Určení


text:
posunu analyzátoru podle bodu A.4.3.4.1 se vyžaduje pouze v případě, že nejsou k dispozici údaje podle bodu A.4.3.4.2.
 A.4.3.4 Posun analyzátoru
 A.4.3.4.1
 Jakmile je to proveditelné, nejpozději však do 30 minut po dokončení zkušebního cyklu nebo během doby stabilizace, je u analyzátoru třeba určit odezvu na nulu a na plný rozsah. Rozdíl mezi výsledky získanými před zkouškou a po zkoušce musí být menší než 2 % plného rozsahu.
 A.4.3.4.2
 Určení posunu analyzátoru se nevyžaduje v těchto případech:
 a)
 jestliže posun nuly a plného rozsahu specifikovaný výrobcem přístroje (viz body A.4.4.2.3 a A.4.4.2.4) splňuje požadavky bodu A.4.3.4.1;
 b)
 jestliže časový interval pro posun nuly a plného rozsahu specifikovaný výrobcem přístroje (viz body A.4.4.2.3 a A.4.4.2.4) překračuje dobu trvání zkoušky.
 A.4.4 Specifikace a ověření analyzátoru
 A.4.4.1 Požadavky na linearitu
 Analyzátor musí splňovat požadavky na linearitu specifikované v tabulce A.4-8 této přílohy. Ověření linearity podle bodu 8.1.4 této přílohy se provádí alespoň při minimální frekvenci uvedené v tabulce A.4-5 této přílohy. S předchozím souhlasem schvalovacího orgánu je povoleno méně než 10 referenčních bodů, lze-li prokázat rovnocennou přesnost.
 K ověření linearity se použije plyn NH3 splňující specifikace v bodě A.4.4.2.7. Lze použít referenční komory obsahující kalibrační plyn NH3 pro plný rozsah.
 Přístroje, jejichž signály se užívají pro kompenzační algoritmy, musí splňovat požadavky na linearitu specifikované v tabulce 5 této přílohy. Ověření linearity se provádí podle požadavků postupů interního auditu, výrobce přístroje nebo v souladu s požadavky normy ISO 9000.
 A.4.4.2 Specifikace analyzátoru
 Analyzátory musí mít měřicí rozsah a dobu odezvy odpovídající přesnosti požadované k měření koncentrace NH3 v neustáleném a ustáleném stavu.
 A.4.4.2.1 Minimální detekční limit
 Analyzátor musí mít za všech zkušebních podmínek minimální detekční limit < 2 ppm.
 A.4.4.2.2 Přesnost
 Přesnost vymezená jako odchylka hodnoty udávané analyzátorem od referenční hodnoty nesmí přesáhnout ±3 % udávané hodnoty nebo ±2 ppm podle toho, která hodnota je vyšší.
 A.4.4.2.3 Posun odezvy na nulu
 Posun odezvy na nulu a odpovídající časový interval specifikuje výrobce přístroje.
 A.4.4.2.4 Posun odezvy na plný rozsah
 Posun odezvy na plný rozsah a odpovídající časový interval specifikuje výrobce přístroje.
 A.4.4.2.5 Doba odezvy systému
 Doba odezvy systému musí být ≤ 20 s.
 A.4.4.2.6 Doba náběhu
 Doba náběhu analyzátoru musí být ≤ 5 s.
 A.4.4.2.7 Kalibrační plyn NH3
 Musí být k dispozici směs plynů, které mají následující chemické složení.
 NH3 a čištěný dusík.
 Skutečná koncentrace kalibračního plynu musí být v mezích ±3 % jmenovité hodnoty. Koncentrace NH3 se musí udávat v objemových jednotkách (objemové % nebo objemové ppm).
 Musí se zaznamenat datum expirace kalibračních plynů.
