text:
plynu
 x
 prod/intdry
 =
 množství suchých stechiometrických produktů na suchý mol nasávaného vzduchu
 x
 dil/exhdry
 =
 množství ředicího plynu a/nebo přebytkového vzduchu na mol suchého výfukového plynu
 x
 int/exhdry
 =
 množství nasávaného vzduchu nezbytného k vytvoření skutečných produktů spalování na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu
 x
 raw/exhdry
 =
 množství nezředěného výfukového plynu bez přebytkového vzduchu na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu
 x
 O2intdry
 =
 množství O2 v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu
 x
 CO2intdry
 =
 množství CO2 v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu
 x
 H2Ointdry
 =
 množství H2O v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu
 x
 CO2int
 =
 množství CO2 v nasávaném vzduchu na mol nasávaného vzduchu
 x
 CO2dil
 =
 množství CO2 v ředicím plynu na mol ředicího plynu
 x
 CO2dildry
 =
 množství CO2 v ředicím plynu na mol suchého ředicího plynu
 x
 H2Odildry
 =
 množství H2O v ředicím plynu na mol suchého ředicího plynu
 x
 H2Odil
 =
 množství H2O v ředicím plynu na mol ředicího plynu
 x
 [emission]meas
 =
 množství naměřených emisí ve vzorku podle příslušného analyzátoru plynu
 x
 [emission]dry
 =
 množství emisí na suchý mol suchého vzorku
 x
 H2O[emission]meas
 =
 množství vody ve vzorku v místě detekce emisí
 x
 H2Oint
 =
 množství vody v nasávaném vzduchu na základě měření vlhkosti nasávaného vzduchu
 A.2.3 Základní parametry a vztahy
 A.2.3.1 Suchý vzduch a chemické látky
 V tomto bodě se pracuje s těmito hodnotami pro složení suchého vzduchu:
 V tomto bodě se pracuje s těmito hodnotami molární nebo efektivní molární hmotnosti chemických látek:
 M
 air
 =
 28,96559 g/mol (suchý vzduch)
 M
 Ar
 =
 39,948 g/mol (argon)
 M
 C
 =
 12,0107 g/mol (uhlík)
 M
 CO
 =
 28,0101 g/mol (oxid uhelnatý)
 M
 CO2
 =
 44,0095 g/mol (oxid uhličitý)
 M
 H
 =
 1,00794 g/mol (atomární vodík)
 M
 H2
 =
 2,01588 g/mol (molekulární vodík)
 M
 H2O
 =
 18,01528 g/mol (voda)
 M
 He
 =
 4,002602 g/mol (helium)
 M
 N
 =
 14,0067 g/mol (atomární dusík)
 M
 N2
 =
 28,0134 g/mol (molekulární dusík)
 M
 NOx
 =
 46,0055 g/mol (oxidy dusíku (1))
 M
 O
 =
 15,9994 g/mol (atomární kyslík)
 M
 O2
 =
 31,9988 g/mol (molekulární kyslík)
 M
 C3H8
 =
 44,09562 g/mol (propan)
 M
 S
 =
 32,065 g/mol (síra)
 M
 HC
 =
 13,875389 g/mol (uhlovodíky celkem (2))
 V tomto bodě se pracuje s touto molární plynovou konstantou R pro ideální plyny:
 V tomto bodě se pracuje s těmito poměry specifických tepel γ
 u ředicího vzduchu a zředěného výfukového plynu:
 γ
 air
 =
 1,399 (poměr specifických tepel u nasávaného vzduchu nebo ředicího vzduchu)
 γ
 dil
 =
 1,399 (poměr specifických tepel u zředěného výfukového plynu)
 γ
 exh
 =
 1,385 (poměr specifických tepel u surového výfukového plynu)
 A.2.3.2 Vlhký vzduch
 Tento bod popisuje, jak určit množství vody v ideálním plynu:
 A.2.3.2.1 Tlak vodní páry
 Tlak vodní páry p
 H2O [kPa] pro daný stav teploty nasycení T
 sat [K] se vypočte pomocí rovnice (A.5-1) nebo (A.5-2):
 a)
 u měření vlhkosti při teplotách okolí od 273,15 do 373,15 K (od 0 do 100 °C) nebo u měření vlhkosti nad přechlazenou vodou při teplotách okolí od 223,15


text:
do 273,15 K (od –50 do 0 °C):
 (A.5-77)
 kde:
 p
 H2O
 =
 tlak vodní páry pro daný stav teploty nasycení [kPa]
 T
 sat
 =
 teplota nasycení vody při podmínkách měření [K]
 b)
 u měření vlhkosti nad ledem při teplotách okolí od -100 do 0 °C:
 (A.5-78)
 kde:
 p
 H2O
 =
 tlak vodní páry pro daný stav teploty nasycení [kPa]
 T
 sat
 =
 teplota nasycení vody při podmínkách měření [K]
 A.2.3.2.2 Rosný bod
 Pokud se vlhkost měří jako rosný bod, množství vody v ideálním plynu x
 H2O [mol/mol] se určí pomocí rovnice (A.5-79):
 (A.5-79)
 kde:
 x
 H2O
 =
 množství vody v ideálním plynu [mol/mol]
 p
 H2O
 =
 tlak vodní páry v naměřeném rosném bodě, T
 sat=T
 dew [kPa]
 p
 abs
 =
 vlhký statický absolutní tlak v místě měření rosného bodu [kPa]
 A.2.3.2.3 Relativní vlhkost
 Pokud se vlhkost měří jako relativní vlhkost RH%, množství vody v ideálním plynu x
 H2O [mol/mol] se vypočte pomocí rovnice (A.5-80):
 (A.5-80)
 kde:
 RH%
 =
 relativní vlhkost [%]
 p
 H2O
 =
 tlak vodní páry při 100 % relativní vlhkosti v místě měření relativní vlhkosti, T
 sat = T
 amb [kPa]
 p
 abs
 =
 vlhký statický absolutní tlak v místě měření rosného bodu [kPa]
 A.2.3.2.4 Stanovení rosného bodu z relativní vlhkosti a teploty měřené suchým teploměrem
 Pokud se vlhkost měří jako relativní vlhkost RH%, určí se rosný bod T
 dew z RH% a teploty měřené suchým teploměrem pomocí rovnice (A.5-81):
 (A.5-81)
 kde:
 p
 H2O
 =
 tlak vodní páry vyjádřený v relativní vlhkosti v místě měření relativní vlhkosti, T
 sat = T
 amb
 T
 dew
 =
 rosný bod určený z relativní vlhkosti a teploty měřené suchým teploměrem
 A.2.3.3 Vlastnosti paliva
 Obecný chemický vzorec paliva je CHαOβSγNδ, kde α je atomový poměr vodíku k uhlíku (H/C), β je atomový poměr kyslíku k uhlíku (O/C), γ je atomový poměr síry k uhlíku (S/C) a δ je atomový poměr dusíku k uhlíku (N/C). Na základě tohoto vzorce lze vypočítat hmotnostní zlomek uhlíku v palivu w
 C. U motorové nafty lze použít jednoduchý vzorec CHαOβ. Výchozí hodnoty složení paliva lze odvodit z tabulky A.2.1:
 Tabulka A.2.1
 Výchozí hodnoty atomového poměru vodíku k uhlíku (α), atomového poměru kyslíku k uhlíku (β), atomového poměru síry k uhlíku (γ), atomového poměru dusíku k uhlíku (δ) a hmotnostního zlomku uhlíku v palivu (w
 C) u referenčních paliv
 Palivo
 Atomové poměry vodíku, kyslíku, síry a dusíku k uhlíku
 CHαOβSγNδ
 Hmotnostní koncentrace uhlíku wC
 [g/g]
 Motorová nafta (plynový olej pro nesilniční použití)
 CH1,80O0S0N0
 0,869
 Ethanol pro dedikované vznětové motory (ED95)
 CH2,92O0,46S0N0
 0,538
 Benzin (E10)
 CH1,92O0,03S0N0
 0,833
 Benzin (E0)
 CH1,85O0S0N0
 0,866
 Ethanol (E85)
 CH2,73O0,36S0N0
 0,576
 LPG
 CH2,64O0S0N0
 0,819
 Zemní plyn / biomethan
 CH3,78O0,016S0N0
 0,747
 A.2.3.3.1 Výpočet hmotnostní koncentrace uhlíku wC
 Alternativně k výchozím hodnotám z tabulky A.2.1, nebo pokud u používaného referenčního paliva nejsou uvedeny výchozí hodnoty, lze w
 C vypočíst z naměřených vlastností paliva pomocí rovnice (A.5-82). Určí se hodnoty α a β paliva a ty se pak ve všech případech dosadí do rovnice; za hodnoty γ a δ lze však případně dosadit 0, pokud je hodnota 0

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
uvedena také v příslušném řádku tabulky A.2.1:
 (A.5-82)
 kde:
 M
 C
 =
 molární hmotnost uhlíku
 α
 =
 atomový podíl vodíku k uhlíku ve spalované směsi paliv(a), vážený molární spotřebou
 M
 H
 =
 molární hmotnost vodíku
 β
 =
 atomový podíl kyslíku k uhlíku ve spalované směsi paliv(a), vážený molární spotřebou
 M
 O
 =
 molární hmotnost kyslíku
 γ
 =
 atomový podíl síry k uhlíku ve spalované směsi paliv(a), vážený molární spotřebou
 M
 S
 =
 molární hmotnost síry
 δ
 =
 atomový podíl dusíku k uhlíku ve spalované směsi paliv(a), vážený molární spotřebou
 M
 N
 =
 molární hmotnost dusíku
 A.2.3.4 Korekce koncentrace celkových uhlovodíků (THC) o počáteční kontaminaci
 U měření uhlovodíků se x
 THC[THC-FID] vypočítá za použití koncentrace THC při počáteční kontaminaci x
 THC[THC-FID]init z bodu 7.3.1.2 přílohy 4 pomocí rovnice (A.5-83):
 (A.5-83)
 kde:
 x
 THC[THC-FID]cor
 =
 koncentrace THC korigovaná o kontaminaci [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]uncorr
 =
 nekorigovaná koncentrace THC [mol/mol]
 x
 THC[THC-FID]init
 =
 koncentrace THC při počáteční kontaminaci [mol/mol]
 A.2.3.5 Střední koncentrace vážená průtokem
 V některých případech u tohoto bodu může být nutné vypočítat střední koncentraci váženou průtokem za účelem zjištění, zda lze uplatnit některá ustanovení. Střední hodnota vážená průtokem je střední hodnotou množství po jejím poměrném zvážení odpovídajícím průtokem. Pokud se například koncentrace plynu měří kontinuálně ze surového výfukového plynu motoru, představuje jeho střední koncentraci váženou průtokem součet součinů každé zaznamenané koncentrace a příslušného molárního průtoku výfukového plynu, vydělený součtem zaznamenaných hodnot průtoku. Jiný příklad – koncentrace v jímacím vaku systému CVS je stejná jako střední koncentrace vážená průtokem, neboť samotný systém CVS rovněž váží koncentraci v jímacím vaku průtokem. Na základě předchozích zkoušek s podobnými motory nebo zkoušek s obdobným zařízením a přístroji již lze očekávat určitou střední koncentraci emise váženou průtokem při mezní hodnotě emisí.
 A.2.4 Chemické bilance paliva, nasávaného vzduchu a výfukového plynu
 A.2.4.1 Obecně
 Pro výpočet průtoků paliva, nasávaného vzduchu a výfukového plynu, množství vody v jejich průtocích a koncentrace složek ve vlhkém stavu v jejich průtocích lze použít jejich chemické bilance. Je-li znám průtok paliva nebo nasávaného vzduchu nebo výfukového plynu, lze pro určení průtoků zbylých dvou látek použít chemické bilance. Například pomocí chemických bilancí a průtoku buď nasávaného vzduchu, nebo paliva lze určit průtok surového výfukového plynu.
 A.2.4.2 Postupy, pro které jsou nutné chemické bilance
 Chemické bilance jsou nutné pro určení:
 a)
 množství vody v surovém nebo zředěném výfukovém plynu (x
 H2Oexh), pokud se neměří množství vody z důvodu korekce o množství vody odstraněné odběrným systémem;
 b)
 středního průtokem váženého zlomku ředicího vzduchu ve zředěném výfukovém plynu (x
 dil/exh), pokud se neměří průtok ředicího vzduchu z důvodu korekce o emise pozadí. Je třeba zdůraznit, že pokud jsou k těmto účelům chemické bilance použity, pokládá se výfukový plyn za stechiometrický, i když stechiometrický není.
 A.2.4.3 Postup chemické bilance
 Při výpočtech chemické bilance se používá soustava rovnic vyžadujících iteraci. Provede se odhad počátečních hodnot až tří veličin: množství vody v naměřeném průtoku (x
 H2Oexh), zlomku ředicího vzduchu ve zředěném výfukovém plynu (nebo přebytkového vzduchu v surovém výfukovém plynu) (x
 dil/exh) a množství produktů na bázi C1 na suchý mol


