text:
měřená podle přílohy 9 tohoto předpisu.
 6.2. Specifikace
 6.2.1. Zkoušce popsané v příloze 6 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) ve vnitřním prostoru ve vodorovné poloze;
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení ve vodorovné poloze.
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, jestliže nejhorším výsledkem zkoušky je, že rychlost hoření ve vodorovném směru není větší než 100 mm/min nebo jestliže plamen před dosažením posledního bodu měření zhasne.
 Materiály splňující požadavky bodu 6.2.3 se považují za materiály plnící požadavky tohoto odstavce.
 6.2.2. Zkoušce popsané v příloze 7 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) výše než 500 mm nad sedákem sedadla a na stropě vozidla;
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže se při nejhorším výsledku zkoušky nevytvoří žádná kapka, která zapálí vatu.
 6.2.3. Zkoušce popsané v příloze 8 tohoto předpisu se podrobí následující materiály:
 a)
 materiál(y) a kompozitní materiál(y) instalovaný(é) ve vnitřním prostoru ve svislé poloze;
 b)
 izolační materiál(y) instalovaný(é) v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení ve svislé poloze.
 Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky rychlost hoření ve svislém směru není větší než 100 mm/min nebo jestliže plamen před přetržením jedné z prvních značkovacích nití zhasne.
 6.2.4. Materiály dosahující střední hodnoty CFE (kritický tepelný tok při uhašení) větší nebo rovné 20 kW/m2 při zkoušce podle normy ISO 5658-2 (3) se považují za vyhovující požadavkům podle bodů 6.2.2 a 6.2.3, pokud se při nejhorším výsledku zkoušky nevytvoří hořící kapky.
 6.2.5. Všechny izolační materiály montované v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení se podrobí zkoušce podle přílohy 9 tohoto předpisu.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky zvýšení hmotnosti zkušebního vzorku nepřesáhne 1 g.
 Z technických důvodů jsou povolena nezbytná přerušení, např. potrubí nebo konstrukční prvky, které musí procházet materiálem, za podmínky, že je dodržena ochrana (např. těsnící materiál, páska atd.).
 6.2.6. Všechny elektrické kabely delší než 100 mm použité ve vozidle se podrobí zkoušce odolnosti proti šíření plamenů popsané v příloze 10 tohoto předpisu. Jako alternativu k těmto požadavkům lze použít zkušební postup popsaný v bodě 5.22 normy ISO 6722-1:2011. Zkušební protokoly a schválení konstrukčních částí získané podle bodu 12 normy ISO 6722:2006 zůstávají v platnosti.
 Expozice plameni se ukončí:
 1)
 u jednožilových kabelů:
 a)
 v okamžiku odhalení vodiče; nebo
 b)
 po 15 sekundách u kabelů s vodičem o průřezu 2,5 mm2 nebo menším; a
 c)
 po 30 sekundách u kabelů s vodičem o průřezu větším než 2,5 mm2;
 nebo
 2)
 u opláštěných, stíněných a nestíněných jednožilových nebo vícežilových kabelů se souhrnným průřezem vodičů 15 mm2 nebo menším:
 a)
 v okamžiku odhalení vodiče nebo po 30 sekundách (u všech kabelů), podle toho, co nastane dříve;
 nebo
 3)
 u opláštěných, stíněných a nestíněných jednožilových nebo vícežilových kabelů se souhrnným průřezem vodičů větším než 15 mm2:
 a)
 viz bod 1 nebo 2, podle situace.
 Elektrické kabely podle bodu 2 lze zkoušet společně nebo


text:
zvlášť.
 Elektrické kabely podle bodu 3 musí být zkoušeny zvlášť.
 Výsledek zkoušky se pokládá za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky hořící plamen izolačního materiálu zhasne do 70 sekund a jestliže minimálně 50 mm izolace na vrcholu zkušebního vzorku zůstane nespáleno.
 6.2.7. Všechny kabelové návleky nebo kabelová vedení delší než 100 mm se podrobí zkoušce rychlosti hoření materiálů popsané v příloze 8 tohoto předpisu. Výsledek zkoušky se považuje za vyhovující, jestliže při nejhorším výsledku zkoušky rychlost hoření ve svislém směru není větší než 100 mm/min nebo jestliže plamen před přetržením jedné z prvních značkovacích nití zhasne.
 6.2.8. Zkouškám podle příloh 6 až 8 se nemusí podrobovat tyto materiály:
 6.2.8.1. díly vyrobené z kovu nebo skla;
 6.2.8.2. každé jednotlivé příslušenství sedadla s hmotností nekovových materiálů nižší než 200 g. Pokud celková hmotnost příslušenství překročí 400 g nekovového materiálu na jedno sedadlo, musí být zkoušen každý materiál;
 6.2.8.3. prvky, u nichž povrch, resp. objem nepřekračuje:
 6.2.8.3.1. 100 cm2 nebo 40 cm3 u prvků spojených s jednotlivým místem k sezení;
 6.2.8.3.2. 300 cm2 nebo 120 cm3 na jednu řadu sedadel a nejvýše na jeden metr délky vnitřního prostoru u těch prvků, které jsou rozmístěny ve vozidle a nejsou spojeny s jednotlivým místem k sezení;
 6.2.8.4. prvky, z nichž není možné vyjmout vzorek předepsaných rozměrů vymezených v bodě 3.1 přílohy 6, bodě 3 přílohy 7 a bodě 3.1 přílohy 8.
 7. ZMĚNA TYPU A ROZŠÍŘENÍ SCHVÁLENÍ
 7.1. Každá změna typu vozidla nebo typu konstrukční části v souvislosti s tímto předpisem musí být oznámena schvalujícímu orgánu, který typ vozidla nebo konstrukční části schválil. Tento orgán poté může buď:
 7.1.1. usoudit, že provedené změny pravděpodobně nebudou mít znatelný nepříznivý vliv a že vozidla nebo konstrukční části v každém případě stále vyhovují příslušným požadavkům, nebo
 7.1.2. požadovat od technické zkušebny odpovědné za provedení zkoušek další zkušební protokol.
 7.2. Potvrzení nebo odmítnutí schválení s uvedením příslušných změn se postupem podle bodu 4.3 výše zašle smluvním stranám dohody, které používají tento předpis.
 7.3. Schvalovací orgán, který vydává rozšíření schválení, přidělí každému formuláři sdělení o takovém rozšíření pořadové číslo a uvědomí o tom ostatní smluvní strany dohody z roku 1958, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4 tohoto předpisu.
