text:
skupinových světlometů nebo svítilen, ať shodných nebo odlišných, které mají stejnou funkci, jsou obě namontovány tak, že průměty jejich přivrácených ploch ve směru vztažné osy zaujímají nejméně 60 % plochy nejmenšího obdélníku opsaného průmětům zmíněných přivrácených ploch ve směru vztažné osy. Je-li vyžadováno schválení, schvaluje se každý (každá) z těchto světlometů nebo svítilen jako světlomety nebo svítilny typu „D“. Tuto kombinaci není možno použít u dálkových světlometů a potkávacích světlometů.
 2.15
 „vzdáleností mezi dvěma světlomety nebo svítilnami“ směřujícími týmž směrem se rozumí nejkratší vzdálenost mezi dvěma přivrácenými plochami ve směru vztažné osy. Splňuje-li vzdálenost mezi dvěma světlomety nebo svítilnami požadavky tohoto předpisu, není třeba stanovovat přesné okraje přivrácených ploch;
 2.16
 „kontrolkou činnosti“ se rozumí optický nebo zvukový signál (nebo jakýkoli rovnocenný signál) udávající, že zařízení bylo uvedeno v činnost a zda funguje správně, či nikoli;
 2.17
 „kontrolkou zapojení obvodu“ se rozumí optický (nebo jakýkoli rovnocenný) signál udávající, že zařízení bylo uvedeno v činnost, avšak neudávající, zda toto zařízení funguje správně, či nikoli;
 2.18
 „nepovinným světlometem nebo svítilnou“ se rozumí světlomet nebo svítilna, jejichž montáž je ponechána na úvaze výrobce;
 2.19
 „vozovkou“ se rozumí povrch, na němž vozidlo stojí a který by měl být v zásadě vodorovný;
 2.20
 „zařízením“ se rozumí část nebo soubor částí použitých za účelem výkonu jedné nebo více funkcí;
 2.21
 „barva světla vyzařovaného zařízením“: V tomto předpise se použijí definice barvy vyzařovaného světla uvedené v předpise č. 48 a jeho sériích změn platných v době podání žádosti o schválení typu.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podává výrobce vozidla nebo jeho řádně pověřený zástupce.
 3.2
 K žádosti se musí připojit dále uvedené dokumenty ve trojím vyhotovení a následující informace:
 3.2.1
 popis typu vozidla, pokud jde o položky uvedené v odstavcích 2.2.1 a 2.2.2 výše, přičemž musí být vyznačen typ vozidla;
 3.2.2
 seznam zařízení, která podle výrobce mají tvořit vybavení pro osvětlení a světelnou signalizaci: seznam může pro každou funkci zahrnovat několik typů zařízení; každý typ musí být řádně vyznačen (státní nebo mezinárodní značkou schválení typu, byl-li typ schválen, názvem výrobce atd.); kromě toho může být v seznamu u každé funkce uvedena přídavná poznámka „nebo rovnocenná zařízení“;
 3.2.3
 nákres celého uspořádání zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci s vyznačením umístění jednotlivých zařízení na vozidle;
 3.2.4
 pro ověření, zda je vyhověno požadavkům tohoto předpisu, nákres (nákresy) vyznačující u každého světlometu nebo svítilny svítící plochu podle definice v odstavci 2.7.1, plochu výstupu světla podle definice v odstavci 2.6, vztažnou osu podle definice v odstavci 2.9 a vztažný střed podle definice v odstavci 2.10. Tyto informace se nepožadují pro zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky (odstavec 2.5.13);
 3.2.5
 žádost musí zahrnovat údaj o metodě zvolené ke stanovení přivrácené plochy (viz odstavec 2.8).
 3.3
 Technické zkušebně odpovědné za provádění schvalovacích zkoušek musí být předáno nenaložené vozidlo vybavené kompletní soupravou zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podle popisu v odstavci 3.2.2 výše představující typ vozidla, který má být schválen.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1
 Schválení typu vozidla se udělí, pokud vozidlo předané


text:
ke schválení podle tohoto předpisu vyhoví požadavkům tohoto předpisu z hlediska všech zařízení uvedených v seznamu.
 4.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. První dvě číslice (v současnosti 01 pro předpis ve znění série změn 01) udávají sérii změn zahrnující nejnovější podstatné technické úpravy předpisu v době udělení schválení. Tatáž smluvní strana nesmí totéž číslo přidělit jinému typu vozidla ani témuž typu vozidla předanému s vybavením neuvedeným na seznamu zmíněném v odstavci 3.2.2 výše, s výjimkou případů, na něž se vztahuje odstavec 7 tohoto předpisu.
 4.3
 Sdělení o schválení nebo o prodloužení nebo zamítnutí schválení nebo definitivním ukončení výroby typu vozidla v souladu s tímto předpisem musí být sděleno stranám dohody, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, který je v souladu se vzorem uvedeným v příloze 1 tohoto předpisu.
 4.4
 Na každé vozidlo odpovídající typu vozidla schválenému podle tohoto přepisu se na dobře viditelném a snadno přístupném místě uvedeném ve formuláři schválení umístí mezinárodní značka schválení sestávající z:
 4.4.1
 písmene „E“ v kružnici, za nímž následuje rozlišovací číslo země, která schválení udělila; (2)/
 4.4.2
 čísla tohoto předpisu, za nímž následuje písmeno „R“, pomlčka a číslo schválení vpravo od kružnice předepsané v odstavci 4.4.1.
 4.5
 Vyhovuje-li vozidlo typu vozidla schválenému podle jednoho nebo více dalších předpisů připojených k dohodě v zemi, která udělila schválení podle tohoto předpisu, není třeba symbol předepsaný v odstavci 4.4.1 opakovat; v takovém případě se čísla předpisů a čísla schválení a další symboly podle všech předpisů, podle nichž bylo uděleno schválení v zemi, která schválení podle tohoto předpisu udělila, umístí ve svislých sloupcích napravo od symbolu uvedeného v odstavci 4.4.1.
 4.6
 Značka schválení typu musí být zřetelně čitelná a nesmazatelná.
 4.7
 Značka schválení musí být umístěna v blízkosti štítku s údaji o vozidle, který připevňuje výrobce, nebo přímo na něj.
 4.8
 V příloze 2 tohoto nařízení jsou uvedeny příklady uspořádání značek schválení.
 5. VŠEOBECNÉ POŽADAVKY
 5.1 Zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci musí být namontována tak, aby si za normálních podmínek používání a přes otřesy, kterým mohou být vystavena, zachovala vlastnosti předepsané tímto předpisem, a vozidlo tak splňovalo požadavky tohoto předpisu. Zvláště nesmí být možné neúmyslné porušení seřízení světlometů nebo svítilen.
 5.2 Světlomety musí být namontovány tak, aby bylo možné snadno správně seřídit jejich orientaci.
 5.3 U všech zařízení pro světelnou signalizaci, včetně těch, jež jsou umístěna na bočních stěnách, musí být vztažná osa světlometu nebo svítilny namontované na vozidle rovnoběžná s rovinou, na níž vozidlo na vozovce stojí; nadto musí být tato osa u bočních odrazek kolmá k podélné střední rovině vozidla a rovnoběžná s touto rovinou u všech ostatních zařízení.
 V každém směru se připouští tolerance ± 3o.
 Kromě toho musí být dodrženy veškeré zvláštní předpisy výrobce pro montáž.
 5.4 V případě, že nebyly vydány zvláštní pokyny, přezkouší se výška a orientace světlometů nebo svítilen s nenaloženým vozidlem stojícím na rovné vodorovné ploše, přičemž jeho podélná střední rovina musí být svislá a řídítka v poloze odpovídající přímé jízdě dopředu.
 5.5 Pokud nebyly vydány zvláštní pokyny:
 5.5.1
 jednotlivé světlomety nebo svítilny nebo odrazky musí

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
být montovány tak, aby jejich vztažný střed ležel v podélné střední rovině vozidla;
 5.5.2
 světlomety nebo svítilny tvořící dvojici a mající tutéž funkci musí:
 5.5.2.1
 být namontovány souměrně k podélné střední rovině;
 5.5.2.2
 být vzájemně souměrné vzhledem k podélné střední rovině;
 5.5.2.3
 splňovat shodné kolorimetrické požadavky;
 5.5.2.4
 mít shodné jmenovité fotometrické vlastnosti a
 5.5.2.5
 být zapínány a vypínány současně.
 5.6 Světlomety nebo svítilny mohou být skupinové, sdružené nebo sloučené s jinými za předpokladu, že budou dodrženy veškeré požadavky na barvu, umístění, orientaci, geometrickou viditelnost, elektrické zapojení a případné ostatní požadavky pro každý světlomet nebo svítilnu.
 5.7 Maximální výška nad vozovkou se měří od nejvyššího bodu a minimální výška od nejnižšího bodu přivrácené plochy ve směru vztažné osy. U potkávacích světlometů se minimální výška nad vozovkou měří od nejnižšího bodu činného výstupu optického systému (např. odrazky, rozptylového skla, projekční čočky) nezávisle na jeho užití.
 Pokud (maximální a minimální) výška nad vozovkou jednoznačně vyhovuje požadavkům tohoto předpisu, není třeba určovat přesné okraje jakékoli plochy.
 Z hlediska šířky se určuje poloha pro vzdálenost mezi světlomety nebo svítilnami od vnitřních okrajů přivrácené plochy ve směru vztažné osy.
 Pokud umístění z hlediska šířky jednoznačně vyhovuje požadavkům tohoto předpisu, není třeba určovat přesné okraje jakékoli plochy.
 5.8 V případě, že nebyly vydány zvláštní pokyny, nesmí žádný světlomet nebo svítilna, s výjimkou směrových svítilen a výstražného signálu nebezpečí mít přerušované světlo.
 5.9 Žádné červené světlo nesmí být viditelné zepředu a žádné bílé světlo nesmí být viditelné zezadu. Splnění této podmínky se ověří způsobem uvedeným dále (viz výkres v příloze 4):
 5.9.1
 viditelnost červeného světla zepředu: červená svítilna nesmí být přímo viditelná pro pozorovatele, který se pohybuje uvnitř pásma 1 příčné roviny ležící ve vzdálenosti 25 m před vozidlem;
 5.9.2
 viditelnost bílého světla zezadu: bílá svítilna nesmí být přímo viditelná pro pozorovatele, který se pohybuje uvnitř pásma 2 příčné roviny ležící ve vzdálenosti 25 m za vozidlem;
 5.9.3
 pásma 1 a 2 jsou z hlediska pozorovatele v příslušných rovinách omezena takto:
 5.9.3.1
 na výšku dvěma vodorovnými rovinami umístěnými ve výšce 1 a 2,2 m nad vozovkou;
 5.9.3.2
 na šířku dvěma svislými rovinami svírajícími dopředu i dozadu úhel 15o směrem ven od podélné střední roviny vozidla a procházejícími bodem nebo body styku svislých rovin rovnoběžných s podélnou střední rovinou vozidla a vymezujících celkovou šířku vozidla; je-li více bodů styku, nejpřednější z nich odpovídá přední rovině a nejzadnější zadní rovině.
 5.10 Elektrická zapojení musí být taková, aby přední obrysová svítilna nebo potkávací světlomet, jestliže přední obrysová svítilna není namontována, zadní obrysová svítilna a zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky nemohly být zapínány a vypínány jinak než současně.
 5.11 V případě, že nebyly vydány zvláštní pokyny, elektrické zapojení musí zajistit, aby dálkový světlomet a potkávací světlomet nemohly být zapnuty, nejsou-li rovněž zapnuty svítilny uvedené v odstavci 5.10 výše. Splnění této podmínky se však nevyžaduje u dálkového světlometu a potkávacího světlometu, jestliže jejich světelná výstraha spočívá v přerušovaném rozsvěcování potkávacího světlometu v krátkých intervalech nebo ve střídavém rozsvěcování potkávacího a dálkového světlometu v krátkých intervalech.
 5.11.1
 Světlomet se musí automaticky rozsvítit, jakmile