text:
měřeného průtoku v suchém stavu (x
 Ccombdry). V chemické bilanci lze použít časově vážené střední hodnoty vlhkosti spalovacího vzduchu a vlhkosti ředicího vzduchu, pokud vlhkost spalovacího vzduchu a ředicího vzduchu zůstane během zkušebního intervalu v rozmezí ±0,0025 mol/mol příslušných středních hodnot. Pro každou koncentraci emisí x a množství vody x
 H2Oexh se určí jejich zcela suché koncentrace x
 dry a x
 H2Oexhdry. Použijí se rovněž hodnoty atomového poměru vodíku k uhlíku (α), atomového poměru kyslíku k uhlíku (β) v palivu a hmotnostního zlomku uhlíku v palivu (w
 C). U zkušebního paliva lze použít α a β nebo výchozí hodnoty z tabulky A.2.1.
 Chemická bilance se dokončí těmito kroky:
 a)
 naměřené koncentrace, např. x
 CO2meas, x
 NOmeas a x
 H2Oint, se převedou na koncentrace v suchém stavu tak, že se vydělí jednou minus množství vody v nich obsažené během příslušných měření; například: x
 H2OxCO2meas, x
 H2OxNOmeas, a x
 H2Oint. Pokud je množství vody obsažené při měření ve „vlhkém“ stavu stejné jako neznámé množství vody v toku výfukového plynu (x
 H2Oexh), je třeba tuto hodnotu vypočítat iterativním postupem ze soustavy rovnic. Pokud se měří pouze celkové NOx a nikoliv samostatně NO a NO2, použije se pro účely chemické bilance osvědčený technický úsudek pro odhadnutí podílů NO a NO2 na celkové koncentraci NOx. Lze předpokládat, že molární koncentrace NOX, x
 NOx činí 75 % NO a 25 % NO2. U systémů k následnému zpracování výfukových plynů s jímáním NO2 lze předpokládat, že x
 NOx činí 25 % NO a 75 % NO2. Pro výpočet hmotnosti emisí NOX se použije molární hmotnost NO2 pro efektivní molární hmotnost všech druhů NOX nehledě na skutečný zlomek NO2 na NOX;
 b)
 rovnice (A.5-6) až (A.5-23) v písmeni d) tohoto bodu se zadají do výpočetního programu za účelem iterativního vyřešení hodnot x
 H2Oexh, x
 Ccombdry a x
 dil/exh. Počáteční hodnoty x
 H2Oexh, x
 Ccombdry a x
 dil/exh se odhadnou na základě osvědčeného technického úsudku. Množství vody se doporučuje odhadnout na zhruba dvojnásobek množství vody v nasávaném vzduchu nebo ředicím vzduchu. Počáteční hodnota x
 Ccombdry se doporučuje odhadnout na součet naměřených hodnot CO2, CO, a THC. Počáteční hodnotu x
 dil se doporučuje odhadnout mezi 0,75 a 0,95, např. 0,8. Hodnoty v soustavě rovnic se iterují až do momentu, kdy jsou všechny naposledy aktualizované odhady v rozmezí ±1 % od odpovídajících naposledy vypočtených hodnot;
 c)
 v soustavě rovnic v písmeni d) tohoto bodu se použijí tyto značky a dolní indexy, přičemž jednotkou x je mol/mol:
 Značka
 Popis
 x
 dil/exh
 množství ředicího plynu nebo přebytkového vzduchu na mol výfukového plynu
 x
 H2Oexh
 množství H2O ve výfukovém plynu na mol výfukového plynu
 x
 Ccombdry
 množství uhlíku pocházejícího z paliva ve výfukovém plynu na mol suchého výfukového plynu
 x
 H2Oexhdry
 množství vody ve výfukovém plynu na suchý mol suchého výfukového plynu
 x
 prod/intdry
 množství suchých stechiometrických produktů na suchý mol nasávaného vzduchu
 x
 dil/exhdry
 množství ředicího plynu a/nebo přebytkového vzduchu na mol suchého výfukového plynu
 x
 int/exhdry
 množství nasávaného vzduchu nezbytné k vytvoření skutečných produktů spalování na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového


text:
plynu
 x
 raw/exhdry
 množství nezředěného výfukového plynu bez přebytkového vzduchu na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu
 x
 O2intdry
 množství O2 v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu lze předpokládat x
 O2intdry = 0,209445 mol/mol
 x
 CO2intdry
 množství CO2 v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu; lze použít x
 CO2intdry = 375 μmol/mol, avšak doporučuje se změřit skutečnou koncentraci v nasávaném vzduchu
 x
 H2Ointdry
 množství H2O v nasávaném vzduchu na mol suchého nasávaného vzduchu
 x
 CO2int
 množství CO2 v nasávaném vzduchu na mol nasávaného vzduchu
 x
 CO2dil
 množství CO2 v ředicím plynu na mol ředicího plynu
 x
 CO2dildry
 množství CO2 v ředicím plynu na mol suchého ředicího plynu; je-li jako ředicí látka použit vzduch, lze použít x
 CO2intdry = 375 μmol/mol, avšak doporučuje se změřit skutečnou koncentraci v nasávaném vzduchu
 x
 H2Odildry
 množství H2O v ředicím plynu na mol suchého ředicího plynu
 x
 H2Odil
 množství H2O v ředicím plynu na mol ředicího plynu
 x
 [emission]meas
 množství emisí ve vzorku naměřených na příslušném analyzátoru plynu
 x
 [emission]dry
 množství emisí na suchý mol suchého vzorku
 x
 H2O[emission]meas
 množství vody ve vzorku v místě, kde se detekují emise; tyto hodnoty se měří nebo odhadují podle bodu 9.3.2.3.1 přílohy 4
 x
 H2Oint
 množství vody v nasávaném vzduchu na základě měření vlhkosti nasávaného vzduchu
 K
 H2Ogas
 koeficient reakční rovnováhy voda-plyn; lze použít hodnotu 3,5 nebo vypočítat vlastní hodnotu pomocí osvědčeného technického úsudku
 α
 atomový podíl vodíku k uhlíku ve spalované směsi paliv(a) (CHαOβ), vážený molární spotřebou
 β
 atomový podíl kyslíku k uhlíku spalované směsi paliv(a) (CHαOβ), vážený molární spotřebou
 d)
 pro iterativní vyřešení x
 dil/exh, x
 H2Oexh a x
 Ccombdry se použijí následující rovnice [(A.5-84) až (A.5-101)]:
 (A.5-84)
 (A.5-85)
 (A.5-86)
 (A.5-87)
 (A.5-88)
 (A.5-89)
 (A.5-90)
 (A.5-91)
 (A.5-92)
 (A.5-93)
 (A.5-94)
 (A.5-95)
 (A.5-96)
 (A.5-97)
 (A.5-98)
 (A.5-99)
 (A.5-100)
 (A.5-101)
 Na konci chemické bilance se vypočítá molární průtok podle bodů A.2.5.3 a A.2.6.3.
 A.2.4.4 Korekce NOX o vlhkost
 Všechny koncentrace NOX, včetně koncentrací pozadí ředicího vzduchu, se korigují o vlhkost nasávaného vzduchu za použití rovnice (A.5-102) nebo (A.5-103):
 a)
 u vznětových motorů:
 (A.5-102)
 b)
 u zážehových motorů:
 (A.5-103)
 kde:
 x
 NOxuncor
 =
 nekorigovaná molární koncentrace NOX ve výfukovém plynu [μmol/mol]
 x
 H2O
 =
 množství vody v nasávaném vzduchu [mol/mol]
 A.2.5 Měření plynných emisí v surovém výfukovém plynu
 A.2.5.1 Hmotnost plynných emisí
 Pro výpočet celkové hmotnosti plynných emisí za zkoušku m
 gas [g/zkouška] se jejich molární koncentrace vynásobí jejich příslušným molárním průtokem a molární hmotností výfukového plynu; načež se provede integrace za zkušební cyklus pomocí rovnice (A.5-104):
 (A.5-104)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických plynných emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 x
 gas
 =
 okamžitá molární koncentrace generického plynu ve vlhkém stavu [mol/mol]
 t
 =
 čas [s]
 Poněvadž rovnici (A.5-104) je třeba vyřešit numerickou integrací, převede se na rovnici (A.5-105):
 (A.5-105)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 x
 gasi
 =
 okamžitá molární koncentrace generického plynu ve vlhkém stavu [mol/mol]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet


text:
měření [–]
 Obecnou rovnici je možné upravit podle toho, jaký měřicí systém se používá (odběr v dávkách nebo kontinuální) a zda se vzorky odebírají z variabilního nebo z konstantního průtoku.
 a)
 v případě kontinuálního odběru vzorků a v obecném případě variabilního průtoku se hmotnost plynných emisí m
 gas [g/zkouška] vypočte pomocí rovnice (A.5-106):
 (A.5-106)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 x
 gasi
 =
 okamžitý molární zlomek plynných emisí ve vlhkém stavu [mol/mol]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet měření [–]
 b)
 v případě kontinuálního odběru vzorků, ale ve zvláštním případě konstantního průtoku, se hmotnost plynných emisí m
 gas [g/zkouška] vypočte pomocí rovnice (A.5-107):
 (A.5-107)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 =
 střední molární zlomek plynných emisí ve vlhkém stavu [mol/mol]
 Δt
 =
 doba trvání zkušebního intervalu
 c)
 v případě odběru vzorků po dávkách a bez ohledu na to, zda je průtok variabilní nebo konstantní, lze rovnici (A.5-104) zjednodušit na rovnici (A.5-108):
 (A.5-108)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 =
 střední molární zlomek plynných emisí ve vlhkém stavu [mol/mol]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet měření [–]
 A.2.5.2 Konverze koncentrace v suchém stavu na koncentraci ve vlhkém stavu
 Parametry použité v tomto bodě se získávají z výsledků chemické bilance vypočtených v bodě A.2.4.3. Mezi molárními koncentracemi plynů v měřeném průtoku x
 gasdry a x
 gas [mol/mol] existuje následující vztah, vyjádřený v suchém a vlhkém stavu –rovnice (A.5-109) a (A.5-110):
 (A.5-109)
 (A.5-110)
 kde:
 x
 H2O
 =
 molární zlomek vody v měřeném průtoku ve vlhkém stavu [mol/mol]
 x
 H2Odry
 =
 molární zlomek vody v měřeném průtoku v suchém stavu [mol/mol]
 U plynných emisí se u generické koncentrace x [mol/mol] provede korekce o odstraněnou vodu pomocí rovnice (A.5-111):
 (A.5-111)
 kde:
 x
 [emission]meas
 =
 molární zlomek emisí v měřeném průtoku v místě měření [mol/mol]
 x
 H2O[emission]meas
 =
 množství vody v měřeném průtoku při měření koncentrace [mol/mol]
 x
 H2Oexh
 =
 množství vody v průtokoměru [mol/mol]
 A.2.5.3 Molární průtok výfukového plynu
 Průtok surových výfukových plynů lze změřit přímo, nebo jej lze vypočítat na základě chemické bilance podle bodu A.2.4.3. Výpočet molárního průtoku surového výfukového plynu se provádí z naměřeného molárního průtoku nasávaného vzduchu nebo hmotnostního průtoku paliva. Molární průtok surového výfukového plynu lze vypočítat z odebraných vzorků emisí (
 ), na základě naměřeného molárního průtoku nasávaného vzduchu (
 ) nebo z naměřeného hmotnostního průtoku paliva (
 ), a z hodnot vypočtených s použitím chemické bilance podle bodu A.2.4.3. U chemické bilance podle bodu A.2.4.3 se řeší se stejnou frekvencí, se kterou se aktualizují nebo zaznamenávají hodnoty
 nebo
 .
 a)
 Průtok emisí z klikové skříně. Průtok surového výfukového plynu lze vypočítat na základě
 nebo
 , pouze pokud pro průtok emisí z klikové skříně platí alespoň jedna z následujících podmínek:
 i)
 zkušební motor má systém pro regulaci emisí z výroby s uzavřenou klikovou skříní, který


text:
navádí tok plynů z klikové skříně zpět do nasávaného vzduchu, a to za průtokoměrem nasávaného vzduchu;
 ii)
 během zkoušky emisí je tok volných emisí z klikové skříně veden do výfukového plynu podle bodu 6.10 přílohy 4;
 iii)
 měří se volné emise a toky z otevřené klikové skříně a přičítají se výpočty emisí specifických pro brzdění;
 iv)
 z údajů o emisích nebo technické analýzy lze doložit, že rozhodnutí nebrat ohled na průtok volných emisí z klikové skříně nebude mít nepříznivý vliv na dodržení platných norem.
 b)
 Výpočet molárního průtoku na základě nasávaného vzduchu.
 Na základě
 se molární průtok výfukového plynu
 [mol/s] vypočte pomocí rovnice (A.5-112):
 (A.5-112)
 kde:
 =
 molární průtok surového výfukového plynu, z něhož se měří emise [mol/s]
 =
 molární průtok nasávaného vzduchu včetně vlhkosti v nasávaném vzduchu [mol/s]
 x
 int/exhdry
 =
 množství nasávaného vzduchu nezbytné k vytvoření skutečných produktů spalování na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu [mol/mol]
 x
 raw/exhdry
 =
 množství nezředěného výfukového plynu bez přebytkového vzduchu na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu [mol/mol]
 x
 H2Oexhdry
 =
 množství vody ve výfukovém plynu na mol suchého výfukového plynu [mol/mol]
 c)
 Výpočet molárního průtoku na základě hmotnostního průtoku paliva
 Na základě se hodnota
 [mol/s] vypočte takto:
 Při laboratorních zkouškách může být tento výpočet použit jen pro cykly s diskrétními režimy a cykly v ustáleném stavu s lineárními přechody mezi režimy podle rovnice (A.5-113):
 (A.5-113)
 kde:
 =
 molární průtok surového výfukového plynu, z něhož se měří emise
 =
 průtok paliva včetně vlhkosti v nasávaném vzduchu [g/s]
 w
 C
 =
 hmotnostní zlomek uhlíku v daném palivu [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 množství H2O na suchý mol měřeného průtoku [mol/mol]
 M
 C
 =
 molární hmotnost uhlíku 12,011 g/mol
 x
 Ccombdry
 =
 množství uhlíku pocházejícího z paliva na mol suchého výfukového plynu [mol/mol]
 d)
 Výpočet molárního průtoku výfukového plynu na základě naměřeného molárního průtoku nasávaného vzduchu, molárního průtoku zředěného výfukového plynu a chemické bilance zředěného výfukového plynu
 Molární průtok výfukového plynu
 [mol/s] lze vypočítat na základě naměřeného molárního průtoku nasávaného vzduchu (
 ), naměřeného molárního průtoku zředěného výfukového plynu (
 ) a hodnot vypočtených s použitím chemické bilance podle bodu A.2.4.3. Chemická bilance musí být založena na koncentracích zředěného výfukového plynu. U výpočtů s kontinuálním průtokem se chemická bilance podle bodu A.2.4.3 řeší se stejnou frekvencí, se kterou se aktualizují a zapisují hodnoty
 nebo
 . Tuto vypočtenou hodnotu
 lze použít pro ověření ředicího poměru pevných částic, výpočet molárního průtoku ředicího vzduchu u korekce o pozadí podle bodu A.2.6.1 a výpočet hmotnosti emisí podle bodu A.2.5.1 pro látky měřené v surovém výfukovém plynu.
 Na základě zředěného výfukového plynu a molárního průtoku nasávaného vzduchu se molární průtok výfukového plynu
 [mol/s] vypočte takto:
 (A.5-114)
 kde:
 =
 molární průtok surového výfukového plynu, z něhož se měří emise [mol/s]
 x
 int/exhdry
 =
 množství nasávaného vzduchu nezbytné k vytvoření skutečných produktů spalování na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu [mol/mol]
 x
 raw/exhdry
 =
 množství nezředěného výfukového plynu bez přebytkového vzduchu na mol suchého (surového nebo zředěného) výfukového plynu [mol/mol]
 x
 H2Oexh
 =
 množství vody ve výfukovém plynu