 8. SHODNOST VÝROBY
 Postupy k zajištění shodnosti výroby musí odpovídat postupům stanoveným v dodatku 1 dohody (E/ECE/TRANS/505/Rev.3), přičemž musí být splněny následující požadavky:
 8.1. Vozidla/konstrukční části schválené podle tohoto předpisu musí být zhotoveny tak, aby odpovídaly schválenému typu tím, že budou splňovat požadavky příslušné části (příslušných částí) tohoto předpisu.
 8.2. Schvalovací orgán, který udělil schválení typu, může kdykoliv ověřit metody kontroly shodnosti používané v každém výrobním zařízení. Tato ověření se obvykle provádějí jednou za dva roky.
 9. POSTIHY ZA NESHODNOST VÝROBY
 9.1. V případě, že nejsou splněny výše uvedené požadavky, lze schválení typu vozidla/konstrukční části udělené podle tohoto předpisu odejmout.
 9.2. Jestliže některá strana dohody používající tento předpis odejme schválení, které dříve udělila, musí o tom neprodleně uvědomit ostatní strany dohody používající tento předpis prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
tohoto předpisu.
 10. DEFINITIVNÍ UKONČENÍ VÝROBY
 Pokud držitel schválení zcela ukončí výrobu typu vozidla schváleného v souladu s tímto předpisem, musí o tom informovat schvalovací orgán, který schválení typu udělil. Ihned po obdržení příslušného sdělení o tom uvedený orgán podá zprávu ostatním stranám dohody z roku 1958, které používají tento předpis, prostřednictvím formuláře sdělení podle vzoru v příloze 3 nebo 4 tohoto předpisu.
 11. NÁZVY A ADRESY TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN ODPOVĚDNÝCH ZA PROVÁDĚNÍ SCHVALOVACÍCH ZKOUŠEK A NÁZVY A ADRESY SCHVALOVACÍCH ORGÁNŮ
 Smluvní strany dohody z roku 1958, které uplatňují tento předpis, sdělí sekretariátu Organizace spojených národů názvy a adresy technických zkušeben odpovědných za provádění schvalovacích zkoušek, jakož i názvy a adresy schvalovacích orgánů, které udělují schválení typu a jimž se mají zasílat formuláře potvrzující udělení, rozšíření, odmítnutí či odejmutí schválení vydané v jiných zemích.
 12. PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
 12.1. Počínaje úředním datem vstupu série změn 01 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.2. Po 24 měsících od úředního data vstupu série změn 01 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ vozidla nebo konstrukční části vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.3. Po uplynutí 60 měsíců od úředního data vstupu série změn 01 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní nebo regionální registraci (první uvedení do provozu) vozidel, která nesplní požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 01.
 12.4. Schválení konstrukčních částí podle předchozích sérií změn zůstanou platná i po vstupu série změn 01 tohoto předpisu v platnost, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí tato schválení nadále uznávat.
 12.5. Smluvní strany, které uplatňují tento předpis, nesmí odmítnout udělit rozšíření schválení podle série změn 00 tohoto předpisu.
 12.6. Počínaje úředním datem vstupu série změn 02 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.7. Po 48 měsících od úředního data vstupu série změn 02 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ konstrukční části vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.8. Po 60 měsících od úředního data vstupu série změn 02 v platnost smí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, udělit schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ vozidla vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.9. Po uplynutí 96 měsíců od úředního data vstupu série změn 02 v platnost mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidel, která nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 02.
 12.10. Schválení konstrukčních částí podle předchozích sérií změn zůstanou platná i po vstupu série změn 02 tohoto předpisu v platnost, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí tato schválení nadále uznávat.
 12.11. Počínaje úředním datem vstupu série změn 03 v platnost nesmí žádná ze smluvních stran, které uplatňují tento předpis, odmítnout


text:
udělit schválení typu podle tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.12. Od 1. září 2019 udělí smluvní strany, které uplatňují tento předpis, schválení typu pouze tehdy, pokud schvalovaný typ vozidla nebo konstrukční části vyhovuje požadavkům tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.13. Od 1. září 2021 mohou smluvní strany, které uplatňují tento předpis, odmítnout první vnitrostátní registraci (první uvedení do provozu) vozidel, která nesplňují požadavky tohoto předpisu ve znění série změn 03.
 12.14. Schválení konstrukčních částí podle předchozích sérií změn zůstanou platná i po vstupu série změn 03 tohoto předpisu v platnost, a smluvní strany, které uplatňují tento předpis, musí tato schválení nadále uznávat.
 (1) Podle definice v Úplném usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2.
 (2) Rozlišovací čísla smluvních stran dohody z roku 1958 jsou uvedena v příloze 3 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6 – http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) ISO 5658-2:2006 Reakce na požární zkoušky – Stanovení šíření plamene – Část 2: Stranové šíření u produktů ve svislé poloze.
 PŘÍLOHA 1
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO VOZIDLO
 V souladu s bodem 3.2 tohoto předpisu, který se týká schválení typu vozidla z hlediska vlastností konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení při hoření a/nebo z hlediska schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení odpuzovat palivo nebo mazivo.
 1. OBECNÉ INFORMACE
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ a obecný obchodní popis: ...
 1.3. Způsob označení typu, je-li typ na vozidle vyznačen: ...
 1.4. Umístění uvedeného označení: ...
 1.5. Kategorie vozidla (1): ...
 1.6. Název a adresa výrobce: ...
 1.7. Adresa montážního závodu (závodů): ...
 2. OBECNÉ KONSTRUKČNÍ VLASTNOSTI VOZIDLA
 2.1. Fotografie a/nebo výkresy vzorového vozidla:
 3. KAROSERIE
 Vnitřní výbava a/nebo izolační materiály
 3.1. Sedadla
 3.1.1. Počet: ...
 3.2. Materiály použité ve vnitřním prostoru, s uvedením každého materiálu
 3.2.1. Číslo schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno): ...
 3.2.2. Značka: ...
 3.2.3. Označení typu: ...
 3.2.4. Zkoušeno v souladu s bodem 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 (2): ...
 3.2.5. Pro dosud neschválené materiály
 3.2.5.1. Základní materiál(y)/označení:. ../... ...
 3.2.5.2. Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.2.5.3. Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.2.5.4. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.3. Materiály použité k izolačním účelům v motorovém prostoru a/nebo v odděleném prostoru pro topení, s uvedením každého materiálu
 3.3.1. Číslo schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno): ...
 3.3.2. Značka: ...
 3.3.3. Označení typu: ...
 3.3.4. Zkoušeno v souladu s bodem 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 (2): ...
 3.3.5. Pro dosud neschválené materiály
 3.3.5.1. Základní materiál(y)/označení:. ../. ...
 3.3.5.2. Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.3.5.3. Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.3.5.4. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.4. Elektrické kabely, uvedené pro každý typ
 3.4.1. Číslo (čísla) schválení typu konstrukční části (bylo-li uděleno/byla-li udělena): ...