text:
motor běží.
 5.12 Kontrolky
 5.12.1
 Každá kontrolka musí být dobře viditelná řidičem v normální jízdní poloze.
 5.12.2
 Je-li tímto předpisem předepsána kontrolka „zapojení obvodu“, může být nahrazena kontrolkou „činnosti“.
 5.13 Barvy světel (3)/
 Barvy světel uvedených v tomto předpisu, musí být:
 Dálkový světlomet
 :
 bílá
 Potkávací světlomet
 :
 bílá
 Přední obrysová svítilna
 :
 bílá
 Přední odrazka jiná než trojúhelníková
 :
 bílá
 Boční odrazka jiná než trojúhelníková
 :
 oranžová vpředu
 oranžová nebo červená vzadu
 Pedálová odrazka
 :
 oranžová
 Zadní odrazka jiná než trojúhelníková
 :
 červená
 Směrová svítilna
 :
 oranžová
 Brzdová svítilna
 :
 červená
 Zadní obrysová svítilna
 :
 červená
 Svítilna zadní registrační tabulky
 :
 bílá
 5.14 Každé vozidlo předané ke schválení podle tohoto předpisu musí být vybaveno těmito zařízeními pro osvětlení a světelnou signalizaci:
 5.14.1
 potkávacím světlometem (odstavec 6.2);
 5.14.2
 zadní obrysovou svítilnou (odstavec 6.10);
 5.14.3
 boční odrazkou jinou než trojúhelníkovou (odstavec 6.5);
 5.14.4
 zadní odrazkou jinou než trojúhelníkovou (odstavec 6.7);
 5.14.5
 pedálovými odrazkami (odstavec 6.6) pouze v případě mopedů s pedály;
 5.14.6
 brzdovou svítilnou (odstavec 6.9);
 5.14.7
 zařízením k osvětlení zadní registrační tabulky, pokud se tato tabulka vyžaduje (odstavec 6.11).
 5.15 Kromě toho může být vozidlo vybaveno těmito zařízeními pro osvětlení a světelnou signalizaci:
 5.15.1
 dálkovým světlometem (odstavec 6.1);
 5.15.2
 přední obrysovou svítilnou (odstavec 6.3);
 5.15.3
 přední odrazkou jinou než trojúhelníkovou (odstavec 6.4);
 5.15.4
 směrovými svítilnami (odstavec 6.8).
 5.16 Montáž jednotlivých zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci podle odstavců 5.14 a 5.15 musí odpovídat příslušným požadavkům v odstavci 6 tohoto předpisu.
 5.17 Montáž jakýchkoli jiných zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci než zařízení, která jsou uvedena v odstavcích 5.14 a 5.15, je zakázána s výjimkou příslušného zařízení k osvětlení zadní registrační tabulky, pokud tato tabulka existuje a vyžaduje se její osvětlení.
 5.18 Typ zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci schválený pro motocykly a uvedený v odstavcích 5.16 a 5.17 může být montován také na mopedy.
 6. JEDNOTLIVÉ POŽADAVKY
 6.1 DÁLKOVÝ SVĚTLOMET
 6.1.1 Počet
 Jeden nebo dva typu schváleného podle:
 a)
 předpisu č. 113;
 b)
 třídy A předpisu č. 112;
 c)
 předpisu č. 1;
 d)
 předpisu č. 57;
 e)
 předpisu č. 72;
 f)
 předpisu č. 76.
 6.1.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.1.3 Umístění
 6.1.3.1 Na šířku
 6.1.3.1.1
 Samostatný dálkový světlomet může být namontován nad jiný přední světlomet/jinou přední svítilnu, nebo pod něj/ni, nebo po jeho/její jedné straně; jsou-li tyto světlomety nad sebou, musí vztažný střed dálkového světlometu ležet na podélné střední rovině vozidla; jsou-li tyto světlomety vedle sebe, musí jejich vztažné středy ležet symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 6.1.3.1.2
 Dálkový světlomet, který je sloučen s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontován tak, aby jeho vztažný střed ležel na podélné střední rovině vozidla. Pokud je však vozidlo vybaveno také samostatným světlometem potkávacího světla nebo světlometem potkávacího světla, který je sloučen s přední obrysovou svítilnou a který je vedle dálkového světlometu, musí být jejich vztažné středy vůči podélné střední rovině vozidla symetrické.
 6.1.3.1.3
 Dva dálkové světlomety, z nichž jsou jeden nebo oba sloučeny s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontovány tak, aby jejich vztažné středy ležely symetricky k podélné


text:
střední rovině vozidla.
 6.1.3.2 Na délku: vpředu na vozidle. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže vyzařované světlo neobtěžuje řidiče ani přímo, ani nepřímo přes zpětná zrcátka nebo jiné plochy na vozidle odrážející světlo.
 6.1.3.3 Vzdálenost mezi okrajem svítící plochy kteréhokoli samostatného dálkového světlometu a okraje svítící plochy potkávacího světlometu nesmí v žádném případě překročit 200 mm.
 6.1.3.4 Vzdálenost mezi svítícími plochami dvou dálkových světlometů nesmí překročit 200 mm.
 6.1.4 Geometrická viditelnost
 Viditelnost svítící plochy, včetně pásem, která se nejeví jako osvětlená v uvažovaném směru pozorování, musí být zajištěna uvnitř rozbíhajícího se prostoru ohraničeného přímkami vycházejícími od obrysu svítící plochy a svírajícími se vztažnou osou světlometu úhel nejméně 5o.
 6.1.5 Orientace
 Směrem dopředu. Světlomet (světlomety) může (mohou) být pohyblivý (pohyblivé) s úhlem řízení.
 6.1.6 Nesmí být sdružený (sdružené) s kterýmkoli jiným světlometem/kteroukoli jinou svítilnou.
 6.1.7 Elektrická zapojení
 Potkávací světlomet (světlomety) smí zůstat zapnut (zapnuty) současně s dálkovým světlometem (dálkovými světlomety).
 6.1.8 Kontrolka „zapojení obvodu“
 Povinná, nepřerušované modré světlo.
 6.2 POTKÁVACÍ SVĚTLOMET
 6.2.1 Počet
 Jeden nebo dva typu schváleného podle:
 a)
 předpisu č. 113 (4)/;
 b)
 třídy A předpisu č. 112;
 c)
 předpisu č. 1;
 d)
 předpisu č. 56;
 e)
 předpisu č. 57;
 f)
 předpisu č. 72;
 g)
 předpisu č. 76;
 h)
 předpisu č. 82.
 6.2.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.2.3 Umístění
 6.2.3.1 Na šířku
 6.2.3.1.1
 Samostatný potkávací světlomet může být namontován nad jiný přední světlomet/jinou přední svítilnu, nebo pod něj/ni, nebo po jeho/její jedné straně; jsou-li tyto svítilny jedna nad druhou, musí vztažný střed potkávacího světlometu ležet na podélné střední rovině vozidla; jsou-li tyto světlomety vedle sebe, musí jejich vztažné středy ležet symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 6.2.3.1.2
 Potkávací světlomet, který je sloučen s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontován tak, aby jeho vztažný střed ležel na podélné střední rovině vozidla. Pokud je však vozidlo vybaveno také samostatným dálkovým světlometem nebo dálkovým světlometem, který je sloučen s přední obrysovou svítilnou a který je vedle potkávacího světlometu, musí být jejich vztažné středy vůči podélné střední rovině vozidla symetrické.
 6.2.3.1.3
 Dva potkávací světlomety, z nichž jeden nebo oba jsou sloučeny s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontovány tak, aby jejich vztažné středy ležely symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 6.2.3.2 Na výšku: minimálně 500 mm a maximálně 1 200 mm nad vozovkou.
 6.2.3.3 Na délku: vpředu na vozidle. Tento požadavek se považuje za splněný, jestliže vyzařované světlo neobtěžuje řidiče ani přímo, ani nepřímo přes zpětná zrcátka nebo jiné plochy na vozidle odrážející světlo.
 6.2.3.4 Jsou-li potkávací světlomety dva, nesmí vzdálenost mezi svítícími plochami překročit 200 mm.
 6.2.4 Geometrická viditelnost
 Je určena úhly α a β uvedenými v odstavci 2.11:
 α
 =
 15° a 10° směrem dolů;
 β
 =
 45° směrem doleva a doprava pro jednotlivou svítilnu;
 β
 =
 45° směrem ven a 10° směrem dovnitř pro každou dvojici světlometů.
 Přítomnost přepážek nebo jiných součástí vybavení v blízkosti světlometu nesmí vytvářet sekundární efekty, které by obtěžovaly ostatní uživatele vozovky.
 6.2.5 Orientace
 Směrem dopředu. Světlomet (světlomety) může (mohou) být pohyblivý (pohyblivé) s úhlem řízení.
 6.2.6 Nesmí být sdružený (sdružené)


text:
s kterýmkoli jiným světlometem/kteroukoli jinou svítilnou.
 6.2.7 Elektrická zapojení
 Přepínač pro přepínání na potkávací světlo (světla) musí současně vypnout dálkový světlomet (dálkové světlomety).
 6.2.8 Kontrolka
 Nepřerušovaná zelená kontrolka zapojení obvodu je volitelná.
 6.3 PŘEDNÍ OBRYSOVÁ SVÍTILNA
 6.3.1 Počet
 Jedna nebo dvě.
 6.3.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.3.3 Umístění
 6.3.3.1
 Na šířku:
 Samostatná přední obrysová svítilna může být namontována nad jiný přední světlomet/jinou přední svítilnu, nebo pod něj/ni, nebo po jeho/její jedné straně; jsou-li tyto svítilny jedna nad druhou, musí vztažný střed přední obrysové svítilny ležet na podélné střední rovině vozidla; jsou-li tyto svítilny vedle sebe, musí jejich vztažné středy ležet symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 Přední obrysová svítilna, která je sloučena s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontována tak, aby její vztažný střed ležel na podélné střední rovině vozidla. Je-li však vozidlo vybaveno těsně vedle přední obrysové svítilny také jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí jejich vztažné středy ležet symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 Dvě přední obrysové svítilny, z nichž jsou jedna nebo obě sloučeny s jiným předním světlometem/jinou přední svítilnou, musí být namontovány tak, aby jejich vztažné středy ležely symetricky k podélné střední rovině vozidla.
 6.3.3.2
 Na výšku: nejméně 350 mm a nejvýše 1 200 mm nad vozovkou.
 6.3.3.3
 Na délku: vpředu na vozidle.
 6.3.4 Geometrická viditelnost
 Svislý úhel
 :
 15° směrem nahoru a směrem dolů;
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 Vodorovný úhel
 :
 80° směrem doleva a doprava pro jednotlivou svítilnu;
 vodorovný úhel může být 80° směrem ven a 45° směrem dovnitř pro každou dvojici svítilen.
 6.3.5 Orientace
 Směrem dopředu. Svítilna (svítilny) může (mohou) být pohyblivá (pohyblivé) s úhlem řízení.
 6.3.6 Kontrolka
 Buď volitelná nepřerušovaná zelená kontrolka zapojení obvodu, nebo osvětlení přístrojové desky.
 6.3.7 Jiné požadavky
 Žádné.
 6.4 PŘEDNÍ ODRAZKA JINÁ NEŽ TROJÚHELNÍKOVÁ
 6.4.1 Počet
 Jedna.
 6.4.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.4.3 Umístění
 Na výšku: nejméně 400 mm a nejvýše 1 200 mm nad vozovkou.
 6.4.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 30° vlevo a vpravo.
 Svislý úhel
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.4.5 Orientace
 Směrem dopředu. Odrazka může být pohyblivá s úhlem řízení.
 6.4.6 Jiné požadavky
 Žádné.
 6.5 BOČNÍ ODRAZKA JINÁ NEŽ TROJÚHELNÍKOVÁ
 6.5.1 Počet na každé straně
 Jedna nebo dvě.
 6.5.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.5.3 Umístění
 6.5.3.1
 na boku vozidla.
 6.5.3.2
 Na výšku: nejméně 300 mm a nejvýše 1 000 mm nad vozovkou.
 6.5.3.3
 Na délku: měla by být umístěna v takové poloze, aby za normálních podmínek nemohla být zakryta oděvem řidiče nebo cestujícího.
 6.5.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 30° dopředu a dozadu.
 Svislý úhel
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.5.5 Orientace
 Vztažná osa odrazek musí být kolmá k podélné střední rovině a musí směřovat na vnější stranu. Přední boční odrazky mohou být