text:
na mol suchého výfukového plynu [mol/mol]
 =
 molární průtok zředěného výfukového plynu, z něhož se měří emise [mol/s]
 =
 molární průtok nasávaného vzduchu včetně vlhkosti v nasávaném vzduchu [mol/s]
 A.2.6 Zředěné plynné emise
 A.2.6.1 Výpočet hmotnostních emisí a korekce o pozadí
 Hmotnost plynných emisí m
 gas [g/zkouška] jako funkce molárních průtoků emisí se vypočte takto:
 a)
 u kontinuálního odběru vzorků a variabilního průtoku se hmotnost plynných emisí vypočte pomocí rovnice (A.5-106) z bodu A.2.5.1 písm. a):
 (A.5-106)
 kde:
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 x
 gasi
 =
 okamžitá molární koncentrace generického plynu ve vlhkém stavu [mol/mol]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet měření [–]
 b)
 u kontinuálního odběru vzorků a konstantního průtoku se hmotnost plynných emisí vypočte pomocí rovnice (A.5-107) z bodu A.2.5.1 písm. b):
 (A.5-107)
 kde:
 Mgas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 =
 střední molární zlomek plynných emisí ve vlhkém stavu [mol/mol]
 Δt
 =
 doba trvání zkušebního intervalu
 c)
 u odběru vzorků v dávkách a bez ohledu na to, zda je průtok variabilní nebo konstantní, se hmotnost plynných emisí vypočte pomocí rovnice (A.5-108) z bodu A.2.5.1 písm. c):
 (A.5-108)
 kde:
 Mgas
 =
 molární hmotnost generických emisí [g/mol]
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [mol/s]
 =
 střední molární zlomek plynných emisí ve vlhkém stavu [mol/mol]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet měření [–]
 d)
 v případě zředěných výfukových plynů se vypočtené hodnoty hmotnosti znečišťujících látek korigují odečtením hmotnosti emisí pozadí pro zohlednění ředicího vzduchu:
 i)
 nejprve se určí molární průtok ředicího plynu
 [mol/s] za zkušební interval. Může jít o veličinu naměřenou, nebo veličinu vypočtenou z průtoku zředěného výfukového plynu a středního průtokem váženého zlomku ředicího vzduchu ve zředěném výfukovém plynu
 ;
 ii)
 celkový průtok ředicího vzduchu n
 airdil [mol] se vynásobí střední koncentrací emisí pozadí. Může jít o střední hodnotu váženou časem nebo o střední hodnotu váženou průtokem (např. proporcionálně odebraný vzorek pozadí). Součin n
 airdil a střední koncentrace emisí pozadí je celkovým množstvím emisí pozadí;
 iii)
 je-li výsledkem molární veličina, převede se na hmotnost emisí pozadí m
 bkgnd [g], a to jejím vynásobením molární hmotností emisí M
 gas[g/mol];
 iv)
 korekce o emise pozadí se provede odečtením celkové hmotnosti pozadí od celkové hmotnosti;
 v)
 celkový průtok ředicího vzduchu lze určit pomocí přímého měření průtoku. V takovém případě se celková hmotnost pozadí vypočte pomocí průtoku ředicího vzduchu n
 airdil. Hmotnost pozadí se odečte od celkové hmotnosti. Výsledek se použije při výpočtu emisí specifických pro brzdění;
 vi)
 celkový průtok ředicího vzduchu lze určit z celkového průtoku zředěného výfukového plynu a chemické bilance paliva, nasávaného vzduchu a výfukového plynu podle popisu v bodě A.2.4. V takovém případě se celková hmotnost pozadí vypočte pomocí celkového průtoku výfukového plynu n
 dexh. Následně se tento výsledek vynásobí středním průtokem váženým zlomkem ředicího vzduchu ve zředěném výfukovém plynu.
 Pro případy v) a vi) se použijí rovnice (A.5-115) a (A.5-116):
 nebo
 (A.5-115)
 (A.5-116)
 kde:
 m
 gas
 =


text:
celková hmotnost plynných emisí [g]
 m
 bkgnd
 =
 celkové hmotnosti pozadí [g]
 m
 gascor
 =
 hmotnost plynu korigovaná o emise pozadí [g]
 M
 gas
 =
 molární hmotnost generických plynných emisí [g/mol]
 x
 gasdil
 =
 koncentrace plynných emisí v ředicím vzduchu [mol/mol]
 n
 airdil
 =
 molární průtok ředicího vzduchu [mol]
 =
 střední průtokem vážený zlomek ředicího vzduchu ve zředěném výfukovém plynu [mol/mol]
 =
 zlomek plynu v pozadí [mol/mol]
 n
 dexh
 =
 celkový průtok zředěného výfukového plynu [mol]
 A.2.6.2 Konverze koncentrace v suchém stavu na koncentraci ve vlhkém stavu
 Ke konverzi koncentrace v suchém stavu na koncentraci ve vlhkém stavu u vzorků zředěného plynu se použijí stejné vztahy jako u surového plynu (bod A.2.5.2). U ředicího vzduchu se změří vlhkost pro výpočet jeho zlomku vodní páry x
 H2Odildry [mol/mol] pomocí rovnice (A.5-96) z bodu A.2.4.3 písm. d):
 (A.5-96)
 kde:
 x
 H2Odil
 =
 molární zlomek vody v průtoku ředicího vzduchu [mol/mol]
 A.2.6.3 Molární průtok výfukového plynu
 a)
 Výpočet pomocí chemické bilance.
 Molární průtok
 [mol/s] lze vypočítat z hmotnostního průtoku paliva
 pomocí rovnice (A.5-113) z bodu A.2.5.3. písm. c):
 (A.5-113)
 kde:
 =
 molární průtok surového výfukového plynu, z něhož se měří emise
 =
 průtok paliva včetně vlhkosti v nasávaném vzduchu [g/s]
 w
 C
 =
 hmotnostní zlomek uhlíku v daném palivu [g/g]
 x
 H2Oexhdry
 =
 množství H2O na suchý mol měřeného průtoku [mol/mol]
 M
 C
 =
 molární hmotnost uhlíku 12,0107 g/mol
 x
 Ccombdry
 =
 množství uhlíku pocházejícího z paliva na mol suchého výfukového plynu [mol/mol]
 b)
 Měření
 Molární průtok výfukového plynu lze změřit třemi systémy:
 i)
 molární průtok metodou PDP. Na základě otáček, při kterých pracuje objemové dávkovací čerpadlo (PDP) během zkušebního intervalu, se pro výpočet molárního průtoku
 [mol/s] pomocí rovnice (A.5-117) použije příslušný sklon a
 1 a průsečík a
 0 [–] vypočtené podle postupu kalibrace v bodě 8.1.8.4.2 přílohy 4:
 (A.5-117)
 kde:
 (A.5-118)
 kde:
 a
 1
 =
 kalibrační koeficient [m3/s]
 a
 0
 =
 kalibrační koeficient [m3/ot]
 p
 in, p
 out
 =
 tlak na vstupu/výstupu [Pa]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 teplota na vstupu [K]
 V
 rev
 =
 objem čerpaný PDP [m3/ot]
 f
 n.,PDP
 =
 otáčky čerpadla PDP [ot/s]
 ii)
 molární průtok metodou SSV. Na základě rovnice popisující závislost mezi C
 d a Re
 # podle bodu 8.1.8.4.4 přílohy 4 se molární průtok Venturiho trubicí s podzvukovým prouděním (SSV) během zkoušky emisí
 [mol/s] vypočte pomocí rovnice (A.5-119):
 (A.5-119)
 kde:
 p
 in
 =
 tlak na vstupu [Pa]
 A
 t
 =
 plocha průřezu hrdla Venturiho trubice [m2]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 teplota na vstupu [K]
 Z
 =
 faktor stlačitelnosti
 M
 mix
 =
 molární hmotnost zředěného výfukového plynu [kg/mol]
 C
 d
 =
 koeficient výtoku SSV [–]
 C
 f
 =
 koeficient toku SSV [–]
 iii)
 molární průtok metodou CFV. Pro výpočet molárního průtoku jednou Venturiho trubicí či kombinací Venturiho trubic se použijí jeho střední hodnoty C
 d a další konstanty určené podle bodu 8.1.8.4.3 přílohy 4. Molární průtok
 [mol/s] během zkoušky emisí se vypočítá pomocí rovnice (A.5-120):
 (A.5-120)
 kde:
 p
 in
 =
 tlak na vstupu [Pa]
 A
 t


text:
=
 plocha průřezu hrdla Venturiho trubice [m2]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mol K)]
 T
 in
 =
 teplota na vstupu [K]
 Z
 =
 faktor stlačitelnosti
 M
 mix
 =
 molární hmotnost zředěného výfukového plynu [kg/mol]
 C
 d
 =
 koeficient výtoku CFV [–]
 C
 f
 =
 koeficient toku CFV [–]
 A.2.7 Stanovení pevných částic
 A.2.7.1 Odběr vzorků
 a)
 Odběr vzorků z variabilního průtoku:
 Odebírají-li se vzorky v dávkách z měnícího se průtoku výfukového plynu, vzorek se odebírá poměrně k měnícímu se průtoku výfukového plynu. Integrací průtoku za celý zkušební interval se určí celkový průtok. Střední koncentrace pevných částic
 (která je již vyjádřena v jednotkách hmotnosti na jeden mol vzorku) se podle rovnice (A.5-121) vynásobí celkovým průtokem pro získání celkové hmotnosti pevných částic m
 PM [g]:
 (A.5-121)
 kde:
 =
 okamžitý molární průtok výfukového plynu [mol/s]
 =
 střední koncentrace pevných částic [g/mol]
 Δtt
 =
 interval odběru vzorků [s]
 b)
 Odběr vzorků z konstantního průtoku
 Odebírají-li se vzorky v dávkách z konstantního průtoku výfukového plynu, určí se střední molární průtok, z něhož se vzorek odebírá. Střední koncentrace pevných částic se podle rovnice (A.5-122) vynásobí celkovým průtokem pro získání celkové hmotnosti pevných částic m
 PM [g]:
 (A.5-122)
 kde:
 =
 molární průtok výfukového plynu [mol/s]
 =
 střední koncentrace pevných částic [g/mol]
 Δt
 =
 doba trvání zkušebního intervalu [s]
 U odběru s konstantním ředicím poměrem (DR) se m
 PM [g] vypočítá pomocí rovnice (A.5-123):
 (A.5-123)
 kde:
 m
 PMdil
 =
 hmotnost pevných částic v ředicím vzduchu [g]
 DR
 =
 ředicí poměr [–] definovaný jako poměr mezi hmotností emisí m a hmotností zředěného výfukového plynu m
 dil/exh (
 ).
 Ředicí poměr DR lze vyjádřit jako funkci x
 dil/exh [rovnice (A.5-124)]:
 (A.5-124)
 A.2.7.2 Korekce o pozadí
 Stejný přístup jako v bodě A.2.6.1 se použije pro korekci hmotnosti pevných částic o pozadí. Vynásobením
 celkovým průtokem ředicího vzduchu získáme celkovou hmotnost pevných částic pozadí (m
 PMbkgnd [g]). Odečtením celkové hmotnosti pozadí od celkové hmotnosti získáme hmotnost pevných částic korigovanou o pozadí m
 PMcor [g] [rovnice (A.5-125)]:
 (A.5-125)
 kde:
 m
 PMuncor
 =
 nekorigovaná hmotnost pevných částic [g]
 =
 střední koncentrace pevných částic v ředicím vzduchu [g/mol]
 n
 airdil
 =
 molární průtok ředicího vzduchu [mol]
 A.2.8 Práce za cyklus a specifické emise
 A.2.8.1 Plynné emise
 A.2.8.1.1 Zkušební cykly v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a zkušební cykly s lineárními přechody mezi režimy (RMC)
 Odkazuje se na body A.2.5.1 (surový výfukový plyn) a A.2.6.1 (zředěný výfukový plyn). Výsledné hodnoty pro výkon Pi
 [kW] se integrují za zkušební interval. Celková práce W
 act [kWh] se vypočte pomocí rovnice (A.5-126):
 (A.5-126)
 kde:
 Pi
 =
 okamžitý výkon motoru [kW]
 ni
 =
 okamžité otáčky motoru [ot/min]
 Ti
 =
 okamžitý točivý moment motoru [N·m]
 W
 act
 =
 skutečná práce za cyklus [kWh]
 f
 =
 frekvence sběru dat [Hz]
 N
 =
 počet měření [–]
 Δti
 =
 interval měření [s]
 Pokud byla v souladu s dodatkem A.2 k příloze 4 namontována pomocná zařízení, neprovádí se u rovnice (A.5-126) korekce o okamžitý točivý moment motoru. Pokud podle bodů 6.3.2 nebo 6.3.3 přílohy 4 tohoto předpisu nejsou instalována nezbytná pomocná zařízení, která měla být pro


text:
účely zkoušky instalována, nebo jsou instalována zařízení, která měla být pro účel zkoušky odinstalována, hodnota Ti
 v rovnici (A.5-126) se koriguje pomocí rovnice (A.5-127): Ti
 = Ti,meas + Ti,AUX
 (A.5-127)
 kde:
 Ti,meas
 =
 naměřená hodnota okamžitého točivého momentu motoru
 Ti,AUX
 =
 odpovídající hodnota točivého momentu nutného k pohonu pomocných zařízení podle bodu 7.7.2.3 písm. b) přílohy 4 tohoto předpisu.
 Specifické emise e
 gas [g/kWh] se vypočtou podle jednoho z následujících vztahů v závislosti na typu zkušebního cyklu.
 (A.5-128)
 kde:
 m
 gas
 =
 celková hmotnost emisí [g/zkouška]
 W
 act
 =
 práce za cyklus [kWh]
 U NRTC je pro plynné emise jiné než CO2 konečným výsledkem zkoušky e
 gas [g/kWh] vážený průměr zkoušky se startem za studena a zkoušky se startem za tepla vypočtený pomocí rovnice (A.5-129):
 (A.5-129)
 kde:
 m
 cold
 jsou hmotnostní emise plynu za NRTC se startem za studena [g]
 W
 act, cold
 je skutečná práce za NRTC se startem za studena [kWh]
 m
 hot
 jsou hmotnostní emise plynu za NRTC se startem za tepla [g]
 W
 act, hot
 je skutečná práce za NRTC se startem za tepla [kWh]
 U NRTC se pro CO2 konečný výsledek zkoušky e
 CO2 [g/kWh] vypočte ze zkoušky NRTC se startem za tepla pomocí rovnice (A.5-130):
 (A.5-130)
 kde:
 m
 CO2, hot
 jsou hmotnostní emise CO2 za NRTC se startem za tepla [g]
 W
 act, hot
 je skutečná práce za NRTC se startem za tepla [kWh]
 A.2.8.1.2 NRSC s diskrétními režimy
 Specifické emise e
 gas [g/kWh] se vypočtou pomocí rovnice (A.5-131):
 (A.5-131)
 kde:
 =
 střední hmotnostní průtok emisí v režimu i [g/h]
 Pi
 =
 výkon motoru v režimu i [kW] vypočtený tak, že k naměřenému výkonu Pmeas
 [kW] se přičte výkon potřebný k pohonu pomocných zařízení PAUX
 [kW] zjištěný podle rovnice (A.4-8) přílohy 4 (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 váhový faktor pro režim i [–]
 Nmode
 =
 počet režimů v příslušném NRSC s diskrétními režimy
 A.2.8.2 Emise pevných částic
 A.2.8.2.1 Zkušební cykly v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a zkušební cykly s lineárními přechody mezi režimy (RMC)
 Specifické emise pevných částic se vypočtou úpravou rovnice (A.5-128) na rovnici (A.5-132), kde se hodnoty e
 gas [g/kWh] a m
 gas [g/zkouška] nahradí hodnotami e
 PM [g/kWh] a m
 PM [g/zkouška]:
 (A.5-132)
 kde:
 m
 PM
 =
 celková hmotnost emisí pevných částic vypočtená podle bodu A.2.7.1 [g/zkouška]
 W
 act
 =
 práce za cyklus [kWh]
 Emise v neustáleném kompozitním cyklu (tj. fáze za studena a fáze za tepla) se vypočtou podle bodu A.2.8.1.1.
 A.2.8.2.2 NRSC s diskrétními režimy
 Specifické emise pevných částic e
 PM [g/kWh] se vypočtou takto:
 A.2.8.2.2.1
 U metody s jedním filtrem pomocí rovnice (A.5-133):
 (A.5-133)
 kde:
 Pi
 =
 výkon motoru v režimu i [kW] vypočtený tak, že k naměřenému výkonu Pmeas
 [kW] se přičte výkon potřebný k pohonu pomocných zařízení PAUX
 [kW] zjištěný podle rovnice (A.4-8) přílohy 4 (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 váhový faktor pro režim i [–]
 =
 hmotnostní průtok pevných částic [g/h]
 Nmode
 =
 počet režimů v příslušném NRSC s diskrétními režimy
 A.2.8.2.2.2
 U metody s vícero filtry pomocí