 A.4.4.2.8 Postup ověření rušivého vlivu
 Kontrola rušivého vlivu se provede následovně:
 a)
 analyzátor NH3 se nastartuje, uvede v činnost, vynuluje a zkalibruje pro plný rozsah stejně jako před zkouškou emisí;
 b)
 v utěsněné nádobě se probubláváním vícesložkového kalibračního plynu v destilované H2O vytvoří zvlhčený interferenční zkušební plyn. Pokud odebraný vzorek neprochází vysoušečem, reguluje se teplota v nádobě tak, aby se vytvořila úroveň H2O přinejmenším o takové výši, jako je maximum očekávané v průběhu zkoušky emisí. Použije se koncentrace interferenčního kalibračního plynu pro plný rozsah přinejmenším tak vysoká, jako je očekávané


text:
maximum během zkoušky;
 c)
 do odběrného systému se zavede zvlhčený zkušební interferenční plyn;
 d)
 pokud možno co nejblíže vstupu do analyzátoru se změří molární podíl vody (x
 H2O) ve zvlhčeném interferenčním zkušebním plynu. Například pro výpočet x
 H2O se změří rosný bod (T
 dew) a absolutní tlak (p
 total);
 e)
 kondenzaci v přenosových potrubích, armaturách nebo ventilech z bodu, ve kterém se měří x
 H2O, k analyzátoru, se zabrání použitím osvědčeného technického úsudku;
 f)
 ponechá se určitý čas, aby se odezva analyzátoru stabilizovala;
 g)
 když analyzátor měří koncentraci vzorku, zaznamenají se údaje shromažďované v průběhu 30 sekund. Z těchto údajů se vypočítá aritmetický průměr;
 h)
 pokud výsledek vypočtený v písm. g) tohoto bodu je v rámci odchylek povolených podle písm. j), analyzátor vyhověl ověření z hlediska rušivého vlivu;
 i)
 postupy ke zjištění rušivých vlivů se pro jednotlivé interferenční plyny mohou provádět odděleně. Jsou-li úrovně interferenčního plynu vyšší než maximální úrovně očekávané při zkouškách, může se každá zjištěná hodnota rušivého vlivu snížit vynásobením zjištěného rušivého vlivu poměrem hodnoty maximální očekávané koncentrace ke skutečné hodnotě použité v průběhu tohoto postupu. Lze provádět oddělené postupy ke zjišťování rušivého vlivu koncentrací H2O (směrem dolů až k 0,025 mol/mol obsahu H2O), které jsou nižší než maximální úrovně očekávané během zkoušky, avšak zjištěné rušivé vlivy H2O se zvětší vynásobením zjištěného rušivého vlivu poměrem hodnoty maximální očekávané koncentrace H2O ke skutečné hodnotě použité v průběhu tohoto postupu. Součet upravených hodnot rušivého vlivu musí splňovat dovolenou odchylku pro kombinované rušení podle specifikací v písmeni j) tohoto bodu;
 j)
 analyzátor musí mít kombinovaný rušivý vliv v rozmezí ±0,2 ppm NH3.
 A.4.5 Alternativní systémy
 Schvalovací orgán může schválit jiné systémy nebo analyzátory, jestliže se zjistí, že poskytují rovnocenné výsledky v souladu s odstavcem 5.1.3 této přílohy. V tomto případě se pojmem „výsledky“v uvedeném bodě rozumí průměrná koncentrace NH3 vypočtená pro daný cyklus.
 DODATEK A.5
 POPIS ODEZEV SYSTÉMU
 Tento dodatek popisuje doby, jimiž se vyjadřuje odezva analytických systémů a dalších měřicích systémů na vstupní signál.
 A.5.1 Používají se tyto doby, jak znázorňuje obrázek A.4-10:
 A.5.1.1
 Doba zpoždění je časový rozdíl mezi změnou složky, která se má v referenčním bodě měřit, a odezvou systému u 10 % posledních udávaných hodnot (t10), přičemž jako referenční bod je vymezena odběrná sonda.
 A.5.1.2
 Doba odezvy je časový rozdíl mezi změnou složky, která se má v referenčním bodě měřit, a odezvou systému u 90 % posledních udávaných hodnot (t90), přičemž jako referenční bod je určena odběrná sonda.
 A.5.1.3
 Doba náběhu je časový rozdíl mezi odezvou u 10 % a 90 % konečné naměřené hodnoty (t90 – t10)
 A.5.1.4
 Doba transformace je časový rozdíl mezi změnou složky, která se má v referenčním bodě měřit, a odezvou systému u 50 % konečných udávaných hodnot (t50), přičemž jako referenční bod je stanovena odběrná sonda.
 A.5.1.5
 Čas vstupního kroku je čas, kdy dojde ke změně měřeného parametru.
 Obrázek A.4-10
 Znázornění odezev systému
 Čas vstupního kroku
 Odezva
 Doba odezvy
 Doba transformace
 Doba zpoždění
 Doba náběhu
 Čas
 DODATEK A.6
 VLASTNOSTI ZKUŠEBNÍCH CYKLŮ V USTÁLENÉM A NEUSTÁLENÉM STAVU
 A.6.1 Zkušební cykly použitelné pro


text:
kategorie a podkategorie motorů jsou uvedeny v tabulkách A.4-11 až A.4-18.