 3.4.2. Značka: ...
 3.4.3. Označení typu: ...
 3.4.4. Pro dosud neschválené materiály
 3.4.4.1. Základní materiál(y)/označení:. ../. ...
 3.4.4.2. Kompozitní/homogenní (2) materiál, počet vrstev (2): ...
 3.4.4.3. Druh krycí vrstvy (2): ...
 3.4.4.4. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 (1) Podle definice v příloze 7 Úplného usnesení o konstrukci


text:
vozidel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2).
 (2) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 2
 INFORMAČNÍ DOKUMENT PRO KONSTRUKČNÍ ČÁST
 V souladu s bodem 3.2 tohoto předpisu, který se týká schválení typu konstrukčních částí používaných ve vnitřním prostoru, motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení z hlediska jejich vlastností při hoření a/nebo z hlediska schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a odděleném prostoru pro topení odpuzovat palivo nebo mazivo.
 1. OBECNÉ INFORMACE
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ a obecný obchodní popis: ...
 1.3. Název a adresa výrobce: ...
 1.4. U konstrukčních částí a samostatných technických celků umístění a způsob připevnění značky schválení typu: ...
 1.5. Adresa montážního závodu (závodů): ...
 2. VNITŘNÍ MATERIÁLY
 2.1. Materiály určené pro vodorovnou/svislou/vodorovnou i svislou instalaci (1)
 Materiály určené k instalaci výše než 500 mm nad sedákem sedadla a/nebo na stropě vozidla: ano/nepoužije se (1)
 2.2. Základní materiál(y)/označení:. ../. ...
 2.3. Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 2.4. Druh krycí vrstvy (1): ...
 2.5. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 2.6. Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 3. IZOLAČNÍ MATERIÁLY
 3.1. Materiály určené pro vodorovnou/svislou/vodorovnou i svislou instalaci (1)
 3.2. Základní materiál(y)/označení:. ../. ...
 3.3. Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 3.4. Druh krycí vrstvy (1): ...
 3.5. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 3.6. Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 4. ELEKTRICKÉ KABELY
 4.1. Materiál užitý (materiály užité) pro: ...
 4.2. Základní materiál(y)/označení:. ../. ...
 4.3. Kompozitní/homogenní (1) materiál, počet vrstev (1): ...
 4.4. Druh krycí vrstvy (1): ...
 4.5. Maximální/minimální tloušťka ... mm
 4.6. Číslo schválení typu, bylo-li uděleno: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 3
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 název správního orgánu:
 ...
 ...
 ...
 ve věci (2):
 udělení schválení
 rozšíření schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu vozidla podle předpisu OSN č. 118
 Schválení č.: ...
 Rozšíření č.: ...
 Důvod rozšíření: ...
 ODDÍL I
 OBECNÉ ÚDAJE
 1.1. Značka (obchodní název výrobce):...
 1.2. Typ:...
 1.3. Způsob označení typu, je-li na vozidle/konstrukční části/samostatném technickém celku (2) vyznačen (1):...
 1.3.1. Umístění tohoto označení:...
 1.4. Kategorie vozidla (2):...
 1.5. Název a adresa výrobce:...
 1.6. Umístění značky schválení:...
 1.7. Adresa montážního závodu (závodů):...
 ODDÍL II
 1. Případné doplňující informace:
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:...
 3. Datum zkušebního protokolu:...
 4. Číslo zkušebního protokolu:...
 5. Případné poznámky:...
 6. Místo:...
 7. Datum:...
 8. Podpis:...
 9. Přiložen je seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla nebo odňala.
 (2) Nehodící se škrtněte (v některých případech připadá v úvahu více možností a není třeba nic vypustit).
 (1) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem “?“ (např. ABC??123??).
 (2) Podle definice v příloze 7 Úplného usnesení o konstrukci vozidel (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.6, bod 2).
 PŘÍLOHA 4
 SDĚLENÍ
 (maximální formát: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Vydal:
 název správního orgánu:
 ...
 ...
 ...
 concerning (2):
 udělení schválení
 rozšíření


text:
schválení
 odmítnutí schválení
 odejmutí schválení
 definitivního ukončení výroby
 typu konstrukční části podle předpisu OSN č. 118
 Schválení č.: ...
 Rozšíření č.: ...
 Důvod rozšíření: ...
 ODDÍL I
 OBECNÉ ÚDAJE
 1.1. Značka (obchodní název výrobce): ...
 1.2. Typ: ...
 1.3. Způsob označení typu, je-li na zařízení vyznačen (3): ...
 1.3.1. Umístění tohoto označení: ...
 1.4. Název a adresa výrobce: ...
 1.5. Umístění značky schválení: ...
 1.6. Adresa montážního závodu (závodů): ...
 ODDÍL II
 1. Případné doplňující informace: viz dodatek 1
 2. Technická zkušebna odpovědná za provedení zkoušek:...
 3. Datum zkušebního protokolu: ...
 4. Číslo zkušebního protokolu: ...
 5. Případné poznámky: ...
 6. Místo: ...
 7. Datum: ...
 8. Podpis: ...
 9. Přiložen je seznam informačních dokumentů uložených u schvalovacího orgánu, které lze obdržet na požádání.
 (1) Rozlišovací číslo země, která schválení udělila/rozšířila/zamítla nebo odňala.
 (2) Nehodící se škrtněte (v některých případech připadá v úvahu více možností a není třeba nic vypustit).
 (3) Pokud způsob označení typu obsahuje znaky, které nejsou důležité pro popis typů vozidla, konstrukční části nebo samostatného technického celku, kterých se týká tento informační dokument, nahradí se tyto znaky v dokumentaci znakem “?“ (např. ABC??123??).
 DODATEK 1
 Dodatek ke sdělení o schválení typu č. ... týkající se schválení typu konstrukční části podle předpisu OSN č. 118
 1. Doplňující informace
 1.1. Vnitřní materiály
 1.1.1. Směr, ve kterém smí být konstrukční část instalována: vodorovný/svislý/vodorovný i svislý (1)
 1.1.2. Vyhovuje požadavkům podle bodu 6.2.2: ano/nepoužije se (1)
 1.1.3. Byl ověřen soulad pro konstrukční části schválené jako kompletní zařízení: ano/ne (1)
 1.1.4. Omezení použití a požadavky na instalaci: ...
 1.2. Izolační materiály
 1.2.1. Směr, ve kterém smí být konstrukční část instalována: vodorovný/svislý/vodorovný i svislý (1)
 1.2.2. Byl ověřen soulad pro konstrukční části schválené jako kompletní zařízení: ano/ne (1)
 1.2.3. Omezení použití a požadavky na instalaci: ...
 1.3. Elektrické kabely
 1.3.1. Omezení použití a požadavky na instalaci: ...
 2. Poznámky: ...
 (1) Nehodící se škrtněte.