text:
pohyblivé s úhlem řízení.
 6.6 PEDÁLOVÉ ODRAZKY
 6.6.1 Počet
 Čtyři odrazky nebo skupiny odrazek.
 6.6.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.6.3 Jiné požadavky
 Vnější svítící plocha odrazek musí být zapuštěna do tělesa pedálu.
 Odrazky musí být zasazeny do tělesa pedálu tak, aby byly zřetelně viditelné jak při pohledu před vozidlem, tak i za vozidlem. Vztažná osa těchto odrazek, jejichž tvar musí být přizpůsoben tvaru tělesa pedálu, musí být kolmá k ose pedálu.
 Pedálové odrazky se zasazují jen na takové pedály vozidla, které mohou klikou nebo podobným zařízením pohánět vozidlo místo motoru nebo současně s ním.
 Nemontují se na pedály, které slouží jako ovládače na vozidle nebo pouze jako stupačky řidiče nebo spolujezdce.
 Musí být viditelné směrem dopředu i dozadu.
 6.7 ZADNÍ ODRAZKA JINÁ NEŽ TROJÚHELNÍKOVÁ
 6.7.1 Počet
 Jedna nebo dvě.
 6.7.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.7.3 Umístění
 6.7.3.1
 Na výšku: nejméně 250 mm a nejvýše 900 mm nad vozovkou.
 6.7.3.2
 Na délku: na zadní části vozidla.
 6.7.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 30° směrem doleva a doprava pro jednotlivou odrazku;
 30° směrem ven a 10° směrem dovnitř pro každou dvojici odrazek;
 Svislý úhel:
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.7.5 Orientace
 Směrem dozadu.
 6.8 SMĚROVÁ SVÍTILNA
 6.8.1 Počet
 Dvě na každé straně.
 6.8.2 Uspořádání
 Dvě přední směrové svítilny (kategorie 11) (5)/;
 Dvě zadní směrové svítilny (kategorie 12) (5)/.
 6.8.3 Umístění
 6.8.3.1
 Na šířku:
 6.8.3.1.1
 Pro přední směrové svítilny musí být splněny následující požadavky:
 1)
 mezi svítícími plochami musí být minimální vzdálenost 240 mm;
 2)
 směrové svítilny musí být umístěny na vnější straně podélné svislé roviny tečné k vnějším okrajům svítící plochy světlometu (světlometů);
 3)
 mezi svítícími plochami směrových svítilen a potkávacího světlometu vzájemně v nejužším místě musí být tato minimální vzdálenost:
 minimální intenzita směrového světla
 (cd)
 minimální oddělení
 (mm)
 90
 75
 175
 40
 250
 20
 400
 ≤ 20
 6.8.3.1.2
 U zadních směrových svítilen musí vzdálenost mezi vnitřními okraji dvou přivrácených ploch být nejméně 160 mm.
 6.8.3.2
 Na výšku: nejméně 350 mm a nejvýše 1 200 mm nad vozovkou.
 6.8.3.3
 Na délku: vzdálenost směrem dopředu mezi vztažným středem zadních směrových svítilen a příčnou rovinou, představující nejzadnější mez celkové délky vozidla, nesmí být větší než 300 mm.
 6.8.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 20° směrem dovnitř a 80° směrem ven.
 Svislý úhel
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.8.5 Orientace
 Přední směrové svítilny mohou být pohyblivé s úhlem řízení.
 6.8.6 Nesmí být sdružené s kteroukoliv jinou svítilnou.
 6.8.7 Nesmí být sloučené s kteroukoliv jinou svítilnou.
 6.8.8 Elektrická zapojení
 Směrové svítilny musí být zapínány nezávisle na ostatních světlometech nebo svítilnách. Všechny směrové svítilny na téže straně vozidla se musí zapínat a vypínat týmž ovládačem.
 6.8.9 Jiné požadavky
 Dále uvedené charakteristické vlastnosti se změří za stavu, kdy elektrický systém není vystaven jinému zatížení, než jaké vyžaduje provoz motoru a zařízení pro osvětlení.
 6.8.9.1


text:
U všech vozidel, jejichž směrové svítilny jsou napájeny stejnosměrným proudem, musí frekvence přerušování světla být 90 ± 30 cyklů za minutu.
 6.8.9.1.1
 Přerušování světla směrových svítilen na téže straně vozidla se musí dít současně nebo střídavě.
 6.8.9.1.2
 Po zapnutí spínače světelného signálu musí nejdéle do jedné sekundy následovat rozsvícení světla některé ze svítilen a nejdéle do jedné a půl sekundy první zhasnutí světla.
 6.8.9.2 U vozidel, jejichž směrové svítilny jsou napájeny střídavým proudem, musí při otáčkách motoru v rozmezí od 50 % do 100 % otáček odpovídajících nejvyšší konstrukční rychlosti vozidla být světlo přerušováno frekvencí 90 ± 30 cyklů za minutu.
 6.8.9.2.1
 Přerušování světla směrových svítilen na téže straně vozidla se musí dít současně nebo střídavě.
 6.8.9.2.2
 Po zapnutí spínače světelného signálu musí nejdéle do jedné sekundy následovat rozsvícení světla některé ze svítilen a nejdéle do jedné a půl sekundy první zhasnutí světla.
 6.8.9.3 U vozidel, jejichž směrové svítilny jsou napájeny střídavým proudem, musí při otáčkách motoru v rozmezí od volnoběžných otáček stanovených výrobcem a 50 % otáček motoru odpovídajících nejvyšší rychlosti vozidla být světlo směrových svítilen přerušováno frekvencí v rozmezí od 90 + 30 do 90 – 45 cyklů za minutu.
 6.8.9.3.1
 Přerušování světla směrových svítilen na téže straně vozidla se musí dít současně nebo střídavě.
 6.8.9.3.2
 Po zapnutí spínače světelného signálu musí nejdéle do jedné sekundy následovat rozsvícení světla některé ze svítilen a nejdéle do jedné a půl sekundy první zhasnutí světla.
 6.8.10 V případě selhání některé ze směrových svítilen, s výjimkou zkratu, musí ostatní směrové svítilny dále vyzařovat přerušované světlo nebo zůstat rozsvíceny, avšak frekvence se v tomto stavu musí od předepsané frekvence lišit, pokud vozidlo není vybaveno kontrolkou.
 6.8.11 Kontrolka
 Povinná, pokud nejsou směrové svítilny pro řidiče viditelné: činná, zelená, přerušovaná a/nebo akustická. Při poruše směrové svítilny musí kontrolka zhasnout, zůstat rozsvícená nebo změnit frekvenci.
 6.9 BRZDOVÁ SVÍTILNA
 6.9.1 Počet
 Jedna nebo dvě.
 6.9.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.9.3 Umístění
 6.9.3.1
 Na výšku: nejméně 250 mm a nejvýše 1 500 mm nad vozovkou.
 6.9.3.2
 Na délku: na zadní části vozidla.
 6.9.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 45° směrem doleva a doprava pro jednotlivou svítilnu;
 45° směrem ven a 10° směrem dovnitř pro každou dvojici svítilen;
 Svislý úhel
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.9.5 Orientace
 Směrem dozadu.
 6.9.6 Elektrická zapojení
 Musí se rozsvítit při každém použití provozní brzdy.
 6.9.7 Jiné požadavky
 Svítivost brzdové svítilny musí být zřetelně větší než svítivost zadní obrysové svítilny.
 6.9.8 Kontrolka
 Zakázaná.
 6.10 ZADNÍ OBRYSOVÁ SVÍTILNA
 6.10.1 Počet
 Jedna nebo dvě.
 6.10.2 Uspořádání
 Žádné zvláštní požadavky.
 6.10.3 Umístění
 6.10.3.1
 Na výšku: nejméně 250 mm a nejvýše 1 500 mm nad vozovkou.
 6.10.3.2
 Na délku: vzadu na vozidle.
 6.10.4 Geometrická viditelnost
 Vodorovný úhel
 :
 80° směrem doleva a doprava pro jednotlivou svítilnu;
 vodorovný úhel může být 80° směrem ven a 45° směrem dovnitř pro každou dvojici svítilen.
 Svislý úhel
 :
 15° nad vodorovnou rovinou a pod ní.
 Svislý úhel pod horizontálou však


text:
může být zmenšen na 5°, je-li odrazka umístěna níže než 750 mm nad vozovkou.
 6.10.5 Orientace
 Směrem dozadu.
 6.10.6 Kontrolka
 Volitelná. Musí být sdružená s kontrolkou předních obrysových svítilen.
 6.10.7 Jiné požadavky
 Žádné.
 6.11 ZAŘÍZENÍ K OSVĚTLENÍ ZADNÍ REGISTRAČNÍ TABULKY
 6.11.1 Počet
 Jedno. Zařízení se může skládat z několika optických součástí sloužících k osvětlení prostoru určeného pro registrační tabulku.
 6.11.2
 Uspořádání
 Takové, aby zařízení osvětlovalo prostor určený pro registrační tabulku.
 6.11.3
 Umístění
 6.11.3.1
 Na šířku:
 6.11.3.2
 Na výšku:
 6.11.3.3
 Na délku:
 6.11.4
 Geometrická viditelnost
 6.11.5
 Orientace
 6.11.6 Kontrolka
 Volitelná: její funkci musí zastávat kontrolka předepsaná pro obrysovou svítilnu.
 6.11.7 Jiné požadavky
 Je-li svítilna zadní registrační tabulky sdružena se zadní obrysovou svítilnou nebo sloučena s brzdovou svítilnou, mohou se fotometrické vlastnosti svítilny zadní registrační tabulky měnit při rozsvícení brzdové svítilny.
 7. REGISTRACE VOZIDEL
 Správním orgánům nic nebrání v tom, aby požadovaly nebo zakázaly namontování dálkového světlometu uvedeného v odstavci 5.15.1 na vozidlech registrovaných na jejich území, pokud o tom uvědomí generálního tajemníka Organizace spojených národů v souvislosti s oznámením o používání tohoto předpisu.
 8 SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro kontrolu shodnosti výroby musí být v souladu s postupy stanovenými v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), a s těmito požadavky:
 8.1
 Mopedy schválené podle tohoto předpisu musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem tím, že splňují požadavky stanovené v odstavcích 5 a 6.
 8.2
 Musí být splněny minimální požadavky na postupy pro kontrolu shodnosti výroby stanovené v příloze 5 tohoto předpisu.
 8.3
 Orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Četnost těchto ověření je obvykle jednou za rok.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Schválení vozidla udělené podle tohoto předpisu muže být odňato, nejsou-li splněny výše uvedené požadavky.
 9.2
 Pokud smluvní strana dohody, která používá tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom ihned uvědomit ostatní smluvní strany, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení, který je v souladu s přílohou 1 tohoto předpisu.
 10. ZMĚNY A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA Z HLEDISKA MONTÁŽE ZAŘÍZENÍ PRO OSVĚTLENÍ A SVĚTELNOU SIGNALIZACI
 10.1
 Každá změna typu vozidla se musí oznámit správnímu orgánu, který danému typu vozidla udělil schválení. Tento orgán pak může:
 10.1.1
 usoudit, že provedené úpravy pravděpodobně nemají znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo v každém případě stále splňuje požadavky, nebo
 10.1.2
 požadovat od technické zkušebny odpovědné za provádění zkoušek nový zkušební protokol.
 10.2
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením příslušných změn se sdělí smluvním stranám dohody, které uplatňují tento předpis, postupem stanoveným výše v odstavci 4.3.
 10.3
 Příslušný orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému rozšíření pořadové číslo a uvědomí o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, a to prostřednictvím formuláře sdělení, který je v souladu s přílohou 1 tohoto předpisu.
 11. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který schválení udělil. Ihned po obdržení takovéto zprávy o tom tento orgán informuje ostatní strany dohody z roku 1958, které používají tento předpis,