 Tabulka A.4-11
 Nesilniční zkušební cykly v ustáleném stavu pro motory kategorie NRE
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 NRE
 proměnné
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem nižším než 19 kW
 NRE-v-1
 NRE-v-2
 G2 nebo C1
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem od 19 kW do 560 kW včetně
 NRE-v-3
 NRE-v-4
 NRE-v-5
 NRE-v-6
 C1
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem vyšším než 560 kW
 NRE-v-7
 C1
 konstantní
 Motor s konstantními otáčkami
 NRE-c-1
 NRE-c-2
 NRE-c-3
 NRE-c-4
 NRE-c-5
 NRE-c-6
 NRE-c-7
 D2
 Tabulka A.4-12
 Nesilniční zkušební cykly v ustáleném stavu pro motory kategorie NRG
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 NRG
 proměnné
 Motor s proměnnými otáčkami pro generátorový agregát
 NRG-v-1
 C1
 konstantní
 Motor s konstantními otáčkami pro generátorový agregát
 NRG-c-1
 D2
 Tabulka A.4-13
 Nesilniční zkušební cykly v ustáleném stavu pro motory kategorie NRSh
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 NRSh
 proměnné nebo konstantní
 Motor s referenčním výkonem nejvýše 19 kW, pro použití v ručně držených strojích
 NRSh-v-1a
 NRSh-v-1b
 G3
 Tabulka A.4-14
 Nesilniční zkušební cykly v ustáleném stavu pro motory kategorie NRS
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 NRS
 proměnné
 < 3 600 ot/min
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem nejvýše 19 kW, určený pro provoz < 3 600 ot/min.
 NRS-vi-1a
 NRS-vi-1b
 G1
 proměnné ≥ 3 600 ot/min; nebo konstantní
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem nejvýše 19 kW, určený pro provoz ≥ 3 600 ot/min; motor s konstantními otáčkami a s referenčním výkonem nejvýše 19 kW
 NRS-vr-1a
 NRS-vr-1b
 G2
 proměnné nebo konstantní
 Motor s referenčním výkonem mezi 19 kW a 30 kW a s celkovým zdvihovým objemem menším než 1 000 cm3
 NRS-v-2a
 G2
 Motor s referenčním výkonem vyšším než 19 kW, jiný než motor s referenčním výkonem mezi 19 kW a 30 kW a s celkovým zdvihovým objemem menším než 1 000 cm3
 NRS-v-2b
 NRS-v-3
 C2
 Tabulka A.4-15
 Nesilniční zkušební cykly v ustáleném stavu pro motory kategorie SMB
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 SMB
 proměnné nebo konstantní
 Motory k pohonu sněžných skútrů
 SMB-v-1
 H
 Tabulka A.4-16
 Nesilniční zkušební cyklus v ustáleném stavu pro motory kategorie ATS
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRSC
 ATS
 proměnné nebo konstantní
 Motory k pohonu terénních vozidel nebo vozidel typu side-by-side
 ATS-v-1
 G1
 Tabulka A.4-17
 Nesilniční zkušební cyklus v neustáleném stavu pro motory kategorie NRE
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRE
 proměnné
 Motor s proměnnými otáčkami a s referenčním výkonem od 19 kW do 560 kW včetně
 NRE-v-3
 NRE-v-4
 NRE-v-5
 NRE-v-6
 NRTC
 Tabulka A.4-18
 Nesilniční zkušební cyklus v neustáleném stavu pro motory kategorie NRS (1)
 Kategorie
 Režim otáček
 Účel
 Podkategorie
 NRS
 proměnné nebo konstantní
 Motor s referenčním výkonem vyšším než 19 kW, jiný než motor s referenčním výkonem mezi 19 kW a 30 kW a s celkovým zdvihovým objemem menším než 1 000 cm3
 NRS-v-2b
 NRS-v-3
 LSI-NRTC
 A.6.2 Cykly v ustáleném stavu s diskrétními režimy
 Podrobný popis zkušebních režimů a váhových faktorů pro zkušební cykly v ustáleném stavu s diskrétními režimy jsou uvedeny v tabulkách A.4-19 až


text:
A.4-23.