text:
rovnice (A.5-134):
 (A.5-134)
 kde:
 Pi
 =
 výkon motoru v režimu i [kW] vypočtený tak, že k naměřenému výkonu Pmeas
 [kW] se přičte výkon potřebný k pohonu pomocných zařízení PAUX
 [kW] zjištěný podle rovnice (A.4-8) přílohy 4 (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 váhový faktor pro režim i [–]
 =
 hmotnostní průtok pevných částic v režimu i [g/h]
 Nmode
 =
 počet režimů v příslušném NRSC s diskrétními režimy
 U metody s jedním filtrem se efektivní váhový faktor WF
 effi
 pro každý režim vypočte pomocí rovnice (A.5-135):
 (A.5-135)
 kde:
 m
 smpldexhi
 =
 hmotnost vzorku zředěného výfukového plynu prošlého filtry pro odběr vzorku pevných částic v režimu i [kg]
 m
 smpldexh
 =
 hmotnost vzorku zředěného výfukového plynu prošlého filtry pro odběr vzorku pevných částic [kg]
 =
 ekvivalentní hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu v režimu i [kg/s]
 =
 průměrný ekvivalentní hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu [kg/s]
 Hodnota efektivních váhových faktorů se smí lišit od hodnoty váhových faktorů uvedených v dodatku A.6 k příloze 4 nejvýše o 0,005 (absolutní hodnota).
 A.2.8.3 Korekce u motorů s regulací emisí s občasnou (periodickou) regenerací
 U motorů vybavených systémem následného zpracování výfukových plynů s občasnou (periodickou regenerací) (viz bod 6.6.2 přílohy 4) se specifické emise plynných a pevných znečišťujících látek vypočtené podle bodů A.2.8.1 a A.2.8.2 korigují buď příslušným multiplikačním korekčním faktorem, nebo příslušným aditivním korekčním faktorem. V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci nedošlo, použije se korekční faktor nahoru (k
 ru,m nebo k
 ru,a). V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci došlo, použije se korekční faktor dolů (k
 rd,m nebo k
 rd,a). Pokud byly u cyklu s diskrétními režimy určeny korekční faktory pro každý režim, použijí se při výpočtu váženého výsledku emisí tyto korekční faktory na každý režim.
 A.2.8.4 Korekce o faktor zhoršení
 Specifické emise plynných a pevných znečišťujících látek vypočtené podle bodů A.2.8.1 a A.2.8.2, případně včetně korekčního faktoru z důvodu občasné regenerace podle bodu A.2.8.3, se dále korigují také multiplikativním nebo aditivním faktorem zhoršení stanoveným podle požadavků přílohy 8.
 A.2.9 Kalibrace průtoku zředěného výfukového plynu (CVS) a související výpočty
 Tento oddíl popisuje výpočty pro kalibraci různých průtokoměrů. V bodě A.2.9.1 je nejprve popsáno, jak převést výstupy z referenčních průtokoměrů pro účely kalibračních rovnic, které jsou uvedeny na molárním základu. Zbývající body popisují kalibrační výpočty specifické pro některé typy průtokoměrů.
 A.2.9.1 Převod údajů z referenčního průtokoměru
 Kalibrační rovnice v tomto bodě pracují s molárním průtokem
 jakožto referenční veličinou. Pokud zvolený referenční průtokoměr udává průtok v odlišné veličině, např. v standardním objemovém průtoku (
 ), skutečném objemovém průtoku (
 ) nebo v hmotnostním průtoku (
 ), je nutné údaje z referenčního průtokoměru převést na molární průtok pomocí rovnic (A.5-136), (A.5-137) a (A.5-138) s tím, že hodnoty objemového průtoku, hmotnostního průtoku, tlaku, teploty a molární hmotnosti se sice mohou během zkoušky emisí měnit, avšak měly by být udržovány pokud možno konstantní pro každou jednotlivou požadovanou hodnotu během kalibrace průtokoměru:
 (A.5-136)
 kde:
 =
 referenční molární průtok [mol/s]
 =
 referenční objemový průtok, korigovaný na standardní tlak a standardní teplotu [m3/s]
 =
 referenční objemový průtok při skutečném tlaku


text:
a teplotě [m3/s]
 =
 referenční hmotnostní průtok [g/s]
 p
 std
 =
 standardní tlak [Pa]
 p
 act
 =
 skutečný tlak plynu [Pa]
 T
 std
 =
 standardní teplota [K]
 T
 act
 =
 skutečná teplota plynu [K]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mlol·K)]
 M
 mix
 =
 molární hmotnost plynu [g/mol]
 A.2.9.2 Výpočty kalibrace PDP
 Pro každou polohu omezovače se ze středních hodnot určených v bodě 8.1.8.4 přílohy 4 vypočtou následující hodnoty takto:
 a)
 objem, který PDP načerpá za otáčku – V
 rev (m3/ot):
 (A.5-137)
 kde:
 =
 střední hodnota referenčního molárního průtoku [mol/s]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mlol·K)]
 =
 střední teplota na vstupu [K]
 =
 střední tlak na vstupu [Pa]
 =
 střední otáčky [ot/s]
 b)
 korekční faktor skluzu PDP – K
 s [s/ot]:
 (A.5-138)
 kde:
 =
 střední referenční molární průtok [mol/s]
 =
 střední teplota na vstupu [K]
 =
 střední tlak na vstupu [Pa]
 =
 střední tlak na výstupu [Pa]
 =
 střední otáčky PDP [ot/s]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mlol·K)]
 c)
 metodou nejmenších čtverců se provede regrese objemu, které za otáčku načerpá PDP (V
 rev), v závislosti na korekčním faktoru skluzu PDP (K
 s) pomocí výpočtu sklonu a
 1 a průsečíku a
 0, jak je popsáno v dodatku A.6;
 d)
 postup v písmenech a) až c) tohoto bodu se zopakuje pro každé otáčky PDP;
 e)
 tabulka A.5-2 znázorňuje tyto výpočty pro různé hodnoty .
 Tabulka A.5-2
 Příklad údajů kalibrace PDP
 [ot/min]
 [ot/s]
 a1
 [m3/min]
 a1
 [m3/s]
 a0
 [m3/rev]
 755,0
 12,58
 50,43
 0,8405
 0,056
 987,6
 16,46
 49,86
 0,831
 –0,013
 1 254,5
 20,9
 48,54
 0,809
 0,028
 1 401,3
 23,355
 47,30
 0,7883
 –0,061
 f)
 Pro každé otáčky PDP se použije příslušný sklon a
 1 a průsečík a
 0 pro výpočet průtoku během zkoušky emisí, jak je popsáno v bodě A.2.6.3 písm. b).
 A.2.9.3 Rovnice platné pro Venturiho trubici a přípustné předpoklady
 Tento bod popisuje rovnice a přípustné předpoklady platné pro kalibraci Venturiho trubice a výpočet průtoku při použití Venturiho trubice. Protože Venturiho trubice s podzvukovým prouděním (SSV) i Venturiho trubice s kritickým prouděním (CFV) pracují podobně, rovnice, které pro ně platí, jsou téměř stejné, vyjma rovnice popisující jejich poměr tlaku, r (tj. r
 SSV oproti r
 CFV). Tyto rovnice jsou založeny na předpokladu jednorozměrného izoentropického neviskózního stlačitelného toku ideálního plynu. V bodě A.2.9.3 písm. d) jsou popsány další možné předpoklady. Pokud pro měřený tok není přípustný předpoklad ideálního plynu, je součástí těchto rovnic korekce prvního řádu o chování skutečného plynu, konkrétně faktor stlačitelnosti Z. Pokud z osvědčeného technického úsudku vyplývá, že je nutné použít jinou hodnotu než Z = 1, lze pro určení hodnot Z použít vhodnou stavovou rovnici jako funkci naměřených tlaků a teplot, nebo na základě osvědčeného technického úsudku vytvořit zvláštní kalibrační rovnice. Rovnice pro koeficient toku C
 f je založena na předpokladu ideálního plynu, tj. že izoentropický exponent γ je roven poměru specifických tepel cp
 /c
 V
 . Pokud z osvědčeného technického úsudku vyplývá, že je vhodné použít izoentropický exponent skutečného plynu, lze sestavit vhodnou stavovou rovnici k určení hodnot γ jako funkce naměřených tlaků a teplot, nebo vytvořit zvláštní rovnice pro kalibraci.


text:
Molární průtok
 [mol/s] se vypočte pomocí rovnice (A.5-139):
 (A.5-139)
 kde:
 C
 d
 =
 koeficient výtoku určený podle bodu A.2.9.3 písm. a) [–]
 C
 f
 =
 koeficient toku určený podle bodu A.2.9.3 písm. b) [–]
 A
 t
 =
 plocha průřezu hrdla Venturiho trubice [m2]
 p
 in
 =
 absolutní statický tlak na vstupu Venturiho trubice [Pa]
 Z
 =
 faktor stlačitelnosti [–]
 M
 mix
 =
 molární hmotnost směsi plynu [kg/mol]
 R
 =
 molární plynová konstanta [J/(mol·K)]
 T
 in
 =
 absolutní teplota na vstupu Venturiho trubice [K]
 a)
 Hodnota C
 d se z údajů získaných podle bodu 8.1.8.4 přílohy 4 vypočítá pomocí rovnice (A.5-140):
 (A.5-140)
 kde:
 =
 referenční molární průtok [mol/s]
 Ostatní značky jako u rovnice (A.5-139).
 b)
 Hodnota C
 f se určí jedním z následujících postupů:
 i)
 Pouze u průtokoměru CFV se hodnota C
 fCFV odvozuje z tabulky A.5-3 na základě hodnot β (poměr průměru hrdla Venturiho trubice k průměru vstupu) a γ (poměr specifických tepel směsi plynů) za použití lineární interpolace ke zjištění mezilehlých hodnot:
 Tabulka A.5-3
 C
 fCFV vůči β a γ u průtokoměrů CFV
 CfCFV
 β
 γexh =1,385
 γdexh =γair=1,399
 0,000
 0,6822
 0,6846
 0,400
 0,6857
 0,6881
 0,500
 0,6910
 0,6934
 0,550
 0,6953
 0,6977
 0,600
 0,7011
 0,7036
 0,625
 0,7047
 0,7072
 0,650
 0,7089
 0,7114
 0,675
 0,7137
 0,7163
 0,700
 0,7193
 0,7219
 0,720
 0,7245
 0,7271
 0,740
 0,7303
 0,7329
 0,760
 0,7368
 0,7395
 0,770
 0,7404
 0,7431
 0,780
 0,7442
 0,7470
 0,790
 0,7483
 0,7511
 0,800
 0,7527
 0,7555
 0,810
 0,7573
 0,7602
 0,820
 0,7624
 0,7652
 0,830
 0,7677
 0,7707
 0,840
 0,7735
 0,7765
 0,850
 0,7798
 0,7828
 ii)
 U jakéhokoli průtokoměru CFV nebo SSV lze pro výpočet C
 f použít rovnici (A.5-141):
 (A.5-141)
 kde:
 γ
 =
 izoentropický exponent [–]. U ideálního plynu je to poměr specifických tepel směsi plynu (cp
 /c
 V
 )
 r
 =
 poměr tlaků určený v písm. c) tohoto bodu
 β
 =
 poměr průměru hrdla Venturiho trubice k průměru vstupu
 c)
 Poměr tlaků r se vypočte takto:
 i)
 pouze u systémů SVV se r
 SSV vypočte pomocí rovnice (A.5-142):
 (A.5-142)
 kde:
 Δp
 SSV
 =
 rozdíl statických tlaků mezi vstupem a výstupem Venturiho trubice [Pa]
 ii)
 pouze u systémů CFV se r
 CFV vypočte iterativně pomocí rovnice (A.5-143):
 (A.5-143)
 d)
 Pro získání vhodnějších hodnot pro účely zkoušek lze učinit některý z následujících zjednodušujících předpokladů nebo použít osvědčený technický úsudek:
 i)
 v případě zkoušek emisí v plných rozsazích surového výfukového plynu, zředěného výfukového plynu a ředicího vzduchu lze předpokládat, že směs plynu se chová jako ideální plyn: Z = 1;
 ii)
 pro plný rozsah surového výfukového plynu lze předpokládat konstantní poměr specifických tepel γ = 1,385;
 iii)
 pro plný rozsah zředěného výfukového plynu a vzduchu (např. kalibrační vzduch nebo ředicí vzduch) lze předpokládat konstantní poměr specifických tepel γ = 1,399;
 iv)
 pro plný rozsah zředěného výfukového plynu a vzduchu lze předpokládat molární hmotnost směsi M
 mix [g/mol] pouze jako funkci množství vody v ředicím vzduchu nebo kalibračním vzduchu (x
 H2O), určenou podle popisu v bodě A.2.3.2, a vypočte se pomocí rovnice (A.5-144):
 (A.5-144)
 kde:
 M
 air
 =
 28,96559 g/mol
 M
 H2O
 =
 18,01528 g/mol
 x
 H2O
 =
 množství vody v ředicím nebo kalibračním