 PŘÍLOHA 5
 USPOŘÁDÁNÍ ZNAČEK SCHVÁLENÍ TYPU
 PŘÍKLAD 1
 (viz část I tohoto předpisu)
 a = minimálně 8 mm
 Výše uvedená značka schválení, jíž je vozidlo opatřeno, udává, že daný typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části I předpisu OSN č. 118 pod číslem schválení 031234. První dvě číslice (03) čísla schválení typu udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky série změn 03 předpisu OSN č. 118.
 PŘÍKLAD 2
 (viz část II tohoto předpisu)
 a = minimálně 8 mm
 Výše uvedená značka schválení, jíž je konstrukční část opatřena, udává, že daný typ byl schválen v Nizozemsku (E4) podle části II předpisu OSN č. 118 pod číslem schválení 031234. První dvě číslice (03) čísla schválení typu udávají, že schválení bylo uděleno v souladu s požadavky série změn 03 předpisu OSN č. 118.
 Tento doplňkový symbol udává směr, ve kterém smí být konstrukční část instalována.
 Tento doplňkový symbol označuje, že konstrukční část splňuje požadavky podle bodu 6.2.2.
 Tento doplňkový symbol označuje schválení kompletního zařízení, jako jsou např. sedadla, přepážky atd.
 Doplňkové symboly se použijí pouze v oprávněných případech.
 PŘÍLOHA 6
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ RYCHLOSTI HOŘENÍ MATERIÁLŮ VE VODOROVNÉM SMĚRU


text:
1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1.
 U izotropních materiálů se zkouška provede na pěti vzorcích, a u anizotropních materiálů na deseti vzorcích (na pěti vzorcích v každém směru).
 1.2.
 Vzorky se odeberou ze zkoušeného materiálu. U materiálů s různou rychlostí hoření v různých směrech musí být zkouška provedena pro každý směr. Vzorky se odeberou a umístí do zkušebního zařízení tak, aby byla měřena nejvyšší rychlost hoření. Dodává-li se materiál v určitých šířkách, odřízne se alespoň 500 mm dlouhý kus v celé šířce. Z něj se odeberou vzorky ve vzdálenosti alespoň 100 mm od okraje a stejně vzdálené jeden od druhého. Pokud to dovolí tvar výrobku, odeberou se vzorky z hotových výrobků stejným způsobem. Je-li tloušťka výrobku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní tloušťce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3) se zkouší, jako kdyby byly homogenní. U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru zkoušejí samostatně.
 1.3.
 Vzorek se upne vodorovně do držáku tvaru U a vystaví se ve spalovací komoře po dobu 15 sekund působení stanoveného plamene, přičemž plamen působí na volný okraj vzorku. Zkouškou se zjistí, zda a kdy plamen zhasne, nebo jakou dobu plamen potřebuje k překonání měřené vzdálenosti.
 2. ZAŘÍZENÍ
 2.1.
 Spalovací komora (viz obrázek 1), pokud možno z nerezavějící oceli, která má rozměry uvedené na obrázku 2. Na přední stěně komory je plamenovzdorné pozorovací okénko, které může zaujímat celou přední stěnu a které může být konstruováno jako přístupový panel.
 Ve dně komory jsou větrací otvory a podél celého obvodu horní části větrací štěrbiny. Spalovací komora stojí na čtyřech patkách o výšce 10 mm.
 Komora může mít na jednom konci otvor pro vsunutí držáku se vzorkem; na protějším konci je otvor pro plynové potrubí. Roztavený materiál se zachycuje v jímce (viz obrázek 3), která je umístěna na dně komory mezi větracími otvory, aniž by je kdekoli zakrývala.
 Obrázek 1
 Příklad spalovací komory s držákem vzorku a odkapávací jímkou
 Obrázek 2
 Příklad spalovací komory
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 3
 Typická odkapávací jímka
 (rozměry v milimetrech)
 2.2.
 Držák vzorků sestávající ze dvou kovových desek tvaru U nebo rámů z nerezavějícího materiálu. Rozměry udává obrázek 4.
 Spodní deska je opatřena kolíky s odpovídajícími otvory v horní desce, aby bylo zajištěno pevné uchycení vzorku. Kolíky zároveň slouží jako body měření na začátku a na konci dráhy hoření.
 Spodní část rámu tvaru U se vyztuží sítí žáruvzdorných drátů o průměru 0,25 mm procházejících celou spodní částí rámu v rozestupech 25 mm (viz obrázek 5).
 Plocha spodní strany vzorků musí být 178 mm nad deskou tvořící dno. Vzdálenost předního okraje držáku vzorku od okraje komory je 22 mm; vzdálenost podélných stran držáku vzorku od stěn komory je


text:
50 mm (všechny uvedené rozměry jsou vnitřní) (viz obrázky 1 a 2).
 Obrázek 4
 Příklad držáku vzorků
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 5
 Příklad průřezu spodním rámem tvaru U pro uchycení podpěrných drátů
 (rozměry v milimetrech)
 2.3. Plynový hořák
 Zdroj zážehu tvoří Bunsenův hořák s vnitřním průměrem 9,5 ±0,5 mm. Je umístěn ve zkušební komoře tak, aby střed jeho trysky byl 19 mm pod středem spodního okraje volného konce vzorku (viz obrázek 2).
 2.4. Zkušební plyn
 Plyn, který napájí hořák, musí mít výhřevnost přibližně 38 MJ/m3 (např. zemní plyn).
 2.5.
 Kovový hřeben alespoň 110 mm dlouhý, se sedmi až osmi hladce zaoblenými zuby na každých 25 mm délky.
 2.6.
 Stopky s přesností 0,5 s.
 2.7.
 Digestoř. Spalovací komora může být umístěna v digestoři za předpokladu, že vnitřní objem digestoře je alespoň 20krát, avšak nejvýše 110krát větší než objem spalovací komory, a za předpokladu, že žádný z rozměrů digestoře (výška, šířka ani délka) není větší než 2,5násobek některého ze zbývajících dvou rozměrů. Před zkouškou se změří rychlost vzduchu v digestoři ve svislém směru, a to 100 mm před a za konečným umístěním spalovací komory. Musí být mezi 0,10 a 0,30 m/s, aby obsluha nebyla obtěžována spalinami. Je možné použít digestoř s přirozeným větráním a vhodnou rychlostí vzduchu.