text:
prostřednictvím formuláře sdělení, který je v souladu s přílohou 1 tohoto předpisu.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1
 Od data oficiálního vstupu série změn 01 v platnost neodmítne žádná smluvní strana, která používá tento předpis, udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.2
 Po uplynutí 24 měsíců od data vstupu v platnost uvedeného výše v odstavci 12.1 udělí smluvní strany, které používají tento předpis, schválení pouze tehdy, pokud typ vozidla odpovídá z hlediska počtu a způsobu montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci požadavkům série změn 01 tohoto předpisu.
 12.3
 Stávající schválení udělená podle tohoto předpisu před datem uvedeným výše v odstavci 12.2 zůstávají v platnosti. U vozidel registrovaných poprvé více než čtyři roky po datu vstupu v platnost uvedeném výše v odstavci 12.1 mohou smluvní strany, které používají tento předpis, zamítnout typ vozidla z hlediska počtu a způsobu montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci, pokud nesplňuje požadavky série změn 01 tohoto předpisu.
 13. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A SPRÁVNÍCH ORGÁNŮ
 Strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek a správních orgánů, které schválení udělují a kterým se zasílají osvědčení o schválení nebo o zamítnutí či odnětí schválení vydaných v jiných zemích.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného znění usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, ve znění změny č. 4).
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran Dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1.
 (3) Měření souřadnic barev vyzařovaného světla svítilnami nebo světlomety není součástí tohoto předpisu.
 (4) Světlomety třídy A s LED moduly podle předpisu č. 113 pouze u vozidel s maximální konstrukční rychlostí 25 km/h.
 (5) Mohou být nahrazeny směrovými svítilnami kategorie 1 a 2 podle předpisu č. 6.
 PŘÍLOHA 1
 SDĚLENÍ
 (Maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ
 MODEL A
 (viz odstavec 4.4 tohoto předpisu)
 Uvedená značka schválení umístěná na mopedu udává, že dotčený typ vozidla byl z hlediska montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisu č. 74 s číslem schválení 012439. První dvě číslice čísla schválení udávají, že schválení bylo uděleno podle požadavků předpisu č. 74 ve znění série změn 01.
 MODEL B
 (viz odstavec 4.5 tohoto předpisu)
 Uvedená značka schválení umístěná na mopedu udává, že dotčený typ vozidla byl schválen v Nizozemsku (E4) podle předpisů č. 74 a č. 78 (1). Čísla schválení udávají, že k datu, kdy byla příslušná schválení udělena, zahrnoval předpis č. 74 sérii změn 01 a předpis č. 78 sérii změn 02.
 (1) Druhé číslo je uvedeno pouze jako příklad.
 PŘÍLOHA 3
 POVRCHY SVÍTILEN, VZTAŽNÁ OSA A VZTAŽNÝ STŘED A ÚHLY GEOMETRICKÉ VIDITELNOSTI
 SROVNÁNÍ SVÍTÍCÍ PLOCHY A PLOCHY VÝSTUPU SVĚTLA
 (viz odstavce 2.9 a 2.8 tohoto předpisu)
 NÁKRES A
 Svítící plocha
 Plocha výstupu světla
 Okraje jsou
 a a b
 c a d
 NÁKRES B
 Svítící plocha
 Plocha výstupu světla
 Okraje jsou
 a a b
 c


text:
a d
 PŘÍLOHA 4
 VIDITELNOST ČERVENÝCH SVĚTEL SMĚREM DOPŘEDU A VIDITELNOST BÍLÝCH SVĚTEL SMĚREM DOZADU
 (viz odstavec 5.9 tohoto předpisu)
 Obrázek 1
 Viditelnost červeného světla směrem dopředu
 Obrázek 2
 Viditelnost bílého světla směrem dozadu
 PŘÍLOHA 5
 KONTROLA SHODNOSTI VÝROBY
 l. ZKOUŠKY
 1.1. Umístění světlometů nebo svítilen
 Umístění světlometů/svítilen podle odstavce 6 se ověřuje z hlediska všeobecných požadavků stanovených v odstavci 5 tohoto předpisu.
 Naměřené hodnoty vzdáleností musí být takové, aby byly splněny jednotlivé požadavky, které se na každý světlomet/každou svítilnu vztahují.
 1.2. Viditelnost světlometů nebo svítilen
 1.2.1.
 Úhly geometrické viditelnosti se ověřují podle odstavce 2.11 tohoto předpisu.
 Naměřené hodnoty úhlů musí být takové, aby byly splněny jednotlivé požadavky, které se na každý světlomet/každou svítilnu vztahují, s tou výjimkou, že meze úhlů mohou mít přípustnou toleranci odpovídající přípustné odchylce ± 3° pro montáž zařízení pro světelnou signalizaci, povolené v odstavci 5.3.
 1.2.2.
 Viditelnost červeného světla směrem dopředu a bílého světla směrem dozadu se ověřuje podle odstavce 5.9 tohoto předpisu.
 1.3. Elektrická zapojení a kontrolky
 Elektrická zapojení se ověřují zapnutím každého světlometu/každé svítilny při napájení z elektrické soustavy mopedu. Světlomety nebo svítilny a kontrolky musí fungovat v souladu s ustanoveními odstavce 5.10 tohoto předpisu a jednotlivými požadavky vztahujícími se na každý světlomet/každou svítilnu.
 1.4. Namontování, počet, barva, uspořádání a případně kategorie světlometů/svítilen se ověřují vizuální kontrolou světlometů/svítilen a jejich značení.
 Výše uvedené parametry musí splňovat požadavky stanovené v odstavci 5.13 a jednotlivé požadavky vztahující se na každý světlomet/každou svítilnu.


text:
 30.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 164/231
 Pouze původní texty EHK/OSN mají podle mezinárodního veřejného práva právní účinek. Je zapotřebí ověřit si status a datum vstupu tohoto předpisu v platnost v nejnovější verzi dokumentu EHK/OSN o statusu TRANS/WP.29/343, který je k dispozici na internetové adrese:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK/OSN) č. 122 — Jednotná technická ustanovení pro schvalování vozidel kategorií M, N a O z hlediska jejich systémů vytápění
 Zahrnuje veškerá platná znění až po:
 opravu 2 původního znění předpisu, jíž se týká depozitní oznámení C.N.1156.2006.TREATIES-2 – ze dne 13. prosince 2006
 dodatek 1 k původnímu znění předpisu – datum vstupu v platnost: 22. července 2009
 OBSAH
 PŘEDPIS
 1.
 Rozsah použití
 2.
 Definice: Obecně
 3.
 Žádost o schválení
 4.
 Schválení
 5.
 Část I – Schválení typu vozidla z hlediska jeho systému vytápění
 6.
 Část II – Schválení systému vytápění z hlediska jeho provozní bezpečnosti
 7.
 Změna a rozšíření schválení typu vozidla nebo konstrukční části
 8.
 Shodnost výroby
 9.
 Postihy za neshodnost výroby
 10.
 Definitivní ukončení výroby
 11.
 Názvy a adresy technických zkušeben, které provádějí schvalovací zkoušky, a orgánů státní správy
 PŘÍLOHY
 Příloha 1 —
 Informační dokumenty a formuláře zpráv
 Příloha 2 —
 Uspořádání značek schválení typu
 Příloha 3 —
 Požadavky na systémy vytápění, které využívají odpadní teplo (převod vzduchem)
 Příloha 4 —
 Postup zkoušky při určování kvality vzduchu
 Příloha 5 —
 Postup zkoušky při určování teploty
 Příloha 6 —
 Postup zkoušky výfukových emisí spalovacích topení
 Příloha 7 —
 Doplňkové požadavky na spalovací topení
 Příloha 8 —
 Bezpečnostní požadavky na spalovací topení na LPG a systémy vytápění na LPG
 Příloha 9 —
 Doplňující ustanovení pro určitá vozidla podle specifikace v ADR
 1. ROZSAH POUŽITÍ
 1.1
 Tento předpis se použije u všech vozidel kategorie M, N a O (1), ve kterých je namontován systém vytápění.
 Schválení typu se uděluje podle:
 1.2
 Část I – Schválení typu vozidla z hlediska jeho systému vytápění.
 1.3
 Část II – Schválení systému vytápění z hlediska jeho provozní bezpečnosti.
 2. DEFINICE: OBECNĚ
 Pro účely tohoto předpisu se použijí tyto definice:
 2.1
 „Vozidlem“ se rozumí vozidlo kategorie M, N nebo O (1), ve kterém je namontován systém vytápění.
 2.2
 „Výrobcem“ se rozumí osoba nebo organizace, která odpovídá schvalujícímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování typu a za zajištění shodnosti výroby. Není podstatné, aby tato osoba nebo organizace byla přímo zapojena do všech stupňů výroby vozidla nebo konstrukční části, které jsou předmětem postupu schválení.
 2.3
 „Vnitřním prostorem“ se rozumí uzavřené části vozidla, které jsou určeny pro cestující a/nebo náklad.
 2.4
 „Systémem vytápění prostoru pro cestující“ se rozumí jakýkoliv typ zařízení vyrobený za účelem zvýšení teploty v prostoru pro cestující.
 2.5
 „Systémem vytápění prostoru pro náklad“ se rozumí jakýkoliv typ zařízení vyrobený za účelem zvýšení teploty v prostoru pro náklad.
 2.6
 „Prostorem pro náklad“ se rozumí vnitřní část vozidla určená pro náklad.
 2.7
 „Prostorem pro cestující“ se rozumí vnitřní část vozidla užívaná pro řidiče a cestující.
 2.8
 „Plynné palivo“ zahrnuje paliva, která jsou za normálních teplot a tlaku (288,2 K a 101,33 kPa) v


text:
plynném stavu, jako jsou zkapalněný ropný plyn (LPG) a stlačený zemní plyn (CNG).
 2.9
 „Přehřátím“ se rozumí stav, který nastane, jestliže je přívod vytápěcího vzduchu do spalovacího topení zcela zablokován.
 3. ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ
 3.1 ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA Z HLEDISKA JEHO SYSTÉMU VYTÁPĚNÍ
 3.1.1
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska jeho systému vytápění podává výrobce vozidla nebo jím řádně zplnomocněný zástupce.
 3.1.2
 K žádosti musí být přiloženy níže uvedené dokumenty v trojím provedení a dále tyto údaje:
 3.1.2.1
 podrobný popis typu vozidla z hlediska jeho konstrukce, rozměrů, uspořádání a konstrukčních materiálů;
 3.1.2.2
 výkresy systému vytápění a jeho obecného uspořádání.
 3.1.3
 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 1, části 1, dodatku 1.
 3.1.4
 Technické zkušebně odpovědné za provedení zkoušky schválení typu musí být přistaveno vozidlo reprezentující typ vozidla, který má být schválen.
 3.1.5
 Pokud je vozidlo, které má být schváleno, vybaveno topením se schválením typu podle EHK, musí se k žádosti o schválení typu vozidla přiložit údaj o čísle schválení tohoto typu topení a označení tohoto typu topení podle údaje výrobce.
 3.1.6
 Pokud je vozidlo, které má být schváleno, vybaveno topením bez schválení jeho typu podle EHK, musí se příslušné technické zkušebně dodat topení reprezentující typ topení, který má být schválen.
 3.2 ŽÁDOST O SCHVÁLENÍ TYPU TOPENÍ
 3.2.1
 Žádost o schválení typu topení jako konstrukční části podává výrobce systému vytápění.
 3.2.2
 Žádost o schválení typu vozidla z hlediska jeho systému vytápění podává výrobce vozidla nebo jím řádně zplnomocněný zástupce:
 3.2.2.1
 podrobný popis typu systému vytápění z hlediska jeho konstrukce, rozměrů, uspořádání a konstrukčních materiálů;
 3.2.2.2
 výkresy systému vytápění a jeho obecného uspořádání.
 3.2.3
 Vzor informačního dokumentu je uveden v příloze 1, části 1, dodatku 2.
 3.2.4
 Technické zkušebně musí být přistaveno topení reprezentující typ topení, který má být schválen.
 3.2.5
 Vzorek musí být zřetelně a nesmazatelně označen obchodním názvem nebo značkou žadatele a označením typu.
 4. SCHVÁLENÍ
 4.1
 Schválení se udělí, pokud typ dodaný k schválení podle tohoto předpisu vyhovuje příslušnému bodu (příslušným bodům) tohoto předpisu.
 4.2
 Každému schválenému typu se přidělí číslo schválení. Jeho první dvě číslice (nyní 00 pro předpis v jeho původním znění) musí udávat sérii hlavních technických změn, zapracovaných do předpisu v době vystavení schválení. Stejná smluvní strana nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla nebo systému vytápění podle definice v tomto předpisu.
 4.3
 Oznámení o schválení nebo o rozšíření schválení typu podle tohoto předpisu se zašle smluvním stranám Dohody, které uplatňují tento předpis na odpovídajícím formuláři podle vzorů v příloze 1, části 2 tohoto předpisu.
 4.4
 Zřetelně a na snadno přístupném místě uvedeném v schvalovacím formuláři musí být na každém vozidle shodném s typem schváleným podle tohoto předpisu a na každé nezávisle dodané konstrukční části shodné s typem schváleným podle tohoto předpisu umístěna kružnice, uzavírající v sobě písmeno „E“, následované rozlišovacím číslem státu, který schválení udělil (2).
 4.5
 U schválení typu konstrukční části se uvede číslo tohoto předpisu, následované písmenem „R“, pomlčka a číslo schválení podle bodu 4.2.
 4.6
 Je-li typ shodný s typem schváleným podle jednoho nebo několika jiných předpisů připojených