text:
vzduchu [mol/mol]
 v)
 pro plný rozsah zředěného výfukového plynu a vzduchu lze předpokládat konstantní molární hmotnost směsi M
 mix pro všechny kalibrace a zkoušky, pokud se tato předpokládaná molární hmotnost neliší o více než ±1 % od odhadované minimální a maximální molární hmotnosti během kalibrace a zkoušek. Tento předpoklad lze učinit, pokud je zajištěna dostatečná regulace množství vody v kalibračním vzduchu a v ředicím vzduchu, nebo pokud je z kalibračního vzduchu a ředicího vzduchu odstraněno dostatečné množství vody. Tabulka A.5-4 uvádí příklady přípustných rozsahů rosných bodů ředicího vzduchu ve vztahu k rosným bodům kalibračního vzduchu:
 Tabulka A.5-4
 Příklady rosných bodů ředicího vzduchu a kalibračního vzduchu, pro které lze předpokládat konstantní M
 mix
 Pokud kalibrační Tdew (°C) je...
 předpokládá se tato konstantní Mmix (g/mol)
 pro následující rozsahy Tdew (°C) během zkoušek emisí (3)
 suchá
 28,96559
 suchá až 18
 0
 28,89263
 suchá až 21
 5
 28,86148
 suchá až 22
 10
 28,81911
 suchá až 24
 15
 28,76224
 suchá až 26
 20
 28,68685
 –8 až 28
 25
 28,58806
 12 až 31
 30
 28,46005
 23 až 34
 A.2.9.4 Kalibrace SSV
 Molární přístup. Pro kalibraci průtokoměru SSV se provedou tyto kroky:
 i)
 Vypočítá se Reynoldsovo číslo Re
 # pro každý referenční molární průtok za použití průměru hrdla Venturiho trubice, d
 t v rovnici (A.5-145). Protože k výpočtu hodnoty Re#
 je nutná dynamická viskozita μ, lze pro určení μ u kalibračního plynu (obvykle vzduch) využít model specifické viskozity s použitím osvědčeného technického úsudku, v rovnici (A.5-146). Alternativně lze pro aproximaci μ použít Sutherlandův model viskozity se třemi koeficienty (viz tabulka A.5-5):
 (A.5-145)
 kde:
 d
 t
 =
 průměr hrdla SSV [m]
 M
 mix
 =
 molární hmotnost směsi [kg/mol]
 =
 referenční molární průtok [mol/s]
 a při použití Sutherlandova modelu viskozity se třemi koeficienty:
 (A.5-146)
 kde:
 μ
 =
 dynamická viskozita kalibračního plynu [kg/(m•s)]
 μ
 0
 =
 Sutherlandova referenční viskozita [kg/(m·s)]
 S
 =
 Sutherlandova konstanta [K]
 T
 0
 =
 Sutherlandova referenční teplota [K]
 T
 in
 =
 absolutní teplota na vstupu Venturiho trubice [K]
 Tabulka A.5-5
 Parametry Sutherlandova modelu viskozity se třemi koeficienty
 Plyn (4)
 μ0
 T0
 S
 Teplotní rozsah s odchylkou ±2 %
 Mezní tlak
 kg /(m•s)
 K
 K
 K
 kPa
 Vzduch
 1,716 × 10–5
 273
 111
 170 až 1 900
 ≤ 1 800
 CO2
 1,370 × 10–5
 273
 222
 190 až 1 700
 ≤ 3 600
 H2O
 1,12 × 10–5
 350
 1 064
 360 až 1 500
 ≤ 10 000
 O2
 1,919 × 10–5
 273
 139
 190 až 2 000
 ≤ 2 500
 N2
 1,663 × 10–5
 273
 107
 100 až 1 500
 ≤ 1 600
 ii)
 Sestaví se rovnice vztahu mezi C
 d a Re#
 za použití párových hodnot (Re#
 , C
 d). Hodnota C
 d se vypočte z rovnice (A.5-140) a C
 f z rovnice (A.5-141), nebo lze použít jakékoli matematické vyjádření, včetně mnohočlenné nebo mocninové řady. Rovnice (A.5-147) je příkladem běžně používaného matematického vyjádření vztahu mezi C
 d a Re#
 :
 (A.5-147)
 iii)
 Pro účely určení nejvhodnějších koeficientů pro rovnici se provede regresní analýza metodou nejmenších čtverců a vypočítají se regresní statistika rovnice, směrodatná chyba odhadu SEE


text:
a koeficient určení r
 2 podle dodatku A.5.
 iv)
 Pokud rovnice splňuje kritéria SEE < 0,5 % n
 ref max (nebo
 ) a r
 2 ≥ 0,995, lze rovnici použít pro určení C
 d pro zkoušku emisí, podle popisu v bodě A.2.6.3 písm. b).
 v)
 Pokud kritéria SEE a r
 2 nejsou splněna, lze použít osvědčený technický úsudek a vynechat kalibrační body, aby byla splněna regresní statistika. Aby byla splněna kritéria, je nutné použít alespoň sedm kalibračních bodů.
 vi)
 Pokud se vynecháním bodů nevyřeší odlehlé hodnoty, je třeba provést korekci. Například zvolí se jiné matematické vyjádření rovnice vztahu mezi C
 d a Re#
 , ověří se těsnost nebo se zopakuje kalibrace. Je-li nutné proces zopakovat, použijí se pro měření přísnější dovolené odchylky a ponechá se více času na stabilizaci průtoku.
 vii)
 Jakmile rovnice splňuje regresní kritéria, lze ji použít pouze pro určení průtoků, které jsou v rozsahu referenčních průtoků použitých pro splnění regresních kritérií rovnice vztahu mezi C
 d a Re#
 .
 A.2.9.5 Kalibrace CFV
 Některé průtokoměry CFV sestávají z jediné Venturiho trubice a jiné z několika těchto trubic s tím, že různé kombinace Venturiho trubic se používají k měření různých průtoků. U průtokoměrů CFV, které jsou tvořeny několika Venturiho trubicemi, lze buď kalibrovat každou z těchto trubic zvlášť pro určení koeficientu výtoku C
 d pro každou trubici, nebo lze kalibrovat každou kombinaci těchto trubic jako jeden celek. V případě, že se kalibruje kombinace Venturiho trubic, použije se součet aktivní plochy hrdel trubic jako A
 t, druhá odmocnina součtu druhých mocnin průměrů hrdel Venturiho trubic jako d
 t a poměr průměrů hrdel Venturiho trubic k průměrům vstupů je poměr druhé odmocniny součtu aktivních průměrů Venturiho trubic (d
 t) k průměru společného vstupu do všech Venturiho trubic (D). Pro určení C
 d u jediné Venturiho trubice nebo jediné kombinace Venturiho trubic se postupuje takto:
 a)
 s údaji zaznamenanými v každé požadované hodnotě kalibrace se pomocí rovnice (A.5-140) vypočítá individuální C
 d pro každý bod;
 b)
 pomocí rovnic (A.5-155) a (A.5-156) se vypočítají střední hodnoty a směrodatné odchylky pro všechny hodnoty C
 d;
 c)
 pokud je směrodatná odchylka všech hodnot C
 d nižší nebo rovna 0,3 % střední hodnoty C
 d, pak se v rovnici (A.5-120) použije střední hodnota C
 d a CFV se použije pouze do nejnižší hodnoty r naměřené během kalibrace;
 (A.5-148)
 d)
 pokud směrodatná odchylka všech hodnot C
 d překročí 0,3 % střední hodnoty C
 d, hodnoty C
 d odpovídající bodu zaznamenanému při nejnižší hodnotě r naměřené během kalibrace se neberou v úvahu;
 e)
 pokud je počet zbývajících bodů nižší než sedm, je nutné provést korekci ověřením kalibračních údajů nebo případně zopakováním kalibrace. Pokud se proces kalibrace opakuje, doporučuje se zkontrolovat těsnost systému, použít u měření přísnější dovolené odchylky a poskytnout delší čas na stabilizaci;
 f)
 pokud je počet zbývajících hodnot C
 d sedm nebo vyšší, je nutné znovu vypočítat střední hodnotu a směrodatnou odchylku zbývajících hodnot C
 d;
 g)
 pokud je směrodatná odchylka zbývajících hodnot C
 d nižší nebo rovna 0,3 % střední hodnoty zbývajících C
 d, pak


text:
se v rovnici (A.5-120) použije střední hodnota C
 d a hodnoty CFV se použijí pouze do nejnižší hodnoty r spojené se zbývajícími C
 d;
 h)
 pokud směrodatná odchylka zbývajících C
 d stále překračuje 0,3 % střední hodnoty zbývajících hodnot C
 d, zopakují se kroky uvedené v písm. d) až g) tohoto bodu.
 A.2.10 Korekce o posun
 A.2.10.1 Rozsah a frekvence
 Výpočty v tomto dodatku se provádí k určení toho, zda posun u analyzátoru plynů zneplatní výsledky zkušebního intervalu. Pokud posun výsledky zkušebního intervalu nezneplatní, korigují se odezvy analyzátoru plynu ve zkušebním intervalu o posun podle tohoto dodatku. Odezvy analyzátoru plynu korigované o posun se použijí při všech dalších výpočtech emisí. Přijatelný práh pro posun analyzátoru během zkušebního intervalu je uveden v bodě 8.2.2.2 přílohy 4.
 A.2.10.2 Principy korekce
 Výpočty v tomto dodatku používají odezvy analyzátoru plynu na referenční koncentraci analytických plynů nulovacího a pro plný rozsah, určenou před a po zkušebním intervalu. Tyto výpočty slouží pro korekci odezev analyzátoru zaznamenaných během zkušebního intervalu. Korekce je založena na středních odezvách analyzátoru na referenční nulovací plyn a plyn pro plný rozsah a je založena na referenčních koncentracích nulovacího plynu a plynu pro plný rozsah. Validace a korekce o posun se provedou takto:
 A.2.10.3 Validace posunu
 Po provedení všech ostatních korekcí – kromě korekce o posun – u všech signálů analyzátoru plynů se vypočítají emise specifické pro brzdění podle bodu A.2.8 této přílohy. Poté se všechny signály analyzátoru plynu korigují o posun podle tohoto dodatku. Emise specifické pro brzdění se přepočítají pomocí všech signálů analyzátoru plynů korigovaných o posun. Správnost výsledků emisí specifických pro brzdění se validuje a v protokolu se uvedou jejich hodnoty před korekcí o posun a po ní podle bodu 8.2.2.2 přílohy 4.
 A.2.10.4 Korekce o posun
 Veškeré signály analyzátoru plynu se korigují takto:
 a)
 každá zaznamenaná koncentrace xi
 se koriguje kontinuálním odběrem nebo odběrem v dávkách
 ;
 b)
 korekce o posun se vypočte pomocí rovnice (A.5-149):
 (A.5-149)
 kde:
 xidriftcor
 =
 koncentrace korigovaná o posun [μmol/mol]
 x
 refzero
 =
 referenční koncentrace nulovacího plynu, která je obvykle nula, není-li známo, že její hodnota je jiná [μmol/mol]
 x
 refspan
 =
 referenční koncentrace plynu pro plný rozsah [μmol/mol]
 x
 prespan
 =
 odezva analyzátoru plynu na koncentraci kalibračního plynu pro plný rozsah před zkušebním intervalem [μmol/mol]
 x
 postspan
 =
 odezva analyzátoru plynu na koncentraci plynu pro plný rozsah po zkušebním intervalu [μmol/mol]
 xi
 nebo
 =
 zaznamenaná koncentrace, tj. naměřená během zkoušky, před korekcí o posun [μmol/mol]
 x
 prezero
 =
 odezva analyzátoru plynu na koncentraci nulovacího plynu před zkušebním intervalem [μmol/mol]
 x
 postzero
 =
 odezva analyzátoru plynu na koncentraci nulovacího plynu po zkušebním intervalu [μmol/mol]
 c)
 u koncentrací před zkušebním intervalem se použijí koncentrace, které byly stanoveny nejčerstvěji před zkušebním intervalem. U některých zkušebních intervalů mohla nastat situace, kdy nejčerstvější určení koncentrací proběhlo před jedním či více předchozími zkušebními intervaly;
 d)
 u koncentrací po zkušebním intervalu se použijí koncentrace, které byly určeny nejčerstvěji po zkušebním intervalu. U některých zkušebních intervalů mohla nastat situace, kdy nejčerstvější určení koncentrací proběhlo po jednom či více následujících zkušebních intervalech;