 3. VZORKY
 3.1. Tvar a rozměry
 3.1.1.
 Tvar a rozměry vzorků jsou uvedeny na obrázku 6. Tloušťka vzorku odpovídá tloušťce zkoušeného výrobku. Nesmí být větší než 13 mm. Je-li to možné, odebere se vzorek, který má v celé délce stejný průřez.
 Obrázek 6
 Vzorek
 (rozměry v milimetrech)
 3.1.2.
 Pokud tvar a rozměry výrobku nedovolují odebrat vzorek uvedených rozměrů, musí být dodrženy tyto minimální rozměry:
 a)
 vzorky o šířce 3 až 60 mm musí mít délku 356 mm; v tomto případě se materiál zkouší v celé šířce výrobku;
 b)
 u vzorků o šířce od 60 do 100 mm musí délka činit nejméně 138 mm; v tomto případě odpovídá potenciální dráha hoření délce vzorku, přičemž měřit se začíná v prvním bodě měření.
 3.1.3.
 Velikost vzorku se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 3.2. Stabilizace
 Vzorky se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin, avšak nejvýše 7 dnů, při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se v těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkoušením.
 4. POSTUP
 4.1.
 Vzorky s vlasovými nebo chomáčovitými povrchy se umístí na rovnou plochu a dvakrát přejedou hřebenem (viz bod 2.5) proti vlasu.
 4.2.
 Vzorek se vloží do držáku vzorku (viz bod 2.2) exponovanou stranou směrem dolů k plameni.
 4.3.
 Plamen plynového hořáku se při uzavřeném přívodu vzduchu nastaví na výšku 38 mm pomocí značky na komoře. Před začátkem první zkoušky se plamen nechá hořet alespoň jednu minutu, aby se stabilizoval.
 4.4.
 Držák vzorku se vsune do spalovací komory tak, aby byl konec vzorku vystaven plameni, a po 15 sekundách se uzavře přívod plynu.
 4.5.
 Měření doby hoření začíná v okamžiku, kdy pata plamene prochází prvním bodem měření. Šíření plamene se sleduje na straně, která hoří rychleji (horní nebo spodní strana).
 4.6.
 Měření doby hoření


text:
končí v okamžiku, kdy plamen dospěje do posledního bodu měření nebo kdy plamen zhasne, aniž by tohoto bodu dosáhl. Jestliže plamen nedosáhne posledního bodu měření, změří se prohořelá délka k bodu, kde plamen zhasl. Prohořelou délkou se rozumí porušená část vzorku, která byla zničena hořením na povrchu nebo uvnitř.
 4.7.
 Pokud se vzorek nevznítí nebo pokud přestane hořet po zhasnutí hořáku nebo pokud plamen zhasne před dosažením prvního bodu měření, a není tedy naměřena žádná doba hoření, uvede se do protokolu o zkoušce, že rychlost hoření je 0 mm/min.
 4.8.
 Při provádění série zkoušek nebo při opakování zkoušek je nutné zajistit, aby spalovací komora a držák vzorku měly před zahájením každé další zkoušky teplotu nejvýše 30 °C.
 5. VÝPOČET
 Rychlost hoření B (1) v milimetrech za minutu se vypočte podle vzorce:
 B = 60 s/t
 kde:
 s
 =
 prohořelá délka v milimetrech;
 t
 =
 doba prohoření délky s v sekundách.
 (1) Rychlost hoření (B) se u každého vzorku vypočte pouze v případě, že plamen dosáhne posledního bodu měření nebo konce vzorku.
 PŘÍLOHA 7
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ VLASTNOSTÍ MATERIÁLŮ PŘI TAVENÍ
 1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1. Zkouška se provede na čtyřech vzorcích na obou stranách (nejsou-li strany shodné).
 1.2. Vzorek se ve vodorovné poloze vystaví působení elektrického radiátoru. Pod vzorek se umístí jímka k zachycování vzniklých kapek. Do jímky se vloží kousek vaty, aby se zjistilo, zda kapky hoří.
 2. ZAŘÍZENÍ
 Zařízení tvoří (viz obrázek):
 a)
 elektrický radiátor;
 b)
 nosič vzorku s mřížkou;
 c)
 jímka (pro zachycení vzniklých kapek);
 d)
 stojan (pro zařízení).
 2.1. Zdrojem žáru je elektrický radiátor s užitečným výkonem 500 W. Povrch, který vydává žár, je tvořen průhlednou deskou z křemene o průměru 100 ± 5 mm.
 Žár vyzařovaný zařízením, měřený na povrchu rovnoběžném s povrchem radiátoru ve vzdálenosti 30 mm, musí činit 3 W/cm2.
 2.2. Kalibrace
 Ke kalibraci radiátoru se použije měřič tepelného toku (radiometr) Gardonova (foliového) typu s konstrukčním rozsahem do 10 W/cm2. Záření, případně v malé míře též proudění, působí na plochý, kruhový terč, který má průměr nejvýše 10 mm a trvanlivou matně černou povrchovou úpravu.
 Terč je umístěn ve vodou chlazeném tělese, jehož přední strana je plochá, kruhová, o průměru přibližně 25 mm, z vysoce leštěného kovu a odpovídá rovině terče.
 Než záření dosáhne terče, nesmí procházet žádným oknem.
 Přístroj musí být robustní, jeho instalace a použití musí být jednoduché a musí být odolný vůči průvanu a se stabilní kalibrací. Musí mít přesnost ± 3 % a reprodukovatelnost v rozmezí 0,5 %.
 Kalibrace měřiče tepelného toku se musí zkontrolovat při každé nové kalibraci radiátoru srovnáním s přístrojem, který slouží jako referenční norma a používá se výhradně pro tento účel.
 Nástroj sloužící jako referenční norma musí být v ročních intervalech plně kalibrován v souladu s příslušnou vnitrostátní normou.
 2.2.1. Kontrola kalibrace
 Intenzita záření produkovaného zdrojem energie, která při počáteční kalibraci měla hodnotu 3 W/cm2, musí být často kontrolována (nejméně po každých 50 hodinách provozu) a zařízení musí být znovu kalibrováno, pokud se při této kontrole zjistí odchylka vyšší než 0,06 W/cm2.
 2.2.2. Postup


text:
kalibrace
 Zařízení se umístí do prostředí, které je v zásadě bez vzdušného proudění (ne více než 0,2 m/s).
 Měřič tepelného toku se do zařízení vloží v poloze vzorku tak, aby terč měřiče tepelného toku byl ve středu plochy radiátoru.