text:
k dohodě ve státě, který udělil schválení podle tohoto předpisu, nemusí se značka předepsaná v bodě 4.2. opakovat. V takovém případě se předpis (předpisy), podle něhož (nichž) bylo uděleno schválení typu ve státě, který udělil schválení typu podle tohoto předpisu, musí umístit ve svislých sloupcích vpravo od symbolu předepsaného v bodě 4.2.
 4.7
 Značka schválení typu musí být jasně čitelná a nesmazatelná.
 4.8
 U vozidla musí být značka schválení umístěna v blízkosti nebo na štítku s údaji o vozidle, který umísťuje výrobce.
 4.9
 Příloha 2 tohoto předpisu uvádí příklady uspořádání značek schválení.
 5. ČÁST I – SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA Z HLEDISKA JEHO SYSTÉMU VYTÁPĚNÍ
 5.1 Definice
 Pro účely části I tohoto předpisu platí, že:
 5.1.1
 „Typem vozidla z hlediska jeho systému vytápění“ se rozumí vozidla, která se neliší v takových podstatných hlediscích, jako je funkční princip (principy) systému vytápění.
 5.2 Specifikace
 5.2.1
 Prostor pro cestující každého vozidla musí být vybaven systémem vytápění. Pokud je ve vozidle systém vytápění prostoru pro náklad, musí být v souladu s tímto předpisem.
 5.2.2
 Systém vytápění vozidla, jehož typ má být schválen, musí splňovat technické požadavky uvedené v části II tohoto předpisu.
 5.3 Požadavky na montáž spalovacích topení do vozidla
 5.3.1 Rozsah použití
 5.3.1.1
 S výhradou bodu 5.3.1.2 musí být spalovací topení montována podle požadavků bodu 5.3.
 5.3.1.2
 Vozidla kategorie O, která mají topení na kapalné palivo, se považují za vyhovující požadavkům bodu 5.3.
 5.3.2 Umístění spalovacího topení
 5.3.2.1
 Části karoserie a ostatní konstrukční části v blízkosti topení musí být chráněny proti nadměrnému teplu a možnosti znečištění palivem nebo olejem.
 5.3.2.2
 Spalovací topení nesmí vytvářet riziko požáru, a to ani v případě svého přehřátí. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud montáž zajišťuje náležitou vzdálenost od všech částí a vhodnou ventilaci a dále pokud jsou použity buď materiály odolné ohni nebo tepelné clony.
 5.3.2.3
 U vozidel kategorie M2 a M3 nesmí být spalovací topení umístěno v prostoru pro cestující. Je však možná montáž v účinně utěsněném krytu, který rovněž splňuje podmínky bodu 5.3.2.2.
 5.3.2.4
 Štítek podle požadavku přílohy 7 bodu 4 nebo jeho kopie musí být umístěn(a) tak, aby byl(a) zřetelně čitelný(-á), pokud je topení namontováno do vozidla.
 5.3.2.5
 Při montáži topení je vždy třeba dbát opatrnosti, aby se minimalizovalo riziko poranění nebo poškození osobního vlastnictví.
 5.3.3 Přívod paliva
 5.3.3.1
 Otvor pro plnění paliva nesmí být umístěn v prostoru pro cestující a musí být opatřen účinným krytem, aby se zabránilo rozlití paliva.
 5.3.3.2
 U topení na kapalné palivo, u kterého je zásoba paliva oddělena od zásoby paliva pro vozidlo, musí být druh tohoto paliva a místo jeho plnění zřetelně označeno.
 5.3.3.3
 Na plnicím hrdle musí být upozornění, že topení musí být během plnění vypnuto. Navíc musí být vhodná odpovídající instrukce zahrnuta i do návodu pro užívání, který vydává výrobce.
 5.3.4 Výfukový systém
 5.3.4.1
 Vývod výfuku musí být umístěn tak, aby se zabránilo vniknutí emisí do vozidla ventilací, vstupy ohřívaného vzduchu nebo otevřenými okny.
 5.3.5 Vstup vzduchu pro spalování
 5.3.5.1
 Vzduch do spalovací komory topení nesmí být odebírán z prostoru vozidla pro cestující.
 5.3.5.2
 Vstup vzduchu


text:
musí být umístěn nebo chráněn tak, aby nebylo pravděpodobné jeho ucpání nečistotami nebo zavazadly.
 5.3.6 Vstup ohřívaného vzduchu
 5.3.6.1
 K ohřívání může být dodáván čerstvý nebo recirkulovaný vzduch, který musí být odebírán z čistého prostoru, kde není pravděpodobné jeho znečištění plyny buď hnacího motoru, spalovacího topení, nebo jakéhokoliv jiného zdroje na vozidle.
 5.3.6.2
 Vstupní potrubí musí být chráněno mřížkou nebo jinými vhodnými prostředky.
 5.3.7 Výstup ohřátého vzduchu
 5.3.7.1
 Všechna potrubí užívaná k vedení horkého vzduchu vozidlem musí být umístěna nebo chráněna tak, aby při dotyku s ním nemohlo dojít k poranění nebo k poškození.
 5.3.7.2
 Výstup vzduchu musí být umístěn nebo chráněn tak, aby nebylo pravděpodobné jeho ucpání nečistotami nebo zavazadly.
 5.3.8 Automatické ovládání systému vytápění
 5.3.8.1
 Do pěti sekund po zastavení motoru vozidla musí být systém vytápění samočinně vypnut a musí být uzavřen přívod jeho paliva. Pokud je však aktivováno zvláštní ruční zařízení, může systém vytápění zůstat v provozu.
 6. ČÁST II – SCHVÁLENÍ SYSTÉMU VYTÁPĚNÍ Z HLEDISKA JEHO PROVOZNÍ BEZPEČNOSTI
 6.1 Definice
 Pro účely části II tohoto předpisu se použijí následující definice:
 6.1.1
 „Systémem vytápění prostoru pro cestující“ se rozumí jakýkoliv typ zařízení vyrobený za účelem zvýšení teploty ve vnitřním prostoru vozidla, včetně prostoru pro náklad.
 6.1.2
 „Spalovacím topením“ se rozumí zařízení, které přímo využívá kapalné nebo plynné palivo a které nevyužívá odpadní teplo motoru sloužícího k pohonu vozidla.
 6.1.3
 „Typem spalovacího topení“ se rozumí zařízení, které se neliší v podstatných hlediscích, jako jsou:
 —
 typ paliva (např. kapalné, plynné),
 —
 medium pro přenos tepla (např. vzduch nebo voda),
 —
 umístění ve vozidle (např. prostor pro cestující nebo prostor pro náklad).
 6.1.4
 „Systémem vytápění odpadním teplem“ se rozumí jakýkoliv typ zařízení, které využívá odpadní teplo motoru sloužícího k pohonu vozidla, určené ke zvyšování teploty ve vnitřním prostoru vozidla, přičemž jako topné medium může sloužit voda, olej nebo vzduch.
 6.2 Specifikace: Obecně
 Požadavky na systém vytápění jsou:
 —
 ohřátý vzduch, který vstupuje do prostoru pro cestující, nesmí být znečištěn více, než vzduch na vstupu do vozidla,
 —
 řidič ani cestující nesmějí přijít během jízdy do styku s částmi vozidla nebo horkým vzduchem, které by mohly způsobit popáleniny,
 —
 emise výfukových plynů spalovacího topení musí splňovat povolené limity.
 Zkušební postupy pro ověření těchto požadavků jsou uvedeny v přílohách 4, 5 a 6.
 6.2.1
 Následující tabulka uvádí, které přílohy se vztahují na který typ systému vytápění v každé kategorii vozidla:
 Systém vytápění
 Kategorie vozidla
 Příloha 4
 Kvalita vzduchu
 Příloha 5
 Teplota
 Příloha 6
 Výfuk
 Příloha 8
 Bezpečnost LPG
 Odpadní teplo motoru – voda
 M
 N
 O
 Odpadní teplo motoru – vzduch
 Viz pozn. 1
 M
 Ano
 Ano
 N
 Ano
 Ano
 O
 Odpadní teplo motoru – olej
 M
 Ano
 Ano
 N
 Ano
 Ano
 O
 Topení na plynná paliva – viz
 pozn. 2
 M
 Ano
 Ano
 Ano
 Ano
 N
 Ano
 Ano
 Ano
 Ano
 O
 Ano
 Ano
 Ano
 Ano
 Topení na kapalná paliva
 viz pozn. 2
 M
 Ano
 Ano
 Ano
 N
 Ano
 Ano
 Ano
 O
 Ano
 Ano
 Ano
 Pozn. 1:
 Systémy topení, které splňují požadavky přílohy 3, jsou vyjmuty z požadavků této zkoušky.
 Pozn.


text:
2:
 Spalovací topení, umístěná vně prostoru pro cestující a užívající jako topné medium vodu, se považují za vyhovující přílohám 4 a 5.
 6.3 Specifikace: Spalovací topení
 Doplňující požadavky na spalovací topení jsou uvedeny v příloze 7.
 7. ZMĚNA A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ TYPU VOZIDLA NEBO KONSTRUKČNÍ ČÁSTI
 7.1
 Každá změna typu musí být oznámena správnímu orgánu, který tento typ schválil. Tento orgán může buď:
 7.1.1
 dospět k závěru, že provedené změny pravděpodobně nebudou mít znatelný nepříznivý vliv a že vozidlo stále ještě splňuje požadavky; nebo
 7.1.2
 vyžádat další zkušební protokol od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušky.
 7.2
 Potvrzení nebo zamítnutí schválení s uvedením změn se oznámí smluvním stranám dohody postupem podle bodu 4.3, které uplatňují tento předpis.
 7.3
 Příslušný orgán, který vystavuje rozšíření schválení, přidělí takovému rozšíření pořadové číslo a informuje o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře odpovídajícího příslušnému vzoru v příloze 1, části 2, dodatku 1 nebo 2 tohoto předpisu.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy pro zajištěni shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dohodě, dodatku 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), přičemž musí být splněny následující požadavky:
 8.1
 Vozidla a konstrukční části, schválené podle tohoto předpisu, musí být vyrobeny tak, aby byly shodné se schváleným typem na základě toho, že splňují požadavky stanovené ve výše uvedených bodech 5 a 6.
 8.2
 Příslušný orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřovat metody kontroly shodnosti, užívané v kterémkoliv výrobním podniku. Obvyklá četnost takových ověření je jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1
 Schválení udělené typu vozidla podle tohoto předpisu může být odejmuto, pokud nejsou splněny požadavky stanovené v bodech 5 a 6.
 9.2
 Pokud smluvní strana dohody, která uplatňuje tento předpis, odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom informovat ostatní smluvní strany, které uplatňují tento předpis, prostřednictvím formuláře odpovídajícího příslušnému vzoru v příloze 1, části 2, dodatku 1 nebo 2 tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení úplně ukončí výrobu typu vozidla nebo konstrukční části schválené podle tohoto předpisu, musí o tom informovat orgán, který mu schválení udělil. Po obdržení odpovídající informace musí tento orgán o této skutečnosti informovat ostatní smluvní strany dohody z r. 1958 formulářem odpovídajícím příslušnému vzoru v příloze 1, části 2, dodatku 1 nebo 2 tohoto předpisu.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN, KTERÉ PROVÁDĚJÍ SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY, A ORGÁNŮ STÁTNÍ SPRÁVY
 Smluvní stany Dohody, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben a orgánů státní správy, které udělují schválení a kterým se zasílají osvědčení o udělení schválení nebo o rozšíření nebo zprávy o odmítnutí nebo odejmutí schválení nebo o ukončení výroby, vydané v jiných státech.
 (1) Podle definice v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2, naposledy pozměněný dokumentem Amend. 4).
 (2) 1 pro Německo, 2 pro Francii, 3 pro Itálii, 4 pro Nizozemsko, 5 pro Švédsko, 6 pro Belgii, 7 pro Maďarsko, 8 pro Českou republiku, 9 pro Španělsko, 10 pro Srbsko a Černou Horu, 11 pro Spojené království, 12 pro Rakousko, 13 pro Lucembursko,