text:
e)
 pokud před zkouškou nebyla zaznamenána odezva analyzátoru na koncentraci plynu pro plný rozsah x
 prespan, nastaví se hodnota x
 prespan jako rovna referenční koncentraci kalibračního plynu pro plný rozsah: x
 prespan = x
 refspan;
 f)
 pokud před zkouškou nebyla zaznamenána odezva analyzátoru na koncentraci nulovacího plynu x
 prezero, nastaví se hodnota x
 prezero jako rovna referenční koncentraci nulovacího plynu: x
 prezero = x
 refzero;
 g)
 referenční koncentrace nulovacího plynu xrefzero je obvykle nula: xrefzero = 0 μmol/mol. V některých případech však xrefzero může mít nenulovou hodnotu. Například pokud je analyzátor CO2 nulován okolním vzduchem, lze použít výchozí koncentraci CO2 v okolním vzduchu, která činí 375 μmol/mol. V tom případě xrefzero = 375 μmol/mol. V případě, že analyzátor je nulován hodnotou xrefzero nenulové hodnoty, nastaví se analyzátor tak, aby na jeho výstupu byla skutečná koncentrace xrefzero. Například pokud xrefzero = 375 μmol/mol, nastaví se analyzátor tak, aby na jeho výstupu byla hodnota 375 μmol/mol, když jím prochází nulovací plyn.
 (1) Efektivní molární hmotnost NOx je definována molární hmotností oxidu dusičitého, NO2.
 (2) Efektivní molární hmotnost uhlovodíků je definována atomovým poměrem vodíku k uhlíku (α) o hodnotě 1,85.
 (3) Rozsah je platný pro všechny kalibrace a zkoušky emisí při rozsahu atmosférického tlaku (80,000 až 103,325) kPa.
 (4) Parametry v tabulce se použijí pouze pro uvedené čisté plyny.
 Parametry pro výpočet viskozit směsí plynu se nesmí kombinovat.
 DODATEK A.3
 STATISTIKA
 A.3.1 Aritmetický průměr
 Aritmetická střední hodnota
 se vypočte takto:
 (A.5-150)
 A.3.2 Směrodatná odchylka
 Směrodatná odchylka σ pro vzorek nezatížený chybou (např. N–1) se vypočte takto:
 (A.5-151)
 A.3.3 Kvadratický průměr
 Kvadratický průměr rmsy se vypočte takto:
 (A.5-152)
 A.3.4 t-test
 Pomocí níže uvedených rovnic a tabulek se určí, zda údaje vyhoví t-testu:
 a)
 u nepárového t-testu se statistické kritérium t a jeho stupeň volnosti v vypočtou takto:
 (A.5-153)
 (A.5-154)
 b)
 u párového t-testu se statistické kritérium t a jeho stupeň volnosti v vypočtou následovně, přičemž εi jsou chyby (např. rozdíly) mezi každým párem yrefi a yi:
 v = N – 1
 (A.5-155)
 c)
 tabulka A.5.6 v tomto bodu slouží k porovnání hodnot t s hodnotami tcrit uspořádanými tabulkově ke stupni volnosti. Je-li hodnota t menší než hodnota tcrit, pak tato hodnota t vyhověla t-testu.
 Tabulka A.5.6
 Kritické hodnoty t vůči stupni volnosti ν
 ν
 Spolehlivost
 90 procent
 95 procent
 1
 6,314
 12,706
 2
 2,920
 4,303
 3
 2,353
 3,182
 4
 2,132
 2,776
 5
 2,015
 2,571
 6
 1,943
 2,447
 7
 1,895
 2,365
 8
 1,860
 2,306
 9
 1,833
 2,262
 10
 1,812
 2,228
 11
 1,796
 2,201
 12
 1,782
 2,179
 13
 1,771
 2,160
 14
 1,761
 2,145
 15
 1,753
 2,131
 16
 1,746
 2,120
 18
 1,734
 2,101
 20
 1,725
 2,086
 22
 1,717
 2,074
 24
 1,711
 2,064
 26
 1,706
 2,056
 28
 1,701
 2,048
 30
 1,697
 2,042
 35
 1,690
 2,030
 40
 1,684
 2,021
 50
 1,676
 2,009
 70
 1,667
 1,994
 100
 1,660
 1,984
 1 000 +
 1,645
 1,960
 Hodnoty, které nejsou uvedeny v tabulce, se odvodí lineární interpolací.
 A.3.5 F-test
 Statistické kritérium F se vypočte takto:
 (A.5-156)
 a)
 u F-testu s 90% spolehlivostí se použije tabulka A.5.7 tohoto bodu pro porovnání hodnot F s


text:
hodnotami Fcrit90 uspořádanými tabulkově k hodnotám (N-1) a (Nref-1). Je-li hodnota F menší než hodnota Fcrit90, pak tato hodnota F vyhověla F-testu při 90% spolehlivosti;
 b)
 u F-testu s 95% spolehlivostí se použije tabulka A.5.8 v tomto bodu pro porovnání hodnot F s hodnotami Fcrit95 uspořádanými tabulkově k hodnotám (N-1) a (Nref-1). Je-li hodnota F menší než hodnota Fcrit95, pak tato hodnota F vyhověla F-testu při 95% spolehlivosti.
 Tabulka A.5.7
 Kritické hodnoty F, Fcrit90, vůči N–1 aNref –1 při 90% spolehlivosti
 N–1
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 12
 15
 20
 24
 30
 40
 60
 120
 1 000 +
 Nref-1
 1
 39,86
 49,50
 53,59
 55,83
 57,24
 58,20
 58,90
 59,43
 59,85
 60,19
 60,70
 61,22
 61,74
 62,00
 62,26
 62,52
 62,79
 63,06
 63,32
 2
 8,526
 9,000
 9,162
 9,243
 9,293
 9,326
 9,349
 9,367
 9,381
 9,392
 9,408
 9,425
 9,441
 9,450
 9,458
 9,466
 9,475
 9,483
 9,491
 3
 5,538
 5,462
 5,391
 5,343
 5,309
 5,285
 5,266
 5,252
 5,240
 5,230
 5,216
 5,200
 5,184
 5,176
 5,168
 5,160
 5,151
 5,143
 5,134
 4
 4,545
 4,325
 4,191
 4,107
 4,051
 4,010
 3,979
 3,955
 3,936
 3,920
 3,896
 3,870
 3,844
 3,831
 3,817
 3,804
 3,790
 3,775
 3,761
 5
 4,060
 3,780
 3,619
 3,520
 3,453
 3,405
 3,368
 3,339
 3,316
 3,297
 3,268
 3,238
 3,207
 3,191
 3,174
 3,157
 3,140
 3,123
 3,105
 6
 3,776
 3,463
 3,289
 3,181
 3,108
 3,055
 3,014
 2,983
 2,958
 2,937
 2,905
 2,871
 2,836
 2,818
 2,800
 2,781
 2,762
 2,742
 2,722
 7
 3,589
 3,257
 3,074
 2,961
 2,883
 2,827
 2,785
 2,752
 2,725
 2,703
 2,668
 2,632
 2,595
 2,575
 2,555
 2,535
 2,514
 2,493
 2,471
 8
 3,458
 3,113
 2,924
 2,806
 2,726
 2,668
 2,624
 2,589
 2,561
 2,538
 2,502
 2,464
 2,425
 2,404
 2,383
 2,361
 2,339
 2,316
 2,293
 9
 3,360
 3,006
 2,813
 2,693
 2,611
 2,551
 2,505
 2,469
 2,440
 2,416
 2,379
 2,340
 2,298
 2,277
 2,255
 2,232
 2,208
 2,184
 2,159
 10
 3,285
 2,924
 2,728
 2,605
 2,522
 2,461
 2,414
 2,377
 2,347
 2,323
 2,284
 2,244
 2,201
 2,178
 2,155
 2,132
 2,107
 2,082
 2,055
 11
 3,225
 2,860
 2,660
 2,536
 2,451
 2,389
 2,342
 2,304
 2,274
 2,248
 2,209
 2,167
 2,123
 2,100
 2,076
 2,052
 2,026
 2,000
 1,972
 12
 3,177
 2,807
 2,606
 2,480
 2,394
 2,331
 2,283
 2,245
 2,214
 2,188
 2,147
 2,105
 2,060
 2,036
 2,011
 1,986
 1,960
 1,932
 1,904
 13
 3,136
 2,763
 2,560
 2,434
 2,347
 2,283
 2,234
 2,195
 2,164
 2,138
 2,097
 2,053
 2,007
 1,983
 1,958
 1,931
 1,904
 1,876
 1,846
 14
 3,102
 2,726
 2,522
 2,395
 2,307
 2,243
 2,193
 2,154
 2,122
 2,095
 2,054
 2,010
 1,962
 1,938
 1,912
 1,885
 1,857
 1,828
 1,797
 15
 3,073
 2,695
 2,490
 2,361
 2,273
 2,208
 2,158
 2,119
 2,086
 2,059
 2,017
 1,972
 1,924
 1,899
 1,873
 1,845
 1,817
 1,787
 1,755
 16
 3,048
 2,668
 2,462
 2,333
 2,244
 2,178
 2,128
 2,088
 2,055
 2,028
 1,985
 1,940
 1,891
 1,866
 1,839
 1,811
 1,782
 1,751
 1,718
 17
 3,026
 2,645
 2,437
 2,308
 2,218
 2,152
 2,102
 2,061
 2,028
 2,001
 1,958
 1,912
 1,862
 1,836
 1,809
 1,781
 1,751
 1,719
 1,686
 18
 3,007
 2,624
 2,416
 2,286
 2,196
 2,130
 2,079
 2,038
 2,005
 1,977
 1,933
 1,887
 1,837
 1,810
 1,783
 1,754
 1,723
 1,691
 1,657
 19
 2,990
 2,606
 2,397
 2,266
 2,176
 2,109
 2,058
 2,017
 1,984
 1,956
 1,912
 1,865
 1,814
 1,787
 1,759
 1,730
 1,699
 1,666
 1,631
 20
 2,975
 2,589
 2,380
 2,249
 2,158
 2,091
 2,040
 1,999
 1,965
 1,937
 1,892
 1,845
 1,794
 1,767
 1,738


text:
1,708
 1,677
 1,643
 1,607
 21
 2,961
 2,575
 2,365
 2,233
 2,142
 2,075
 2,023
 1,982
 1,948
 1,920
 1,875
 1,827
 1,776
 1,748
 1,719
 1,689
 1,657
 1,623
 1,586
 22
 2,949
 2,561
 2,351
 2,219
 2,128
 2,061
 2,008
 1,967
 1,933
 1,904
 1,859
 1,811
 1,759
 1,731
 1,702
 1,671
 1,639
 1,604
 1,567
 23
 2,937
 2,549
 2,339
 2,207
 2,115
 2,047
 1,995
 1,953
 1,919
 1,890
 1,845
 1,796
 1,744
 1,716
 1,686
 1,655
 1,622
 1,587
 1,549
 24
 2,927
 2,538
 2,327
 2,195
 2,103
 2,035
 1,983
 1,941
 1,906
 1,877
 1,832
 1,783
 1,730
 1,702
 1,672
 1,641
 1,607
 1,571
 1,533
 25
 2,918
 2,528
 2,317
 2,184
 2,092
 2,024
 1,971
 1,929
 1,895
 1,866
 1,820
 1,771
 1,718
 1,689
 1,659
 1,627
 1,593
 1,557
 1,518
 26
 2,909
 2,519
 2,307
 2,174
 2,082
 2,014
 1,961
 1,919
 1,884
 1,855
 1,809
 1,760
 1,706
 1,677
 1,647
 1,615
 1,581
 1,544
 1,504
 27
 2,901
 2,511
 2,299
 2,165
 2,073
 2,005
 1,952
 1,909
 1,874
 1,845
 1,799
 1,749
 1,695
 1,666
 1,636
 1,603
 1,569
 1,531
 1,491
 28
 2,894
 2,503
 2,291
 2,157
 2,064
 1,996
 1,943
 1,900
 1,865
 1,836
 1,790
 1,740
 1,685
 1,656
 1,625
 1,593
 1,558
 1,520
 1,478
 29
 2,887
 2,495
 2,283
 2,149
 2,057
 1,988
 1,935
 1,892
 1,857
 1,827
 1,781
 1,731
 1,676
 1,647
 1,616
 1,583
 1,547
 1,509
 1,467
 30
 2,881
 2,489
 2,276
 2,142
 2,049
 1,980
 1,927
 1,884
 1,849
 1,819
 1,773
 1,722
 1,667
 1,638
 1,606
 1,573
 1,538
 1,499
 1,456
 40
 2,835
 2,440
 2,226
 2,091
 1,997
 1,927
 1,873
 1,829
 1,793
 1,763
 1,715
 1,662
 1,605
 1,574
 1,541
 1,506
 1,467
 1,425
 1,377
 60
 2,791
 2,393
 2,177
 2,041
 1,946
 1,875
 1,819
 1,775
 1,738
 1,707
 1,657
 1,603
 1,543
 1,511
 1,476
 1,437
 1,395
 1,348
 1,291
 120
 2,748
 2,347
 2,130
 1,992
 1,896
 1,824
 1,767
 1,722
 1,684
 1,652
 1,601
 1,545
 1,482
 1,447
 1,409
 1,368
 1,320
 1,265
 1,193
 1 000 +
 2,706
 2,303
 2,084
 1,945
 1,847
 1,774
 1,717
 1,670
 1,632
 1,599
 1,546
 1,487
 1,421
 1,383
 1,342
 1,295
 1,240
 1,169
 1,000
 Tabulka A.5.8
 Kritické hodnoty F, Fcrit95, vůči N–1 aNref–1 při 95% spolehlivosti
 N–1
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 12
 15
 20
 24
 30
 40
 60
 120
 1 000 +
 Nref-1
 1
 161,4
 199,5
 215,7
 224,5
 230,1
 233,9
 236,7
 238,8
 240,5
 241,8
 243,9
 245,9
 248,0
 249,0
 250,1
 251,1
 252,2
 253,2
 254,3
 2
 18,51
 19,00
 19,16
 19,24
 19,29
 19,33
 19,35
 19,37
 19,38
 19,39
 19,41
 19,42
 19,44
 19,45
 19,46
 19,47
 19,47
 19,48
 19,49
 3
 10,12
 9,552
 9,277
 9,117
 9,014
 8,941
 8,887
 8,845
 8,812
 8,786
 8,745
 8,703
 8,660
 8,639
 8,617
 8,594
 8,572
 8,549
 8,526
 4
 7,709
 6,944
 6,591
 6,388
 6,256
 6,163
 6,094
 6,041
 5,999
 5,964
 5,912
 5,858
 5,803
 5,774
 5,746
 5,717
 5,688
 5,658
 5,628
 5
 6,608
 5,786
 5,410
 5,192
 5,050
 4,950
 4,876
 4,818
 4,773
 4,735
 4,678
 4,619
 4,558
 4,527
 4,496
 4,464
 4,431
 4,399
 4,365
 6
 5,987
 5,143
 4,757
 4,534
 4,387
 4,284
 4,207
 4,147
 4,099
 4,060
 4,000
 3,938
 3,874
 3,842
 3,808
 3,774
 3,740
 3,705
 3,669
 7
 5,591
 4,737
 4,347
 4,120
 3,972
 3,866
 3,787
 3,726
 3,677
 3,637
 3,575
 3,511
 3,445
 3,411
 3,376
 3,340
 3,304
 3,267
 3,230
 8
 5,318
 4,459
 4,066
 3,838
 3,688
 3,581
 3,501
 3,438
 3,388
 3,347
 3,284
 3,218
 3,150
 3,115
 3,079
 3,043
 3,005
 2,967
 2,928
 9
 5,117
 4,257
 3,863
 3,633
 3,482
 3,374
 3,293
 3,230
 3,179
 3,137
 3,073
 3,006
 2,937
 2,901
 2,864
 2,826
 2,787
 2,748