 Zapne se přívod elektrického proudu a určí se příkon kontrolního zařízení nutný k dosažení intenzity záření o hodnotě 3 W/cm2 ve středu plochy radiátoru. Napájecí jednotka se nastaví tak, aby bylo dosaženo hodnoty 3 W/cm2, a poté se po dobu pěti minut nastavení nemění, aby byla zajištěna rovnováha.
 2.3. Nosič vzorku má formu kovového prstence (viz obrázek). Na něj se umístí mřížka z drátů z nerezavějící oceli o těchto rozměrech:
 a)
 vnitřní průměr: 118 mm;
 b)
 velikost otvorů: 2,10 mm2;
 c)
 průměr ocelového drátu: 0,70 mm.
 2.4. Jímka je tvořena válcem o vnitřním průměru 118 mm a hloubce 12 mm. Jímka se naplní vatou.
 2.5. Předměty vymezené v bodech 2.1, 2.3 a 2.4 jsou upevněny na svislém sloupu.
 Radiátor se umístí na horní část sloupu tak, aby plocha vyzařující teplo byla ve vodorovné poloze a aby záření směřovalo dolů.
 Sloup musí být opatřen pákou/pedálem za účelem pomalého zdvižení nosiče radiátoru. Rovněž by měl být vybaven zařízením pro případné zachycení radiátoru, aby bylo možné vrátit radiátor zpět do normální polohy.
 Osy radiátoru, nosiče vzorku a jímky musí být v normální poloze rovnoběžné.
 3. VZORKY
 Zkoušené vzorky musí mít tyto rozměry: 70 mm x 70 mm. Pokud to tvar výrobku umožňuje, odeberou se vzorky z hotových výrobků vždy stejným způsobem. Je-li tloušťka výrobku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní šířce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3 tohoto předpisu) se zkouší, jako kdyby byly homogenní.
 U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru (vnitřnímu prostoru, motorovému prostoru nebo oddělenému prostoru pro topení) zkoušejí samostatně.
 Celková hmotnost zkoušeného vzorku musí být nejméně 2 g. Je-li hmotnost jednoho vzorku nižší, přidá se dostatečný počet vzorků.
 Pokud se obě strany materiálu liší, musí se zkoušet obě, což znamená, že se zkouší osm vzorků. Vzorky a vata se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4. POSTUP
 Vzorek se položí na nosič, který se umístí do takové polohy, aby vzdálenost mezi povrchem radiátoru a horní stranou vzorku byla 30 mm.
 Pod mřížku nosiče se ve vzdálenosti 300 mm umístí jímka s vatou.
 Radiátor se odsune stranou tak, aby nemohl zářit na vzorek, a zapne se. Když dosáhne plné kapacity záření, umístí se nad vzorek a začne se měřit čas.
 Pokud se materiál taví či deformuje, upraví se výška


text:
radiátoru tak, aby vzdálenost byla 30 mm.
 Pokud se materiál vznítí, radiátor se po třech sekundách odstaví. Poté, co plamen zhasne, se radiátor vrátí do původní polohy a celý postup se během prvních pěti minut zkoušky opakuje tak často, jak je třeba.
 Po pěti minutách zkoušky:
 i)
 pokud vzorek zhasl (ať už se během prvních pěti minut zkoušky vznítil, či ne), ponechá se radiátor v původní poloze, i pokud se vzorek znovu vznítí;
 ii)
 pokud materiál hoří, je třeba před vrácením radiátoru do původní polohy počkat, až zhasne.
 V obou případech se musí ve zkoušce pokračovat dalších pět minut.
 5. VÝSLEDKY
 Pozorování se zaznamená do protokolu o provedení zkoušky. Např.:
 i)
 zda roztavený materiál odkapává, ať už hoří, či ne;
 ii)
 zda se vznítila vata v jímce.
 (rozměry v milimetrech)
 PŘÍLOHA 8
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ RYCHLOSTI HOŘENÍ MATERIÁLŮ VE SVISLÉM SMĚRU
 1. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 1.1.
 U izotropních materiálů se zkouška provede na třech vzorcích, u anizotropních materiálů na šesti vzorcích.
 1.2.
 Zkouška spočívá v tom, že se vzorky ve svislé poloze vystaví působení plamene a určí se rychlost šíření plamene zkoušeným materiálem.
 2. ZAŘÍZENÍ
 Zařízení tvoří:
 a)
 držák vzorku;
 b)
 hořák;
 c)
 systém ventilace k odvádění plynu a spalin;
 d)
 šablona;
 e)
 značkovací vlákna z vláken bílé mercerované vaty s maximální délkovou hustotou 50 tex.
 2.1.
 Držák vzorku tvoří obdélníkový rám vysoký 560 mm a dvě pevně spojené rovnoběžné tyče vzdálené od sebe 150 mm, na nichž jsou upevněny kolíky nesoucí zkoušený vzorek umístěný v rovině ve vzdálenosti alespoň 20 mm od rámu. Kolíky nesoucí vzorek mají průměr nejvýše 2 mm a délku alespoň 40 mm. Umístění kolíků na rovnoběžných tyčích znázorňuje obrázek 1. Rám je upevněn na vhodném držáku tak, aby tyče během zkoušky byly ve svislé poloze (aby bylo možné umístit vzorek, který kolíky nesou, v rovině mimo rám, mohou se vedle kolíků upevnit rozpěry o průměru 2 mm).
 Šířku držáku vzorku znázorněného na obrázku 1 lze upravit tak, aby bylo možné vzorek upevnit.
 Pro upevnění vzorku ve vertikální poloze lze instalovat nosič tvořený žáruvzdornými dráty o průměru 0,25 mm, které horizontálně procházejí vzorkem v rozestupech 25 mm po celé výšce držáku vzorku. Alternativou je upevnění vzorku k držáku pomocí dodatečných upínáků.
 2.2.
 Hořák je znázorněn na obrázku 3.
 Plynem přiváděným do hořáku může být buď obchodní propan nebo obchodní butan.
 Hořák se umístí před vzorek, avšak níže, než je vzorek, tak, aby se nacházel v rovině procházející svislou střednicí vzorku a kolmé k jeho přední straně (viz obrázek 2), přičemž podélná osa směřuje nahoru ke spodnímu okraji vzorku v úhlu 30 °C s jeho svislicí. Vzdálenost mezi vrškem hořáku a spodním okrajem vzorku musí být 20 mm.
 2.3.