text:
14 pro Švýcarsko, 15 (neobsazeno), 16 pro Norsko, 17 pro Finsko, 18 pro Dánsko, 19 pro Rumunsko, 20 pro Polsko, 21 pro Portugalsko, 22 pro Ruskou federaci, 23 pro Řecko, 24 pro Irsko, 25 pro Chorvatsko, 26 pro Slovinsko, 27 pro Slovensko, 28 pro Bělorusko, 29 pro Estonsko, 30 (neobsazeno), 31 pro Bosnu a Hercegovinu, 32 pro Lotyšsko, 33 (neobsazeno), 34 pro Bulharsko, 35 (neobsazeno), 36 pro Litvu, 37 pro Turecko, 38 (neobsazeno), 39 pro Ázerbájdžán, 40 pro bývalou jugoslávskou republiku Makedonii, 41 (neobsazeno), 42 pro Evropské společenství (schválení udělují členské státy za použití svého příslušného symbolu EHK), 43 pro Japonsko, 44 (neobsazeno), 45 pro Austrálii, 46 pro Ukrajinu, 47 pro Jihoafrickou republiku, 48 pro Nový Zéland, 49 pro Kypr, 50 pro Maltu a 51 pro Korejskou republiku. Dalším zemím se přidělí po sobě následující čísla chronologicky v pořadí, v jakém ratifikují Dohodu o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat a/nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel, nebo v pořadí, v jakém k uvedené dohodě přistoupí. Takto přidělená čísla sdělí generální tajemník Organizace spojených národů smluvním stranám dohody.
 PŘÍLOHA 1
 ČÁST 1
 Dodatek 1
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 (typu vozidla podle bodu 4.3 tohoto předpisu týkající se EHK schválení typu systému vytápění a vozidla z hlediska jeho systému vytápění)
 Pokud má systém vytápění nebo některá jeho součást elektronické řízení, musí být dodány informace o vlastnostech tohoto řízení.
 0. OBECNĚ
 0.1
 Značka (obchodní název výrobce): ...
 0.2
 Typ a všeobecný(é) obchodní popis(y): ...
 0.3
 Prostředky identifikace typu, pokud jsou na vozidle vyznačeny: ...
 0.4
 Umístění tohoto označení: ...
 0.5
 Kategorie vozidla (1): ...
 0.6
 Název a adresa výrobce: ...
 0.7
 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 1. VŠEOBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 1.1
 Fotografie a/nebo výkresy reprezentující typ vozidla:
 2. HNACÍ JEDNOTKA
 2.1
 Kód motoru podle výrobce: ... (jak je vyznačen na motoru, nebo pomocí jiného identifikačního prostředku)
 2.2
 Princip fungování: zážehový/vznětový, čtyřtakt/dvoutakt (2)
 2.3
 Počet a uspořádání válců: ...
 2.4
 Maximální netto výkon: ... kW při ... min-1 (hodnota podle údaje výrobce)
 2.5
 Systém chlazení (kapalinou/vzduchem) (2)
 2.6
 Jmenovité seřízení řídícího mechanismu teploty motoru: ...
 2.7
 Přeplňování: ano/ne (2)
 2.7.1
 Typ (typy): ...
 2.7.2
 Popis systému (např. maximální tlak přeplňování: ... kPa, regulace plnícího tlaku (popřípadě):
 3. KAROSÉRIE
 3.1
 Stručný popis vozidla z hlediska systému vytápění, pokud systém vytápění využívá teplo chladící kapaliny ...
 3.2
 Stručný popis vozidla z hlediska systému vytápění, pokud systém vytápění využívá jako zdroj tepla chladicí vzduch nebo výfukové plyny motoru: ...
 3.2.1
 Nákres systému vytápění, znázorňující jeho umístění ve vozidle: ...
 3.2.2
 Nákres tepelného výměníku u systémů vytápění, které využívají k vytápění výfukové plyny nebo části, ve kterých dochází k tepelné výměně (u systémů vytápění využívajících k vytápění chladicí vzduch motoru): ...
 3.2.3
 Výkres řezu výměníkem tepla nebo částí, ve kterých dochází k tepelné výměně, který znázorňuje tloušťku stěny, užité materiály a vlastnosti povrchu: ...
 3.2.4
 Je třeba doplnit specifikace o dalších důležitých součástech systému vytápění z hlediska


text:
způsobu jejich konstrukce a technických údajů, jako je např. ventilátor topení. ...
 3.3
 Stručný popis vozidla z hlediska systému vytápění a jeho automatické kontroly: ...
 3.3.1
 dispoziční výkres spalovacího topení, systému přívodu vzduchu, výfukového systému, palivové nádrže, systému přívodu paliva (včetně ventilů) a elektrického zapojení, znázorňující jejich umístění ve vozidle.
 3.4
 Maximální elektrický příkon: ...kW
 Dodatek 2
 VZOR INFORMAČNÍHO DOKUMENTU
 (typu systému vytápění podle bodu 4.3 tohoto předpisu pro EHK schválení systému vytápění z hlediska jeho provozní bezpečnosti)
 Pokud má systém vytápění nebo některá jeho součást elektronické řízení, musí být dodány informace o vlastnostech tohoto řízení.
 1. OBECNĚ
 1.1
 Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2
 Typ a všeobecný(é) obchodní popis(y): ...
 1.3
 Název a adresa výrobce: ...
 1.4
 U konstrukčních částí umístění a způsob upevnění EHK značky schválení ...
 1.5
 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 2. SPALOVACÍ TOPENÍ (POKUD EXISTUJE)
 2.1
 Značka (obchodní název výrobce): ...
 2.2
 Typ a všeobecný(é) obchodní popis(y): ...
 2.3
 Prostředky identifikace typu, pokud jsou na systému vytápění vyznačeny: ...
 2.4
 Umístění tohoto označení: ...
 2.5
 Název a adresa výrobce: ...
 2.6
 Adresa (adresy) montážního závodu (závodů): ...
 2.7
 Zkušební tlak (u spalovacích topení na zkapalněný ropný plyn nebo podobný plyn, jedná se o tlak působící na vstupním připojení topení): ...
 2.8
 Detailní popis, dispoziční výkresy a popis montáže spalovacího topení a všech jeho součástí: ...
 ČÁST 2
 Dodatek 1
 (Maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 OZNÁMENÍ
 Dodatek 2
 (Maximální formát: A4 (210 mm × 297 mm))
 OZNÁMENÍ
 (1) Podle definic v příloze 7 úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1Amend.2 ve znění změny č. 4).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 VZOR A
 (Viz bod 4.5 tohoto předpisu)
 VZOR B
 (Viz bod 4.4. tohoto předpisu)
 VZOR C
 (Viz bod 4.6. tohoto předpisu)
 (1) Toto číslo je uváděno pouze pro příklad.
 PŘÍLOHA 3
 POŽADAVKY NA SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ, KTERÉ VYUŽÍVAJÍ ODPADNÍ TEPLO (PŘEVOD VZDUCHEM)
 1.
 U systémů vytápění, které mají výměník tepla a u kterých primární částí výměníku prochází výfukové plyny nebo znečištěný vzduch, se požadavky podle bodu 6.2 tohoto předpisu považují za splněné za předpokladu, že jsou dodrženy následující podmínky:
 2.
 stěny primárního okruhu výměníku tepla musí být těsné za všech tlaků až do 2 barů včetně;
 3.
 stěny primárního okruhu výměníku tepla nesmí mít žádné demontovatelné součásti;
 4.
 pokud je stěna výměníku tepla vyrobena z nelegované oceli, musí mít v místě, kde dochází k výměně tepla, tloušťku nejméně 2 mm;
 4.1
 v případě, kdy jsou užity jiné materiály (včetně kompositních materiálů a vrstvených materiálů), musí být tloušťka stěny taková, aby byla zajištěna stejná dobu životnosti výměníku tepla, jakou má v případě podle bodu 4;
 4.2
 pokud je stěna výměníku tepla v místě, kde dochází k výměně tepla, smaltovaná, musí být stěna v místě smaltování tlustá nejméně 1 mm a smaltování musí být trvanlivé, dostatečně těsné a nepórovité;
 5.
 potrubí, které vede výfukové plyny, musí mít nejméně 30 mm dlouhou kontrolní zónu na korozi; tato zóna musí být umístěna ihned za výměníkem tepla a musí být nekrytá a


text:
snadno přístupná;
 5.1
 stěna této korozní zkušební zóny nesmí být tlustší, než jsou stěny potrubí výfukových plynů ve výměníku tepla, a vlastnosti materiálu a povrchu této zóny musí být shodné s vlastnostmi tohoto potrubí;
 5.2
 pokud výměník tepla tvoří jediný celek s tlumičem výfuku vozidla, musí být vnější stěny tlumiče považovány za zónu, která splňuje požadavky bodu 5.1 a ve které může dojít ke korozi.
 6.
 U systémů vytápění odpadním teplem, které užívají pro vytápění chladicí vzduch motoru, se požadavky podle bodu 6.2 tohoto předpisu považují za splněné bez užití výměníku tepla za předpokladu, že jsou dodrženy následující podmínky:
 6.1
 chladicí vzduch užívaný k vytápění přichází do kontaktu pouze s částmi povrchu motoru, které nemají žádnou demontovatelnou část, a
 6.2
 spojení mezi stěnami tohoto obvodu chladícího vzduchu a částmi povrchu užitými pro převod tepla jsou plynotěsné a odolné proti oleji.
 Tyto požadavky se považují za splněné, pokud např.:
 —
 plášť kolem každé zapalovací svíčky odvádí případně unikající plyn mimo okruh vytápěcího vzduchu;
 —
 spojení mezi hlavou válců a výfukovým potrubím se nachází vně okruhu vytápěcího vzduchu;
 —
 mezi hlavou válců a válci je dvojité utěsnění a případné úniky z prvního spoje jsou odváděny mimo okruh vzduchu pro vytápění, nebo je ochrana těsněním mezi hlavou válce a válcem stále těsná, pokud jsou šrouby hlavy válce utaženy za studena jednou třetinou momentu podle předpisu výrobce, nebo
 —
 oblast, kde je hlava válců spojena s válci, se nachází vně okruhu vzduchu pro vytápění.
 PŘÍLOHA 4
 POSTUP ZKOUŠKY PŘI URČOVÁNÍ KVALITY VZDUCHU
 1.
 V případě schvalování typu vozidla se provedou dále uvedené zkoušky:
 1.1
 Topení se uvede do činnosti na dobu jedné hodiny s maximálním výkonem při bezvětří (rychlost proudění vzduchu ≤ 2 m/s), všechna okna se uzavřou a u spalovacího topení se vypne hnací motor vozidla. Nicméně jestliže se topení při běhu na plný výkon vypíná automaticky dříve než za jednu hodinu, může být měření provedeno před jeho vypnutím.
 1.2
 Podíl CO v okolním vzduchu se měří odběrem vzorků:
 1.2.1
 v bodě mimo vozidlo co možno co nejblíže vstupu vzduchu pro vytápění, a
 1.2.2
 v bodě ve vozidle ve vzdálenosti menší než je 1 m od výstupu ohřátého vzduchu.
 1.3
 Hodnoty se zjišťují v reprezentativním časovém úseku 10 minut.
 1.4
 Odečet z místa podle bodu 1.2.2 smí být nejvýše o 20 ppm CO vyšší než odečet z místa popsaného v odstavci 1.2.1.
 2.
 U schválení typu topení jako konstrukční části se po provedení zkoušek podle příloh 5 a 6 a podle bodu 1.3 přílohy 7 provede následující zkouška:
 2.1
 Primární obvod výměníku tepla se podrobí zkoušce těsnosti, aby se zajistilo, že znečištěný vzduch nemůže pronikat do vzduchu určeného pro vytápění prostoru pro cestující.
 2.2
 Tento požadavek se považuje za splněný, pokud při manometrickém tlaku 0,5 hPa je hodnota úniku z výměníku tepla rovna nebo menší než 30 dm3/h.
 PŘÍLOHA 5
 POSTUP ZKOUŠKY PŘI URČOVÁNÍ TEPLOTY
 1.
 Topení se uvede do činnosti na dobu jedné hodiny při maximálním výkonu při bezvětří (rychlost větru ≤ 2 m/s), se všemi okny zavřenými. Pokud však při maximálním