text:
2,707
 10
 4,965
 4,103
 3,708
 3,478
 3,326
 3,217
 3,136
 3,072
 3,020
 2,978
 2,913
 2,845
 2,774
 2,737
 2,700
 2,661
 2,621
 2,580
 2,538
 11
 4,844
 3,982
 3,587
 3,357
 3,204
 3,095
 3,012
 2,948
 2,896
 2,854
 2,788
 2,719
 2,646
 2,609
 2,571
 2,531
 2,490
 2,448
 2,405
 12
 4,747
 3,885
 3,490
 3,259
 3,106
 2,996
 2,913
 2,849
 2,796
 2,753
 2,687
 2,617
 2,544
 2,506
 2,466
 2,426
 2,384
 2,341
 2,296
 13
 4,667
 3,806
 3,411
 3,179
 3,025
 2,915
 2,832
 2,767
 2,714
 2,671
 2,604
 2,533
 2,459
 2,420
 2,380
 2,339
 2,297
 2,252
 2,206
 14
 4,600
 3,739
 3,344
 3,112
 2,958
 2,848
 2,764
 2,699
 2,646
 2,602
 2,534
 2,463
 2,388
 2,349
 2,308
 2,266
 2,223
 2,178
 2,131
 15
 4,543
 3,682
 3,287
 3,056
 2,901
 2,791
 2,707
 2,641
 2,588
 2,544
 2,475
 2,403
 2,328
 2,288
 2,247
 2,204
 2,160
 2,114
 2,066
 16
 4,494
 3,634
 3,239
 3,007
 2,852
 2,741
 2,657
 2,591
 2,538
 2,494
 2,425
 2,352
 2,276
 2,235
 2,194
 2,151
 2,106
 2,059
 2,010
 17
 4,451
 3,592
 3,197
 2,965
 2,810
 2,699
 2,614
 2,548
 2,494
 2,450
 2,381
 2,308
 2,230
 2,190
 2,148
 2,104
 2,058
 2,011
 1,960
 18
 4,414
 3,555
 3,160
 2,928
 2,773
 2,661
 2,577
 2,510
 2,456
 2,412
 2,342
 2,269
 2,191
 2,150
 2,107
 2,063
 2,017
 1,968
 1,917
 19
 4,381
 3,522
 3,127
 2,895
 2,740
 2,628
 2,544
 2,477
 2,423
 2,378
 2,308
 2,234
 2,156
 2,114
 2,071
 2,026
 1,980
 1,930
 1,878
 20
 4,351
 3,493
 3,098
 2,866
 2,711
 2,599
 2,514
 2,447
 2,393
 2,348
 2,278
 2,203
 2,124
 2,083
 2,039
 1,994
 1,946
 1,896
 1,843
 21
 4,325
 3,467
 3,073
 2,840
 2,685
 2,573
 2,488
 2,421
 2,366
 2,321
 2,250
 2,176
 2,096
 2,054
 2,010
 1,965
 1,917
 1,866
 1,812
 22
 4,301
 3,443
 3,049
 2,817
 2,661
 2,549
 2,464
 2,397
 2,342
 2,297
 2,226
 2,151
 2,071
 2,028
 1,984
 1,938
 1,889
 1,838
 1,783
 23
 4,279
 3,422
 3,028
 2,796
 2,640
 2,528
 2,442
 2,375
 2,320
 2,275
 2,204
 2,128
 2,048
 2,005
 1,961
 1,914
 1,865
 1,813
 1,757
 24
 4,260
 3,403
 3,009
 2,776
 2,621
 2,508
 2,423
 2,355
 2,300
 2,255
 2,183
 2,108
 2,027
 1,984
 1,939
 1,892
 1,842
 1,790
 1,733
 25
 4,242
 3,385
 2,991
 2,759
 2,603
 2,490
 2,405
 2,337
 2,282
 2,237
 2,165
 2,089
 2,008
 1,964
 1,919
 1,872
 1,822
 1,768
 1,711
 26
 4,225
 3,369
 2,975
 2,743
 2,587
 2,474
 2,388
 2,321
 2,266
 2,220
 2,148
 2,072
 1,990
 1,946
 1,901
 1,853
 1,803
 1,749
 1,691
 27
 4,210
 3,354
 2,960
 2,728
 2,572
 2,459
 2,373
 2,305
 2,250
 2,204
 2,132
 2,056
 1,974
 1,930
 1,884
 1,836
 1,785
 1,731
 1,672
 28
 4,196
 3,340
 2,947
 2,714
 2,558
 2,445
 2,359
 2,291
 2,236
 2,190
 2,118
 2,041
 1,959
 1,915
 1,869
 1,820
 1,769
 1,714
 1,654
 29
 4,183
 3,328
 2,934
 2,701
 2,545
 2,432
 2,346
 2,278
 2,223
 2,177
 2,105
 2,028
 1,945
 1,901
 1,854
 1,806
 1,754
 1,698
 1,638
 30
 4,171
 3,316
 2,922
 2,690
 2,534
 2,421
 2,334
 2,266
 2,211
 2,165
 2,092
 2,015
 1,932
 1,887
 1,841
 1,792
 1,740
 1,684
 1,622
 40
 4,085
 3,232
 2,839
 2,606
 2,450
 2,336
 2,249
 2,180
 2,124
 2,077
 2,004
 1,925
 1,839
 1,793
 1,744
 1,693
 1,637
 1,577
 1,509
 60
 4,001
 3,150
 2,758
 2,525
 2,368
 2,254
 2,167
 2,097
 2,040
 1,993
 1,917
 1,836
 1,748
 1,700
 1,649
 1,594
 1,534
 1,467
 1,389
 120
 3,920
 3,072
 2,680
 2,447
 2,290
 2,175
 2,087
 2,016
 1,959
 1,911
 1,834
 1,751
 1,659
 1,608
 1,554
 1,495
 1,429
 1,352
 1,254
 1000+
 3,842
 2,996
 2,605
 2,372
 2,214
 2,099
 2,010
 1,938
 1,880
 1,831
 1,752
 1,666
 1,571
 1,517
 1,459
 1,394
 1,318
 1,221


text:
1,000
 A.3.6 Sklon
 Sklon regresní přímky a1y u metody nejmenších čtverců se vypočte takto:
 (A.5-157)
 A.3.7 Průsečík
 Průsečík regresní přímky a0y u metody nejmenších čtverců se vypočte takto:
 (A.5-158)
 A.3.8 Směrodatná chyba odhadu
 Směrodatná chyba odhadu SEE se vypočte takto:
 (A.5-159)
 A.3.9 Koeficient určení
 Koeficient určení r2 se vypočte takto:
 (A.5-160)
 DODATEK A.4
 MEZINÁRODNÍ VZOREC PRO GRAVITACI (1980)
 The acceleration of Earth's gravity, a
 g, varies depending on the location and a
 g is calculated for a respective latitude, as follows:
 (A.5-161)
 kde:
 θ
 =
 Degrees north or south latitude
 DODATEK A.5
 KONTROLA PRŮTOKU UHLÍKU
 A.5.1 Úvod
 Jen nepatrná část uhlíku ve výfukovém plynu pochází z paliva a jen minimální část se projeví ve výfukovém plynu jako CO2. To je základem verifikační kontroly systému na základě měření CO2.
 Průtok uhlíku do systémů k měření výfukových plynů je určen z průtoku paliva. Průtok uhlíku v různých bodech odběru v systémech k odběru vzorků emisí a částic je určen z koncentrací CO2 a průtoků plynů v těchto bodech.
 V tomto smyslu představuje motor známý zdroj průtoku uhlíku a pozorováním tohoto průtoku uhlíku ve výfukové trubce a na výstupu systému k odběru vzorků částic s ředěním části toku se ověřuje těsnost a přesnost měření průtoku. Tato kontrola má tu výhodu, že součásti pracují ve skutečných podmínkách zkoušky motoru, pokud jde o teplotu a průtok.
 Na obrázku A.5-1 jsou znázorněny body odběru vzorku, v nichž se kontrolují průtoky uhlíku. V dalších bodech jsou uvedeny specifické rovnice pro průtok uhlíku v každém bodu odběru vzorku.
 Obrázek A.5-1
 Body měření pro kontrolu průtoku uhlíku
 Místo 1
 Místo 2
 Vzduch
 Palivo
 Surový výfukový CO2
 Místo 3
 MOTOR
 Systém části toku
 Zředěný výfukovýCO2
 A.5.2 Průtok uhlíku do motoru (místo 1)
 Hmotnostní průtok uhlíku do motoru q
 mCf [kg/s] pro palivo CHαO
 ε
 se vypočte takto:
 (A.5-162)
 kde:
 q
 mf
 = hmotnostní průtok paliva [kg/s]
 A.5.3 Průtok uhlíku v surovém výfukovém plynu (místo 2)
 Hmotnostní průtok uhlíku ve výfukové trubce motoru q
 mCe [kg/s] se určí z koncentrace CO2 v surovém výfukovém plynu a hmotnostního průtoku výfukového plynu:
 (A.5-163)
 kde:
 c
 CO2,r
 = koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v surovém výfukovém plynu [%]
 c
 CO2,a
 = koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v okolním vzduchu [%]
 q
 mew
 = hmotnostní průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [kg/s]
 M
 e
 = molární hmotnost výfukového plynu [g/mol]
 Koncentrace CO2 měřené v suchém stavu musí být převedeny na koncentrace ve vlhkém stavu podle bodu A.7.3.2 nebo A.8.2.2.
 A.5.4 Průtok uhlíku v ředicím systému (místo 3)
 U systémů s ředěním části toku je nutné vzít v úvahu i dělicí poměr. Průtok uhlíku v ekvivalentním ředicím systému q
 mCp [kg/s] (ekvivalentním se rozumí ekvivalentní systému, ve kterém je ředěn celý tok) se určí z koncentrace CO2 ve zředěném výfukovém plynu, z hmotnostního průtoku výfukového plynu a průtoku vzorku; nová rovnice je shodná s rovnicí (A.5-2) až na to, že je navíc doplněna o ředicí faktor q
 mdew/q
 mp.
 (A.5-164)
 kde:
 c
 CO2,d
 = koncentrace CO2 ve vlhkém stavu ve zředěném výfukovém plynu na výstupu z


text:
ředicího tunelu [%]
 c
 CO2,a
 = koncentrace CO2 ve vlhkém stavu v okolním vzduchu [%]
 q
 mdew
 = průtok zředěného vzorku v systému s ředěním části toku [kg/s]
 q
 mew
 = hmotnostní průtok výfukového plynu ve vlhkém stavu [kg/s]
 q
 mp
 = průtok vzorku výfukového plynu do systému s ředěním části toku [kg/s]
 M
 e
 = molární hmotnost výfukového plynu [g/mol]
 Koncentrace CO2 měřené v suchém stavu musí být převedeny na koncentrace ve vlhkém stavu podle bodu A.7.3.2 nebo A.8.2.2.
 A.5.5 Výpočet molární hmotnosti výfukového plynu
 Molární hmotnost výfukového plynu se vypočte podle rovnice (A.8-15) (viz bod A.8.2.4.2).
 Další možností je použití těchto molárních hmotností výfukových plynů:
 M
 e (motorová nafta) = 28,9 g/mol
 DODATEK A.6
 VÝPOČET POČTU ČÁSTIC
 A.6.1 Určení počtu částic
 A.6.1.1 Časová synchronizace
 U systémů s ředěním části toku se doba setrvání v systému pro odběr vzorků a měření počtu částic zohlední časovou synchronizací signálu počtu částic se zkušebním cyklem a s hmotnostním průtokem výfukového plynu podle postupu v bodě 8.2.1.2 přílohy 4. Doba transformace systému pro odběr vzorků a měření počtu částic se určí podle bodu A.1.1.3.7 dodatku A.1 k příloze 4.
 A.6.1.2 Určení počtu částic u cyklů v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a cyklů s lineárními přechody mezi režimy (RMC) v systému s ředěním části toku
 Pokud se odebírají vzorky k měření počtu částic pomocí systému s ředěním části toku podle specifikací bodu 9.2.3 přílohy 4, počet částic emitovaných za zkušební cyklus se vypočte pomocí rovnice (A.5-165):
 (A.5-165)
 kde:
 N
 je počet částic emitovaných za zkušební cyklus, [počet/zkouška],
 medf
 je hmotnost ekvivalentního zředěného výfukového plynu za celý cyklus určená pomocí rovnice (A.5-45) (bod A.1.3.1.1.2.), [kg/zkouška],
 k
 je kalibrační faktor ke korekci měření počitadla částic na úroveň referenčního nástroje, pokud jej počitadlo částic nepoužívá interně. Pokud je kalibrační faktor použit interně v počitadle částic, platí pro rovnici (A.5-165) vztah k = 1,
 je průměrná koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu korigovaná na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), počet částic na cm3,
 je faktor střední redukce koncentrace částic odstraňovače těkavých částic specifický pro hodnoty ředění použité při zkoušce,
 přičemž
 (A.5-166)
 kde:
 cs,i
 je diskrétní změřená hodnota koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu udaná počitadlem částic, korigovaná o koincidenci a na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 n
 je počet měření koncentrace částic vykonaných v průběhu zkoušky
 A.6.1.3 Určení počtu částic u cyklů v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a cyklů s lineárními přechody mezi režimy (RMC) v systému s ředěním plného toku
 Pokud se odebírají vzorky k měření počtu částic pomocí systému s ředěním plného toku podle specifikací bodu 9.2.2 přílohy 4, počet částic emitovaných za zkušební cyklus se vypočte pomocí rovnice (A.5-167):
 (A.5-167)
 kde:
 N
 je počet částic emitovaných za zkušební cyklus, [počet/zkouška],
 med
 je celkový průtok zředěného výfukového plynu za zkušební cyklus, vypočtený kteroukoli z metod popsaných v bodech A.1.2.4.1 až A.1.2.4.3 přílohy 5, kg/zkouška,
 k
 je kalibrační faktor ke korekci měření počitadla částic na úroveň referenčního nástroje, pokud jej počitadlo částic nepoužívá interně. Pokud je kalibrační faktor