 Zkušební zařízení může být umístěno v digestoři. Rozměry a tvar digestoře musí zaručit, že výsledky zkoušky nebudou ovlivněny. Před zkouškou se změří rychlost vzduchu v digestoři ve svislém směru, a to 100 mm před a za konečným umístěním zkušebního zařízení. Musí být mezi 0,10 a 0,30 m/s, aby obsluha nebyla obtěžována spalinami. Je možné použít digestoř


text:
s přirozeným větráním a vhodnou rychlostí vzduchu.
 2.4.
 Použije se plochá tuhá šablona zhotovená z vhodného materiálu, jejíž rozměry odpovídají rozměrům vzorku. Do šablony se vyvrtají otvory o průměru přibližně 2 mm umístěné tak, aby vzdálenosti mezi středy otvorů odpovídaly vzdálenostem mezi kolíky na rámu (viz obrázek 1). Všechny otvory musí být stejně vzdálené od svislé střednice šablony.
 3. VZORKY
 3.1.
 Materiály uvedené v bodě 6.2.3 tohoto předpisu: vzorky o rozměrech 560 mm x 170 mm.
 Nedovolují-li rozměry materiálu odebrání vzorku daných rozměrů, provede se zkouška na vzorcích o rozměrech alespoň 380 mm na výšku a alespoň 3 mm na šířku.
 Kabelové návleky a kabelová vedení: rozměry vzorků: élka 560 mm, ale nejméně 380 mm, pokud rozměry materiálu nedovolují odebrání vzorku daných rozměrů; šířka: skutečný rozměr dané konstrukční části.
 3.2.
 Materiály uvedené v bodě 6.2.3 tohoto předpisu: Je-li tloušťka vzorku větší než 13 mm, zmenší se mechanicky na 13 mm, a to na straně, která není přivrácena k příslušnému prostoru (vnitřní prostor, motorový prostor nebo oddělený prostor pro topení). Není-li to možné, provede se zkouška po dohodě s příslušnou technickou zkušebnou na materiálu v původní tloušťce a tato skutečnost se uvede v protokolu o provedení zkoušky. Kompozitní materiály (viz bod 6.1.3) se zkouší, jako kdyby byly homogenní. U materiálů s vrstvami rozdílného složení, které nejsou kompozitními materiály, se všechny vrstvy materiálu až do hloubky 13 mm od povrchu přivráceného k příslušnému prostoru zkoušejí samostatně.
 3.3.
 Velikost vzorku se uvede v protokolu o provedení zkoušky.
 3.4.
 Vzorky se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4. POSTUP
 4.1.
 Zkouška se provede při teplotě mezi 10 °C a 30 °C a relativní vlhkosti mezi 15 a 80 %.
 4.2.
 Hořák se předehřívá po dobu 2 minut. Plamen se nastaví na výšku 40 ± 2 mm měřenou jako vzdálenost konce trubice hořáku a špičky žluté části plamene, přičemž hořák je ve svislé poloze a plamen je pozorován ve slabém světle.
 4.3.
 Vzorek se (po umístění zadních značkovacích nití) umístí na kolíky zkušebního rámu, přičemž je nutné zajistit, aby kolíky procházely body vyznačenými šablonou a aby vzdálenost vzorku od rámu byla alespoň 20 mm. Rám se upevní na nosič tak, aby byl vzorek ve svislé poloze.
 4.4.
 Před vzorek se vodorovně připevní značkovací nitě v místech podle obrázku 1. V každém místě se z nitě vytvoří smyčka tak, aby obě její části od sebe byly vzdáleny 1 mm a od roviny přední strany vzorku 5 mm.
 Každá smyčka se připevní ke vhodnému časoměrnému zařízení. Nit musí být dostatečně napnuta, aby její poloha vůči vzorku zůstala zachována.
 4.5.
 Vzorek se vystaví působení plamene po dobu 5 sekund. Má se za to, že došlo ke vznícení, pokud vzorek hoří ještě 5 sekund po odstavení zapalovacího plamene. Nedojde-li ke vznícení, působí se plamenem po dobu 15 sekund na další stabilizovaný vzorek.
 4.6.
 Pokud některý výsledek u některého souboru tří vzorků překročí minimální


text:
výsledek o 50 %, zkouška se pro stejný směr hoření nebo stejnou stranu provede ještě na dalším souboru tří vzorků. Pokud jeden nebo dva vzorky v některém souboru tří vzorků nedohoří k horní značkovací niti, zkouška se pro stejný směr hoření nebo stejnou stranu provede ještě na dalším souboru tří vzorků.
 4.7.
 Měří se následující doby, v sekundách:
 a)
 doba od začátku působení zapalovacího plamene do přetržení jedné z prvních značkovacích nití (t1);
 b)
 doba od začátku působení zapalovacího plamene do přetržení jedné z druhých značkovacích nití (t2);
 c)
 doba od začátku působení zapalovacího plamene do přetržení jedné z třetích značkovacích nití (t3);
 4.8.
 Nevznítí-li se vzorek, nebo pokud po zhasnutí hořáku hoření nepokračuje, nebo pokud plamen zhasne před zničením jedné z prvních značkovacích nití, takže se nenaměří žádná doba hoření, uvažuje se rychlost hoření 0 mm/min.
 4.9.
 Jestliže se vzorek vznítí a plamen hořícího vzorku dosáhne výšky třetí značkovací nitě, aniž by byla zničena první a druhá značkovací nit (např. v důsledku materiálových vlastností u tenkého vzorku), uvažuje se rychlost hoření vyšší než 100 mm/min.
 5. VÝSLEDKY
 Pozorování se zapíše do protokolu o provedení zkoušky, a to včetně:
 a)
 dob trvání spalování: t1, t2 a t3 v sekundách; a
 b)
 odpovídajících prohořelých délek: d1, d2 a d3 v mm.
 Rychlost hoření V1 a případně rychlosti V2 a V3 se vypočtou (pro každý vzorek, pokud plamen dosáhne alespoň jedné z prvních značkovacích nití) takto:
 Vi = 60 di/ti (mm/min)
 Bere se v úvahu nejvyšší z rychlostí V1, V2 a V3.
 Obrázek 1
 Držák vzorku
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 2
 Umístění hořáku
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 3
 Plynový hořák
 (rozměry v milimetrech)
 PŘÍLOHA 9
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ SCHOPNOSTI MATERIÁLŮ ODPUZOVAT PALIVO NEBO MAZIVO
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha obsahuje pokyny pro zkoušky schopnosti izolačních materiálů používaných v motorovém prostoru a v odděleném prostoru pro topení.
 2. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 2.1.
 Zkoušené vzorky musí mít tyto rozměry: 140 mm × 140 mm.
 2.2.