text:
výstupu topení samo vypne v době kratší než jedna hodina, měří se před jeho vypnutím. Pokud je vzduch pro vytápění odebírán mimo vozidlo, zkouší se při okolní teplotě nejméně 15 °C.
 2.
 Povrchová teplota kterékoliv části systému vytápění, se kterým může řidič vozidla přicházet do styku za normálního silničního užívání, se změří dotykovým teploměrem. U nekrytých kovových materiálů nesmí teplota žádné části překročit 70 °C a u ostatních materiálů 80 °C.
 2.1
 U části nebo částí systému vytápění za sedadlem řidiče, jakož i v případě přehřátí systému, nesmí teplota překročit 110 °C.
 2.2
 U vozidel kategorií M1 a N nesmí mít žádná část systému vytápění, se kterou by sedící cestující mohli při běžné jízdě přijít do styku, s výjimkou výstupní mřížky, teplotu vyšší než 110 °C.
 2.3
 U vozidel kategorie M2 a M3 nesmí mít žádná část systému vytápění, se kterou by cestující mohli při běžné jízdě přijít do styku, teplotu vyšší než 70 °C u nekrytých kovových materiálů a 80 °C u ostatních materiálů.
 3.
 U nechráněných částí systému vytápění vně prostoru pro cestující a v případě přehřátí nesmí teplota překročit 110 °C.
 Teplota vytápěcího vzduchu, který vstupuje do prostoru pro cestující, nesmí překročit teplotu 150 °C, měřeno ve středu výstupního otvoru.
 PŘÍLOHA 6
 POSTUP ZKOUŠKY VÝFUKOVÝCH EMISÍ SPALOVACÍCH TOPENÍ
 1.
 Topení se uvede do činnosti na dobu jedné hodiny s maximálním výkonem při bezvětří (rychlost proudění vzduchu ≤ 2 m/s) a při venkovní teplotě 20 ± 10 °C. Nicméně, jestliže se topení při běhu na plný výkon vypíná automaticky dříve než za jednu hodinu, může být měření provedeno před jeho vypnutím.
 2.
 Suché a neředěné emise výfukových plynů, měřené vhodným měřícím zařízením, nesmí překročit hodnoty uvedené v následující tabulce:
 Parametr
 Topení na plynná paliva
 Topení na kapalná paliva
 CO
 0,1 % objemových
 0,1 % objemových
 NOx
 200 ppm
 200 ppm
 HC
 100 ppm
 100 ppm
 Bacharachova referenční jednotka (1)
 1
 4
 3.
 Zkouška se opakuje za podmínek, odpovídajících rychlosti vozidla 100 km/h (nebo maximální konstrukční rychlosti u vozidel, kde je maximální rychlost nižší než 100 km/h). Za těchto podmínek nesmí hodnota CO překročit 0,2 % objemových. Pokud zkouška proběhla na topení jako na konstrukční části, není třeba tuto zkoušku opakovat u typu vozidla, do kterého je topení namontováno.
 (1) Užije se referenční jednotka „Bacharach“ podle ASTM D 2156.
 PŘÍLOHA 7
 DOPLŇKOVÉ POŽADAVKY NA SPALOVACÍ TOPENÍ
 1.
 S každým topením musí být dodáván návod na obsluhu a údržbu, pro topení určená k dodatečné montáži navíc ještě pokyny pro jejich instalaci.
 2.
 Pro případ havárie musí být k regulaci každého spalovacího topení instalováno bezpečnostní zařízení (buď jako součást spalovacího topení, nebo jako součást vozidla). Toto zařízení musí být konstruováno tak, aby v případě, že při spuštění plamen nenaskočí nebo při chodu zhasne, čas pro zapálení a sepnutí dodávky paliva nebyl překročen o čtyři minuty v případě topení na kapalné palivo, nebo, v případě topení na plynné palivo, jednu minutu v případě termoelektrického řízení plamene a 10 sekund v případě automatického řízení.
 3.
 Spalovací komora a výměník tepla u topení používajícího


text:
jako médium pro přenos tepla vodu musí být schopné odolat tlaku dvakrát vyššímu, než je běžný pracovní tlak, nebo tlaku 2 bary (na manometru), podle toho, který je vyšší. Zkušební tlak musí být uveden v informačním dokumentu.
 4.
 Topení musí být opatřeno štítkem výrobce s údajem o názvu výrobce, číslem modelu a označením typu spolu s údajem jmenovitého výkonu topení v kilowattech. Musí být rovněž uveden druh paliva, a popřípadě pracovní napětí a tlak plynu.
 5.
 Zpožděné vypínání (doběh) ventilátorů spalovacího vzduchu
 5.1
 Je-li namontován ventilátor spalovacího vzduchu, musí mít při vypnutí doběh, a to i v případě přehřátí nebo přerušení dodávky paliva.
 5.2
 Ostatní opatření, která mají zabránit poškození vlivem explozivního hoření a koroze výfuku, mohou být použita v případě, že výrobce dokáže schvalovacímu orgánu o jejich rovnocenném účinku.
 6.
 Požadavky na elektrické napájení
 6.1
 Veškeré technické požadavky, na které má vliv elektrické napětí, musí být splněny v napěťovém rozsahu ±16 % od napětí jmenovitého. Pokud je však zajištěna ochrana proti podpětí a/nebo přepětí, musí být požadavky splněny při jmenovitém napětí a v bezprostřední blízkosti míst rozpojení.
 7.
 Výstražná kontrolka
 7.1
 Zapnutí a vypnutí spalovacího topení musí být provozovateli zřetelně indikováno viditelnou kontrolkou v jeho zorném poli.
 PŘÍLOHA 8
 Bezpečnostní požadavky na spalovací topení na LPG a systémy vytápění na LPG
 1. SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ NA LPG PRO MOTOROVÁ VOZIDLA PRO UŽITÍ NA SILNICI
 1.1
 Pokud může být systém vytápění na LPG v motorovém vozidle užíván, i když je vozidlo v chodu, musí spalovací topení na LPG a jeho napájecí systém vyhovovat těmto požadavkům:
 1.1.1
 Spalovací topení na LPG musí vyhovovat požadavkům harmonizované normy EN 624:2000 (Specifikace pro jednoúčelové LPG aplikace. Vytápěcí zařízení na LPG v utěsněných místnostech k montáži ve vozidlech a lodích).
 1.1.2
 U trvale namontovaných nádrží LPG musí všechny součásti systému, které jsou v kontaktu s LPG v kapalné fázi (všechny součásti od plnicí jednotky až k odpařovači/regulátoru tlaku), a připojená instalace pro kapalnou fázi splňovat technické požadavky předpisu č. 67, části I a II a příloh 3 až 10, 13 a 15 až 17.
 1.1.3
 Instalace pro plynnou fázi systému vytápění LPG ve vozidle musí splňovat požadavky harmonizované normy EN 1949:2002 (1) (Specifikace pro montáž LPG systémů pro účely bydlení v obytných vozidlech a v ostatních silničních vozidlech).
 1.1.4
 Plnící systém LPG musí být konstruován tak, aby LPG byl plněn do namontovaného topení na LPG požadovaným tlakem a ve správné fázi. Přípustné je vypouštění LPG z trvale namontovaných LPG nádrží, ať v plynné nebo v tekuté fázi.
 1.1.5
 Výstup tekuté fáze z trvale namontovaných LPG nádrží k dodávce do topení na LPG musí být zajištěn dálkově řízeným provozním ventilem s přepadovým ventilem podle požadavku bodu 17.6.1.1 předpisu č. 67. Dálkově řízený provozní ventil s přepadovým ventilem musí být ovládán tak, aby se automaticky uzavřel do pěti sekund po zastavení motoru nezávisle na poloze spínače zapalování. Pokud je během těchto pěti sekund spínač topení nebo přívodu LPG znovu aktivován, může zůstat systém vytápění v provozu. Topení musí být možno kdykoliv znovu nastartovat.
 1.1.6
 Pokud je LPG dodáván


text:
v plynné fázi z trvale namontované nádrže na LPG nebo ze samostatné přenosné lahve (lahví) na LPG, je třeba přijmout vhodná opatření k zajištění toho,:
 1.1.6.1
 aby žádný tekutý LPG nemohl vstupovat do regulátoru tlaku nebo do spalovacího topení na LPG. Je přitom možné použít separátorm a
 1.1.6.2
 aby při náhodném rozpojení nemohlo dojít k neřízenému úniku. Je třeba zajistit opatření k zastavení toku LPG, a to montáží zařízení bezprostředně za nebo do regulátoru namontovaném na láhev nebo nádrž, nebo, pokud je regulátor montován dále od lahve nebo nádrže, musí být takové zařízení namontováno bezprostředně před hadici nebo potrubí od lahve nebo nádrže a další zařízení musí být montováno do nebo za regulátor.
 1.1.7
 Pokud je LPG dodáván v tekuté fázi, musí být jednotka odpařovače nebo regulátoru tlaku v případě potřeby vyhřívána vhodným zdrojem tepla.
 1.1.8
 U motorových vozidel, které využívají LPG ke svému pohonu, může být topení na LPG připojeno ke stejné trvale namontované nádrži, která dodává LPG do motoru, a to za předpokladu, že jsou splněny bezpečnostní požadavky na pohonný systém. Pokud je pro vytápění užívána oddělená nádrž na LPG, musí být tato nádrž opatřena samostatnou plnící jednotkou.
 2. SYSTÉMY VYTÁPĚNÍ NA LPG POUŽÍVANÉ V MOTOROVÝCH VOZIDLECH A JEJICH PŘÍPOJNÝCH VOZIDLECH POUZE PRO STACIONÁRNÍ PROVOZ
 2.1
 Spalovací topení na LPG a jeho plnicí systém jako součást systému vytápění na LPG, které je určeno k použití pouze pokud se vozidlo nepohybuje, musí vyhovovat následujícím požadavkům:
 2.1.1
 Na prostor, ve kterém jsou instalovány přenosné lahve LPG, a v blízkosti ovládače systému vytápění musí být umístěna trvalá označení, která informují, že topení na LPG nesmí být v provozu a že ventily přenosných lahví na LPG musí být uzavřeny v době, kdy se vozidlo pohybuje.
 2.1.2
 Spalovací topení na LPG musí splňovat požadavky výše uvedeného bodu 1.1.1.
 2.1.3
 Instalace pro plynnou fází spalovacího topení na LPG musí splňovat požadavky výše uvedeného bodu 1.1.2.
 (1) Evropský výbor pro normalizaci (CEN). (http://www.cenorm.be/CENORM/index.htm).
 PŘÍLOHA 9
 Doplňková ustanovení použitelná na určitá vozidla podle specifikace v ADR
 1. Rozsah použití
 Tato příloha se použije na určitá vozidla, u kterých jsou v Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) uvedeny zvláštní požadavky na spalovací topení a na jejich montáž.
 2. Definice
 Pro účely této přílohy je označení vozidel EX/II, EX/III, AT, FL, OX a MEMU definováno v kapitole 9.1 dokumentu ADR.
 Vozidla schválená jako vyhovující požadavkům platným pro vozidla s označením EX/III podle této přílohy budou považována za vozidla vyhovující požadavkům platným pro vozidla s označením MEMU.
 3. Technická ustanovení
 3.1 Obecně (Vozidla EX/II, EX/III, AT, FL, OX a MEMU)
 3.1.1 (1)
 Spalovací topení a směrování jejich výfukových plynů musí být konstruovány, umístěny a chráněny nebo kryty tak, aby se zabránilo veškerým nepřijatelným nebezpečím přehřátí nebo požáru nákladu. Tento požadavek se považuje za splněný, pokud nádrž paliva a výfukový systém zařízení vyhoví dále uvedeným ustanovením:
 —
 Všechny nádrže na palivo zásobující zařízení musí splňovat následující požadavky:
 a)
 v případě jakéhokoliv úniku musí palivo unikat k zemi, aniž by se dostalo do kontaktu s horkými částmi vozidla


text:
nebo s nákladem;
 a)
 nádrže obsahující benzin jsou vybaveny účinným zařízením na zhašení plamene v plnicím otvoru nebo zařízením, které umožní, aby plnící otvor zůstal hermeticky uzavřený.
 —
 Výfukový systém a výfukové potrubí musí být směrovány nebo chráněny tak, aby náklad nebyl ohrožen žádným rizikem vyplývajícím z přehřátí nebo požáru. Části výfukového systému, které jsou umístěny přímo pod palivovou nádrží (na motorovou naftu), musí od něj procházet ve vzdálenosti nejméně 100 mm od nádrže nebo musí být chráněny tepelným štítem.
 3.1.2
 Spalovací topení se musí spouštět ručně. Programovací zařízení jsou zakázána.
 3.2 Vozidla EX/II, EX/III a MEMU
 Spalovací topení používající jako palivo plyn nejsou povolena.
 3.3 Vozidla FL
 3.3.1
 Vypnutí spalovacích topení musí být zajištěno nejméně následujícími způsoby:
 a)
 úmyslné ruční vypnutí z kabiny řidiče;
 b)
 zastavení motoru vozidla; v takovém případě může být topení restartováno jen ručně řidičem;
 c)
 nastartování plnícího čerpadla motorového vozidla pro převážení nebezpečného nákladu.
 3.3.2
 Po vypnutí spalovacích topení je povolen jejich doběh. Pokud jde o metody z bodu 3.3.1, písm. b) a c), dodávka vzduchu ke spalování musí být přerušena vhodnými opatřeními nejpozději do 40 vteřin po doběhovém cyklu. Užívána smí být pouze topení, u kterých bylo prokázáno, že výměník tepla po dobu svého běžného používání vydrží cyklus omezeného doběhového cyklu 40 vteřin.
 (1) Soulad s tímto bodem se ověřuje na hotovém vozidle.