text:
použit interně v počitadle částic, platí pro rovnici (A.5-167) vztah k = 1,
 je průměrná korigovaná koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu korigovaná na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 je faktor střední redukce koncentrace částic odstraňovače těkavých částic specifický pro hodnoty ředění použité při zkoušce,
 přičemž
 (A.5-168)
 kde:
 cs,i
 je diskrétní změřená hodnota koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu udaná počitadlem částic, korigovaná o koincidenci a na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 n
 je počet měření koncentrace částic vykonaných v průběhu zkoušky
 A.6.1.4 Určení počtu částic u NRSC s diskrétními režimy v systému s ředěním části toku
 Pokud se odebírají vzorky k měření počtu částic pomocí systému s ředěním části toku podle specifikací bodu 9.2.3 přílohy 4, rychlost emitování částic v průběhu každého jednotlivého diskrétního režimu se vypočte pomocí rovnice (A.5-169) s využitím průměrných hodnot pro režim:
 (A.5-169)
 kde:
 je frekvence emitování částic během jednotlivého diskrétního režimu, [počet/h],
 qmedf
 je ekvivalentní hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu ve vlhkém stavu během jednotlivého diskrétního režimu stanovený na základě rovnice (A.5-51) (bod A.1.3.2.1), [kg/s],
 k
 je kalibrační faktor ke korekci měření počitadla částic na úroveň referenčního nástroje, pokud jej počitadlo částic nepoužívá interně. Pokud je kalibrační faktor použit interně v počitadle částic, platí pro rovnici (A.5-169) vztah k = 1,
 je průměrná koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu během jednotlivého diskrétního režimu korigovaná na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 je faktor střední redukce koncentrace částic odstraňovače těkavých částic specifický pro hodnoty ředění použité při zkoušce,
 přičemž
 (A.5-170)
 kde:
 cs,i
 je diskrétní změřená hodnota koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu udaná počitadlem částic, korigovaná o koincidenci a na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 n
 je počet měření koncentrace částic vykonaných během doby odběru vzorků v jednotlivém diskrétním režimu.
 A.6.1.5 Určení počtu částic u cyklů s diskrétními režimy v systému s ředěním plného toku
 Pokud se odebírají vzorky k měření počtu částic pomocí systému s ředěním plného toku podle specifikací bodu 9.2.2 přílohy 4, rychlost emitování částic během každého jednotlivého diskrétního režimu se vypočte pomocí rovnice (A.5-171) s využitím průměrných hodnot pro režim:
 (A.5-171)
 kde:
 je frekvence emitování částic během jednotlivého diskrétního režimu, [počet/h],
 qmdew
 je celkový hmotnostní průtok zředěného výfukového plynu ve vlhkém stavu během jednotlivého diskrétního režimu, [kg/s],
 k
 je kalibrační faktor ke korekci měření počitadla částic na úroveň referenčního nástroje, pokud jej počitadlo částic nepoužívá interně. Pokud je kalibrační faktor použit interně v počitadle částic, platí pro rovnici (A.5-171) vztah k = 1,
 je průměrná koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu během jednotlivého diskrétního režimu korigovaná na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 je faktor střední redukce koncentrace částic odstraňovače těkavých částic specifický pro hodnoty ředění použité při zkoušce,
 přičemž
 (A.5-172)
 kde:
 cs,i
 je diskrétní změřená hodnota koncentrace částic ve zředěném výfukovém plynu udaná počitadlem částic, korigovaná o koincidenci a na standardní podmínky (273,15 K a 101,33 kPa), částice na cm3,
 n
 je počet měření koncentrace částic vykonaných


text:
během doby odběru vzorků v jednotlivém diskrétním režimu.
 A.6.2 Výsledek zkoušky
 A.6.2.1 Výpočet specifických emisí u cyklů v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a cyklů s lineárními přechody mezi režimy (RMC)
 Pro každý příslušný jednotlivý RMC, NRSC, NRTC za tepla a NRTC za studena se vypočtou specifické emise vyjádřené v počtu částic/kWh pomocí rovnice (A.5-173):
 (A.5-173)
 kde:
 N
 je počet částic emitovaných v průběhu příslušného RMC, NRTC za tepla nebo NRTC za studena,
 Wact
 je skutečná práce za cyklus podle bodu 7.8.3.4 přílohy 4, [kWh].
 U RMC v případě motoru s občasnou (periodickou) regenerací (viz bod 6.6.2 přílohy 4) se specifické emise korigují buď příslušným multiplikačním korekčním faktorem, nebo příslušným aditivním korekčním faktorem. V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci nedošlo, použije se korekční faktor nahoru (k
 ru,m nebo k
 ru,a). V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci došlo, použije se korekční faktor dolů (k
 rd,m nebo k
 rd,a).
 U RMC se konečný výsledek koriguje také multiplikačním nebo aditivním faktorem zhoršení stanoveným podle požadavků přílohy 8.
 A.6.2.1.1 Vážený průměr výsledku zkoušky NRTC
 U NRTC je konečným výsledkem zkoušky vážený průměr zkoušky se startem za studena a zkoušky se startem za tepla (v příslušném případě včetně občasné regenerace), vypočtený podle rovnice (A.5-174) nebo (A.5-175):
 a)
 v případě multiplikační korekce o regeneraci nebo u motorů bez následného zpracování s občasnou regenerací
 (A.5-174)
 b)
 v případě aditivní korekce o regeneraci
 (A.5-175)
 kde:
 Ncold
 je celkový počet částic emitovaných za zkušební cyklus NRTC za studena,
 Nhot
 je celkový počet částic emitovaných za zkušební cyklus NRTC za tepla,
 Wact,cold
 je skutečná práce za NRTC za studena podle bodu 7.8.3.4 přílohy 4, [kWh],
 Wact, hot
 je skutečná práce za NRTC za tepla podle bodu 7.8.3.4 přílohy 4, [kWh],
 kr
 je korekce o regeneraci podle bodu 6.6.2 přílohy 4, nebo v případě motorů bez následného zpracování s občasnou regenerací kr
 = 1.
 V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci nedošlo, použije se korekční faktor nahoru (k
 ru,m nebo k
 ru,a). V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci došlo, použije se korekční faktor dolů (k
 rd,m nebo k
 rd,a).
 Výsledek, v příslušném případě včetně korekčního faktoru z důvodu občasné regenerace, se dále koriguje také multiplikačním nebo aditivním faktorem zhoršení stanoveným podle požadavků přílohy 8.
 A.6.2.2 Výpočet specifických emisí u zkoušek NRSC s diskrétními režimy
 Specifické emise e [počet/kWh] se vypočtou pomocí rovnice (A.5-176):
 (A.5-176)
 kde:
 Pi
 =
 výkon motoru v režimu i [kW] vypočtený tak, že k naměřenému výkonu Pmeas
 [kW] se přičte výkon potřebný k pohonu pomocných zařízení PAUX
 [kW] zjištěný podle rovnice (A.4-8) přílohy 4 (Pi
 = Pmeas
 + PAUX
 )
 WFi
 =
 váhový faktor pro režim i [–]
 =
 střední hmotnostní průtok emisí v režimu i [počet/h] z rovnice (A.5-169) nebo (A.5-171) podle metody ředění
 V případě motoru s občasnou (periodickou) regenerací (viz bod 6.6.2 přílohy 4) se specifické emise korigují buď příslušným multiplikačním korekčním faktorem, nebo příslušným aditivním korekčním faktorem. V případě, že během zkoušky k občasné regeneraci nedošlo, použije se korekční faktor nahoru (k
 ru,m nebo k
 ru,a). V


text:
případě, že během zkoušky k občasné regeneraci došlo, použije se korekční faktor dolů (k
 rd,m nebo k
 rd,a). Pokud byly určeny korekční faktory pro každý režim, použijí se tyto korekční faktory při výpočtu váženého výsledku emisí v rovnici (A.5-176) na každý režim.
 Výsledek, v příslušném případě včetně korekčního faktoru z důvodu občasné regenerace, se dále koriguje také multiplikačním nebo aditivním faktorem zhoršení stanoveným podle požadavků přílohy 8.
 A.6.2.3 Zaokrouhlování konečných výsledků
 Konečné výsledky zkoušek NRSC a vážené průměrné výsledky zkoušek NRTC se zaokrouhlí v jednom kroku na tři významná číselná místa podle normy ASTM E 29–06B. Není přípustné zaokrouhlování mezilehlých hodnot, které jsou podkladem k výsledku konečných emisí specifických pro brzdění.
 A.6.2.4 Určení počtu částic pozadí
 A.6.2.4.1 Na žádost výrobce motoru se za účelem určení koncentrace počtu částic pozadí v tunelu mohou před zkouškou nebo po ní do systému k měření počtu částic odebírat vzorky koncentrace počtu částic pozadí v ředicím tunelu, a to z místa, které se nachází po směru proudění za filtry částic a filtry uhlovodíků.
 A.6.2.4.2 Odečítání koncentrace počtu částic pozadí v ředicím tunelu není pro účely schválení typu povoleno, lze je však použít na žádost výrobce a s předchozím souhlasem schvalovacího orgánu u zkoušek shodnosti výroby, jestliže lze prokázat, že podíl pozadí v tunelu je významný, a v tom případě se pak tento podíl může odečíst od hodnot změřených ve zředěném výfukovém plynu.
 DODATEK A.7
 VÝPOČET EMISÍ AMONIAKU
 A.7.1 Výpočet střední koncentrace u cyklů v neustáleném stavu (NRTC a LSI-NRTC) a cyklů s lineárními přechody mezi režimy (RMC)
 Střední koncentrace NH3 ve výfukovém plynu za zkušební cyklus
 [ppm] se určí integrací okamžitých hodnot za cyklus. Použije se rovnice (A.5-177):
 (A.5-177)
 kde:
 je okamžitá koncentrace NH3 ve výfukovém plynu [ppm]
 n
 je počet měření
 U NRTC se konečný výsledek zkoušky vypočte pomocí rovnice (A.5-178):
 (A.5-178)
 kde:
 je střední koncentrace NH3 při zkoušce se startem za studena [ppm]
 je střední koncentrace NH3 při zkoušce se startem za tepla [ppm]
 A.7.2 Výpočet střední koncentrace u NRSC s diskrétními režimy
 Střední koncentrace NH3 ve výfukovém plynu za zkušební cyklus
 [ppm] se určí tak, že se změří střední koncentrace pro každý režim a výsledek se vyváží v souladu s váhovými faktory platnými pro zkušební cyklus. Použije se rovnice (A.5-179):
 (A.5-179)
 kde:
 je střední koncentrace NH3 ve výfukovém plynu v režimu i [ppm]
 Nmode
 je počet režimů ve zkušebním cyklu
 WFi
 je váhový faktor pro režim i [–]
 PŘÍLOHA 6
 TECHNICKÉ VLASTNOSTI REFERENČNÍCH PALIV PŘEDEPSANÝCH PRO SCHVALOVACÍ ZKOUŠKY A K OVĚŘOVÁNÍ SHODNOSTI VÝROBY
 1. Technické údaje týkající se paliv pro zkoušky vznětových motorů
 1.1
 Typ: Motorová nafta (plynový olej pro nesilniční použití)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (1)
 Zkušební metoda
 minimální
 maximální
 Cetanové číslo (2)
 45
 56,0
 EN ISO 5165
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 833
 865
 EN ISO 3675
 Destilace:
 bod 50 %
 °C
 245
 —
 EN ISO 3405
 bod 95 %
 °C
 345
 350
 EN ISO 3405
 konečný bod varu
 °C
 —
 370
 EN ISO 3405
 Bod vzplanutí
 °C
 55
 —
 EN 22719
 Bod ucpání filtru za studena (CFPP)
 °C
 —


text:
–5
 EN 116
 Viskozita při 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN ISO 3104
 Polycyklické aromatické uhlovodíky
 % hmot.
 2,0
 6,0
 IP 391
 Obsah síry (3)
 mg/kg
 —
 10
 ASTM D 5453
 Koroze mědi
 —
 třída 1
 EN ISO 2160
 Zbytek uhlíku podle Conradsona (10% destilační zbytek)
 % hmot.
 —
 0,2
 EN ISO 10370
 Obsah popela
 % hmot.
 —
 0,01
 EN ISO 6245
 Celkové znečištění
 mg/kg
 —
 24
 EN 12662
 Obsah vody
 % hmot.
 —
 0,02
 EN ISO 12937
 Neutralizační číslo (silně kyselých látek)
 mg KOH/g
 —
 0,10
 ASTM D 974
 Oxidační stabilita (3)
 mg/ml
 —
 0,025
 EN ISO 12205
 Mazivost (průměr stopy otěru při 60 °C podle zkoušky HFRR)
 μm
 —
 400
 CEC F-06-A-96
 Oxidační stabilita při 110 °C (3)
 H
 20,0
 —
 EN 15751
 Methylestery mastných kyselin
 % obj.
 —
 7,0
 EN 14078
 1.2
 Typ: Ethanol pro dedikované vznětové motory (ED95) (4)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (5)
 Zkušební metoda (6)
 minimální
 maximální
 Celkový obsah alkoholu (ethanol včetně obsahu vyšších nasycených alkoholů)
 % hmot.
 92,4
 EN 15721
 Jiné vyšší nasycené monoalkoholy (C3–C5)
 % hmot.
 2,0
 EN 15721
 Methanol
 % hmot.
 0,3
 EN 15721
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 793,0
 815,0
 EN ISO 12185
 Kyselost, vypočtená jako kyselina octová
 % hmot.
 0,0025
 EN 15491
 Vzhled
 průzračný a světlý
 Bod vzplanutí
 °C
 10
 EN 3679
 Suchý zbytek
 mg/kg
 15
 EN 15691
 Obsah vody
 % hmot.
 6,5
 EN 15489 (7)
 EN ISO 12937
 EN 15692
 Aldehydy vypočtené jako acetaldehyd
 % hmot.
 0,0050
 ISO 1388-4
 Estery vypočtené jako ethylacetát
 % hmot.
 0,1
 ASTM D1617
 Obsah síry
 mg/kg
 10,0
 EN 15485
 EN 15486
 Sulfáty
 mg/kg
 4,0
 EN 15492
 Kontaminace pevnými částicemi
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Fosfor
 mg/l
 0,20
 EN 15487
 Anorganický chlorid
 mg/kg
 1,0
 EN 15484 nebo EN 15492
 Měď
 mg/kg
 0,100
 EN 15488
 Elektrická vodivost
 μS/cm
 2,50
 DIN 51627-4 nebo prEN 15938
 2. Technické údaje týkající se paliv pro zkoušky zážehových motorů
 2.1 Typ: Benzin (E10)
 Parametr
 Jednotka
 Mezní hodnoty (8)
 Zkušební metoda (9)
 minimální
 maximální
 Oktanové číslo podle výzkumné metody (RON)
 91,0
 98,0
 EN ISO 5164:2005 (10)
 Oktanové číslo podle motorové metody (MON)
 83,0
 89,0
 EN ISO 5163:2005 (10)
 Hustota při 15 °C
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Tlak par
 kPa
 45,0
 60,0
 EN ISO 13016-1 (DVPE)
 Obsah vody
 Max. 0,05 % obj.
 Vzhled při –7 °C: průzračný a světlý
 EN 12937
 Destilace:
 – odpar při 70 °C
 % obj.
 18,0
 46,0
 EN ISO 3405
 – odpar při 100 °C
 % obj.
 46,0
 62,0
 EN ISO 3405
 – odpar při 150 °C
 % obj.
 75,0
 94,0
 EN ISO 3405
 – konečný bod varu
 °C
 170
 210
 EN ISO 3405
 Reziduum
 % obj.
 —
 2,0
 EN ISO 3405
 Analýza uhlovodíků:
 – olefiny
 % obj.
 3,0
 18,0
 EN 14517
 EN 15553
 – aromatické látky
 % obj.
 19,5
 35,0
 EN 14517
 EN 15553
 – benzen
 % obj.
 —
 1,0
 EN 12177
 EN 238, EN 14517
 – nasycené látky
 % obj.
 protokol
 EN 14517
 EN 15553
 Poměr uhlík/vodík
 protokol
 Poměr uhlík/kyslík
 protokol
 Indukční perioda (11)
 minuty
 480
 EN ISO 7536
 Obsah kyslíku (12)