 Tabulka A.4-19
 Zkušební režimy a váhové faktory cyklu C1
 Číslo režimu
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 Otáčky (1)
 100 %
 Mezilehlé
 Volnoběžné
 Točivý moment (2) (%)
 100
 75
 50
 10
 100
 75
 50
 0
 Váhový faktor
 0,15
 0,15
 0,15
 0,1
 0,1
 0,1
 0,1
 0,15
 Tabulka A.4-20
 Zkušební režimy a váhové faktory cyklu C2
 Číslo režimu
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 Otáčky (3)
 100 %
 Mezilehlé
 Volnoběžné
 Točivý moment (4) (%)
 25
 100
 75
 50
 25
 10
 0
 Váhový faktor
 0,06
 0,02
 0,05
 0,32
 0,30
 0,10
 0,15
 Tabulka A.4-21
 Zkušební režimy a váhové faktory cyklu D2
 Číslo režimu (cyklus D2)
 1
 2
 3
 4
 5
 Otáčky (5)
 100 %
 Točivý moment (6) (%)
 100
 75
 50
 25
 10
 Váhový faktor
 0,05
 0,25
 0,3
 0,3
 0,1
 Tabulka A.4-22
 Zkušební režimy a váhové faktory cyklů typu G
 Číslo režimu (cyklus G1)
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 Otáčky (7)
 100 %
 Mezilehlé
 Volnoběžné
 Točivý moment (8) %
 100
 75
 50
 25
 10
 0
 Váhový faktor
 0,09
 0,20
 0,29
 0,30
 0,07
 0,05
 Číslo režimu (cyklus G2)
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 Otáčky (a)
 100 %
 Volnoběžné
 Točivý moment (b) %
 100
 75
 50
 25
 10
 0
 Váhový faktor
 0,09
 0,20
 0,29
 0,30
 0,07
 0,05
 Číslo režimu (cyklus G3)
 1
 2
 Otáčky (a)
 100 %
 Mezilehlé
 Volnoběžné
 Točivý moment (b) %
 100
 0
 Váhový faktor
 0,85
 0,15
 Tabulka A.4-23
 Zkušební režimy a váhové faktory cyklů typu H
 Číslo režimu
 1
 2
 3
 4
 5
 Otáčky (9) (%)
 100
 85
 75
 65
 Volnoběžné
 Točivý moment (10) (%)
 100
 51
 33
 19
 0
 Váhový faktor
 0,12
 0,27
 0,25
 0,31
 0,05
 A.6.3 Cykly v ustáleném stavu s lineárními přechody mezi režimy (RMC)
 Podrobný popis zkušebních režimů a času v režimu pro zkušební cykly v ustáleném stavu s lineárními přechody mezi režimy jsou uvedeny v tabulkách A.4-24 až A.4-29.
 Tabulka A.4-24
 Zkušební režimy RMC-C1
 RMC Číslo režimu
 Čas v režimu [s]
 Otáčky motoru (11)
 (12)
 Točivý moment [%] (13)
 (12)
 1a
 Ustálený stav
 126
 Volnoběžné
 0
 1b
 Přechod
 20
 Lineární přechod
 Lineární přechod
 2a
 Ustálený stav
 159
 Mezilehlé
 100
 2b
 Přechod
 20
 Mezilehlé
 Lineární přechod
 3a
 Ustálený stav
 160
 Mezilehlé
 50
 3b
 Přechod
 20
 Mezilehlé
 Lineární přechod
 4a
 Ustálený stav
 162
 Mezilehlé
 75
 4b
 Přechod
 20
 Lineární přechod
 Lineární přechod
 5a
 Ustálený stav
 246
 100 %
 100
 5b
 Přechod
 20
 100 %
 Lineární přechod
 6a
 Ustálený stav
 164
 100 %
 10
 6b
 Přechod
 20
 100 %
 Lineární přechod
 7a
 Ustálený stav
 248
 100 %
 75
 7b
 Přechod
 20
 100 %
 Lineární přechod
 8a
 Ustálený stav
 247
 100 %
 50
 8b
 Přechod
 20
 Lineární přechod
 Lineární přechod
 9
 Ustálený stav
 128
 Volnoběžné
 0
 Tabulka A.4-25
 Zkušební režimy RMC-C2
 RMC Číslo režimu
 Čas v režimu [s]
 Otáčky motoru (14)
 (15)
 Točivý moment [%] (16)
 (15)
 1a
 Ustálený stav
 119
 Volnoběžné
 0
 1b
 Přechod
 20
 Lineární přechod
 Lineární přechod
 2a
 Ustálený stav
 29
 Mezilehlé
 100
 2b
 Přechod
 20
 Mezilehlé
 Lineární přechod
 3a
 Ustálený stav
 150
 Mezilehlé
 10
 3b
 Přechod
 20
 Mezilehlé
 Lineární přechod
 4a
 Ustálený