text:
 28.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 256/7
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 36/2014
 ze dne 8. dubna 2014,
 kterým se mění příloha I (Veterinární a rostlinolékařské předpisy) a příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 480/2013 ze dne 24. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 788/2012, pokud jde o období, kdy se analýza některých pesticidů provádí dobrovolně (1), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 772/2013 ze dne 8. srpna 2013, kterým se mění přílohy II, III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro difenylamin v některých produktech a na jejich povrchu (2), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 777/2013 ze dne 12. srpna 2013, kterým se mění přílohy II, III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro diuron, ethalfluralin, ioxynil, iprovalikarb, klodinafop, klomazon, maleinohydrazid, mepanipyrim, metconazol, prosulfokarb a tepraloxydim v některých produktech a na jejich povrchu (3), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (4)
 Nařízení Komise (EU) č. 834/2013 ze dne 30. srpna 2013, kterým se mění přílohy II a III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro acechinocyl, bixafen, diazinon, difenokonazol, etoxazol, fenhexamid, fludioxonil, isopyrazam, lambda-cyhalothrin, profenofos a prothiokonazol v některých produktech a na jejich povrchu (4), by mělo být začleněno do Dohody o EHP.
 (5)
 Nařízení Komise (EU) č. 985/2013 ze dne 14. října 2013, kterým se mění a opravuje příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008, pokud jde o některé aromatické látky (5), by mělo začleněno do Dohody o EHP.
 (6)
 Toto rozhodnutí se týká právních předpisů o krmivech a potravinách. Jak je uvedeno v odvětvových úpravách v příloze I a v úvodu kapitoly XII přílohy II Dohody o EHP, právní předpisy o krmivech a potravinách se nepoužijí na Lichtenštejnsko po celou dobu, po niž je na Lichtenštejnsko rozšířena působnost Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty. Toto rozhodnutí se tudíž na Lichtenštejnsko nevztahuje.
 (7)
 Přílohy I a II Dohody o EHP by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 V bodě 40 (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) kapitoly II přílohy I Dohody o EHP se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 0772: nařízení Komise (EU) č. 772/2013 ze dne 8. srpna 2013 (Úř. věst. L 217, 13.8.2013, s. 1),
 —
 32013 R 0777: nařízení Komise (EU) č. 777/2013 ze dne 12. srpna 2013 (Úř. věst. L 221, 17.8.2013, s. 1),
 —
 32013 R 0834: nařízení Komise (EU) č. 834/2013 ze dne 30. srpna 2013 (Úř. věst. L 233, 31.8.2013, s. 11).“
 Článek 2


text:
Kapitola XII přílohy II Dohody o EHP se mění takto:
 1)
 V bodě 54zzy (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32013 R 0772: nařízení Komise (EU) č. 772/2013 ze dne 8. srpna 2013 (Úř. věst. L 217, 13.8.2013, s. 1),
 —
 32013 R 0777: nařízení Komise (EU) č. 777/2013 ze dne 12. srpna 2013 (Úř. věst. L 221, 17.8.2013, s. 1),
 —
 32013 R 0834: nařízení Komise (EU) č. 834/2013 ze dne 30. srpna 2013 (Úř. věst. L 233, 31.8.2013, s. 11).“
 2)
 V bodě 54zzzzs (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1334/2008) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32013 R 0985: nařízení Komise (EU) č. 985/2013 ze dne 14. října 2013 (Úř. věst. L 273, 15.10.2013, s. 18).“
 3)
 V bodě 74 (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 788/2012) se doplňují nová slova a nová odrážka, které znějí:
 „ve znění:
 —
 32013 R 0480: prováděcího nařízení Komise (EU) č. 480/2013 ze dne 24. května 2013 (Úř. věst. L 139, 25.5.2013, s. 4).“
 Článek 3
 Znění prováděcího nařízení (EU) č. 480/2013 a nařízení (EU) č. 772/2013, (EU) č. 777/2013, (EU) č. 834/2013 a (EU) č. 985/2013 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 9. dubna 2014 za předpokladu, že jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody o EHP (6).
 Článek 5
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 8. dubna 2014.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Gianluca GRIPPA
 (1) Úř. věst. L 139, 25.5.2013, s. 4.
 (2) Úř. věst. L 217, 13.8.2013, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 221, 17.8.2013, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 233, 31.8.2013, s. 11.
 (5) Úř. věst. L 273, 15.10.2013, s. 18.
 (6) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 21999D0204(01)
 Úřední věstník L 030 , 04/02/1999 S. 0037 - 0038
 Rozhodnutí Smíšeného výboru EHPč. 39/98ze dne 29. května 1998,kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHPSMÍŠENÝ VÝBOR EHP,s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda"), a zejména s ohledem na článek 98 této dohody,vzhledem k tomu, že příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 29/98 [1];vzhledem k tomu, že směrnice Komise 97/19/ES ze dne 18. dubna 1997, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 70/221/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2], by měla být začleněna do Dohody,ROZHODL TAKTO:Článek 1V bodě 4 (směrnice Rady 70/221/EHS) kapitoly I přílohy II Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:"— 397 L 0019: směrnice Komise 97/19/ES ze dne 18. dubna 1997 (Úř. věst. L 125, 16.5.1997, s. 1)."Článek 2Znění směrnice 97/19/ES v islandském a norském jazyce, která tvoří přílohu odpovídajících jazykových verzí tohoto rozhodnutí, jsou platná.Článek 3Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 26. června 1998 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody.Článek 4Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropských společenství.V Bruselu dne 29. května 1998.Za Smíšený výbor EHPpředsedaF. Barbaso[1] Úř. věst. L 310, 19.11.1998, s. 13.[2] Úř. věst. L 125, 16.5.1997, s. 1.--------------------------------------------------


text:
 25.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 257/29
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 66/2008
 ze dne 6. června 2008,
 kterým se mění příloha IX (Finanční služby) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména s ohledem na článek 98 této Dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha IX Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 51/2008 ze dne 25. dubna 2008 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2007/18/ES ze dne 27. března 2007, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES, pokud jde o vyloučení nebo zahrnutí některých institucí z oblasti působnosti uvedené směrnice nebo do oblasti působnosti uvedené směrnice a o zacházení s expozicemi vůči mezinárodním rozvojovým bankám (2), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 14 (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES) přílohy IX Dohody se doplňují slova:
 „ve znění:
 —
 32007 L 0018: směrnice Komise 2007/18/ES ze dne 27. března 2007 (Úř. věst. L 87, 28.3.2007, s. 9).“
 Článek 2
 Znění směrnice 2007/18/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 7. června 2008 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3), nebo dnem vstupu v platnost rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 65/2008 ze dne 6. června 2008, podle toho, které datum je pozdější.
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddílu EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 6. června 2008.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Alan SEATTER
 (1) Úř. věst. L 223, 21.8.2008, s. 49.
 (2) Úř. věst. L 87, 28.3.2007, s. 9.
 (3) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 16.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 332/57
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 107/2010
 ze dne 1. října 2010,
 kterým se mění příloha XIII (Doprava) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XIII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 90/2010 ze dne 2. července 2010 (1).
 (2)
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002 (2) bylo začleněno do Dohody rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 69/2009 (3) ze dne 29. května 2009 s úpravami pro některé země.
 (3)
 Nařízení Komise (EU) č. 1254/2009 ze dne 18. prosince 2009, kterým se stanoví kritéria umožňující členským státům odchýlit se od společných základních norem v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a přijmout alternativní bezpečnostní opatření (4), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze XIII Dohody se za bod 66hc (nařízení Komise (EU) č. 72/2010) vkládá nový bod, který zní:
 „66hd.
 32009 R 1254: Nařízení Komise (EU) č. 1254/2009 ze dne 18. prosince 2009, kterým se stanoví kritéria umožňující členským státům odchýlit se od společných základních norem v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a přijmout alternativní bezpečnostní opatření (Úř. věst. L 338, 19.12.2009, s. 17).
 Pro účely Dohody se nařízení upravuje takto:
 Toto nařízení se použije ode dne, kdy vstoupí v platnost poslední z rozhodnutí Smíšeného výboru EHP, kterým se do Dohody začleňují opatření nutná pro použitelnost nařízení (ES) č. 300/2008.“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1254/2009 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 2. října 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (5).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 1. října 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 277, 21.10.2010, s. 43.
 (2) Úř. věst. L 97, 9.4.2008, s. 72.
 (3) Úř. věst. L 232, 3.9.2009, s. 25.
 (4) Úř. věst. L 338, 19.12.2009, s. 17.
 (5) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 12008E/PRO/13
 Konsolidované znění Smlouvy o fungování Evropské unie - PROTOKOLY - Protokol (č. 13) o kritériích konvergence
 Úřední věstník 115 , 09/05/2008 S. 0281 - 0282
 PROTOKOL (č. 13)O KRITÉRIÍCH KONVERGENCEVYSOKÉ SMLUVNÍ STRANY,PŘEJÍCE SI stanovit kritéria konvergence uvedená v článku 140 Smlouvy o fungování Evropské unie, kterými se bude Unie řídit při rozhodování o ukončení výjimek členských států, na které se vztahuje výjimka,SE DOHODLY na následujících ustanoveních, která se připojují ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie:Článek 1Kritérium cenové stability, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 první odrážce Smlouvy o fungování Evropské unie, znamená, že členský stát vykazuje dlouhodobě udržitelnou cenovou stabilitu a průměrnou míru inflace měřenou v průběhu jednoho roku před provedeným šetřením, jež nepřekračuje o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, které v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků. Inflace se měří pomocí indexu spotřebitelských cen na srovnatelném základě s přihlédnutím k rozdílnému vymezení pojmů v jednotlivých členských státech.Článek 2Kritérium stavu veřejných financí, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 druhé odrážce uvedené smlouvy, znamená, že v době šetření se na členský stát nevztahuje rozhodnutí Rady podle čl. 126 odst. 6 uvedené smlouvy o existenci nadměrného schodku.Článek 3Kritérium účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 třetí odrážce uvedené smlouvy, znamená, že členský stát alespoň po dobu posledních dvou let před šetřením dodržoval fluktuační rozpětí stanovené mechanismem směnných kurzů Evropského měnového systému, aniž by byl směnný kurz vystaven silným tlakům. Zejména pak nesměl členský stát v tomto období z vlastního podnětu devalvovat dvoustranný střední kurz své měny vůči euru.Článek 4Kritérium konvergence úrokových sazeb, jak je uvedeno v čl. 140 odst. 1 čtvrté odrážce uvedené smlouvy, znamená, že v průběhu jednoho roku před šetřením průměrná dlouhodobá nominální úroková sazba členského státu nepřekračovala o více než 2 procentní body úrokovou sazbu nejvýše tří členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků. Úrokové sazby se zjišťují na základě dlouhodobých státních dluhopisů nebo srovnatelných cenných papírů, s přihlédnutím k rozdílnému vymezení pojmů v jednotlivých členských státech.Článek 5Statistické údaje potřebné pro použití tohoto protokolu poskytuje Komise.Článek 6Rada vydá na základě jednomyslného rozhodnutí na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem, popřípadě s Evropskou centrální bankou, a Hospodářským a finančním výborem, vhodná pravidla podrobně upravující kritéria konvergence uvedená v článku 140 uvedené smlouvy, která poté nahradí tento protokol.--------------------------------------------------