 Tloušťka vzorků musí činit 5 mm. Je-li tloušťka vzorku větší než 5 mm, zmenší se mechanicky na 5 mm, a to na straně, která není přivrácena k motorovému prostoru nebo oddělenému prostoru pro topení.
 2.3.
 Zkušební kapalinou musí být nafta odpovídající normě EN 590:1999 (Obchodní nafta), nebo lze jako alternativu použít naftu odpovídající předpisu OSN č. 83 (příloha 10: Specifikace referenčních paliv).
 2.4.
 Zkouší se čtyři vzorky.
 3. ZAŘÍZENÍ (VIZ OBRÁZEK 4a A 4b)
 Zařízení tvoří:
 A
 základová deska o tvrdosti nejméně 70 Shore D;
 B
 absorpční povrch na základové desce (např. papír);
 C
 kovový válec (vnitřní průměr 120 mm, vnější průměr 130 mm a výška 50 mm) naplněný zkušební kapalinou;
 D-D’
 dva šrouby s křídlovými maticemi;
 E
 zkoušený vzorek;
 F
 vrchní deska.
 4. POSTUP
 4.1.
 Vzorek a zařízení se stabilizují po dobu alespoň 24 hodin při teplotě 23 °C ± 2 °C a relativní vlhkosti 50 ± 5 % a udržují se při těchto podmínkách až do doby bezprostředně před zkouškou.
 4.2.
 Zkoušené vzorky se zváží.
 4.3.
 Zkoušený vzorek s exponovaným povrchem směřujícím nahoru se umístí


text:
na základovou desku zařízení a upevní se doprostřed kovovým válcem pomocí šroubů s dostatečným tlakem. Zkušební kapalina nesmí unikat.
 4.4.
 Kovový válec se naplní zkušební kapalinou do výšky 20 mm a vše se v tomto stavu ponechá po dobu 24 hodin.
 4.5.
 Zkušební kapalina se odstraní a vzorek se vyjme ze zařízení. Pokud na vzorku zůstane zbytek zkušební kapaliny, odstraní se, aniž by došlo ke stlačení vzorku.
 4.6.
 Zkoušené vzorky se zváží.
 Obrázek 4a
 Zařízení pro zkoušku schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo
 (rozměry v milimetrech)
 Obrázek 4b
 Zařízení pro zkoušku schopnosti odpuzovat palivo nebo mazivo
 (boční pohled)
 PŘÍLOHA 10
 ZKOUŠKA KE STANOVENÍ ODOLNOSTI ELEKTRICKÝCH KABELŮ PROTI ŠÍŘENÍ PLAMENŮ
 1. OBLAST PŮSOBNOSTI
 Tato příloha obsahuje pokyny pro zkoušky odolnosti elektrických kabelů použitých ve vozidle proti šíření plamenů.
 2. ODBĚR VZORKŮ A POSTUP ZKOUŠKY
 2.1.
 Zkouší se pět vzorků.
 3. VZORKY
 3.1.
 Délka izolace u zkoušených vzorků musí činit nejméně 600 mm.
 4. POSTUP
 Odolnost proti šíření plamenů se stanoví pomocí Bunsenova hořáku s vhodným plynem, jehož spalovací trubice má vnitřní průměr 9 mm a teplota plamene ve špičce vnitřní modré části činí 950 ± 50 °C.
 Zkoušený vzorek se zavěsí v komoře bez proudění vzduchu tak, aby procházel špičkou vnitřní části plamene, jak je znázorněno na obrázku. Horní konec kabelu směřuje opačně od nejbližší stěny komory. Vzorek se zatíží, např. pomocí závaží na kladce, aby byl neustále napnutý. Úhel, který kabel svírá se svislicí, činí 45° ± 1°. V každém případě musí nejkratší vzdálenost jakékoli části vzorku od kterékoli ze stěn komory činit nejméně 100 mm. Špička vnitřního modrého plamene se musí dotýkat izolace ve vzdálenosti 500 ± 5 mm od horního konce vzorku.
 Zařízení pro zkoušku odolnosti proti šíření plamenů
 (rozměry v milimetrech)


text:
 13.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 328/23
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 82/2007
 ze dne 6. července 2007,
 kterým se mění příloha II (Technické předpisy, normy, zkoušení a certifikace) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha II Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 48/2007 ze dne 8. června 2007 (1).
 (2)
 Směrnice Komise 2006/10/ES ze dne 27. ledna 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek forchlorfenuron a indoxacarb (2), by měla být začleněna do Dohody.
 (3)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/90/ES ze dne 18. ledna 2006, kterou se po dvacáté deváté mění směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci – c/m/r) (3), by měla být začleněna do Dohody.
 (4)
 Směrnice Komise 2006/16/ES ze dne 7. února 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky oxamyl (4), by měla být začleněna do Dohody.
 (5)
 Směrnice Komise 2006/19/ES ze dne 14. února 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky 1-methylcyclopropene (5), by měla být začleněna do Dohody.
 (6)
 Směrnice Komise 2006/39/ES ze dne 12. dubna 2006, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek clodinafop, pirimicarb, rimsulfuron, tolclofos-methyl a triticonazole (6), by měla být začleněna do Dohody.
 (7)
 Směrnice Komise 2006/310/ES ze dne 21. dubna 2006, kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES týkající se výjimek pro použití olova (7), by měla být začleněna do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V příloze II Dohody se kapitola XV mění takto:
 1)
 Do bodu 4 (směrnice Rady 76/769/EHS) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32005 L 0090: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/90/ES ze dne 18. ledna 2006 (Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 28).“
 2)
 V bodě 12a (směrnice Rady 91/414/EHS) se doplňují nové odrážky, které znějí:
 „—
 32006 L 0010: směrnice Komise 2006/10/ES ze dne 27. ledna 2006 (Úř. věst. L 25, 28.1.2006, s. 24),
 —
 32006 L 0016: směrnice Komise 2006/16/ES ze dne 7. února 2006 (Úř. věst. L 36, 8.2.2006, s. 37),
 —
 32006 L 0019: směrnice Komise 2006/19/ES ze dne 14. února 2006 (Úř. věst. L 44, 15.2.2006, s. 15),
 —
 32006 L 0039: směrnice Komise 2006/39/ES ze dne 12. dubna 2006 (Úř. věst. L 104, 13.4.2006, s. 30).“
 3)
 V bodě 12q (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES) se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32006 D 0310: rozhodnutí Komise 2006/310/ES ze dne 21. dubna 2006 (Úř. věst. L 115, 28.4.2006, s. 38).“
 Článek 2
 Znění směrnic 2006/10/ES, 2005/90/ES, 2006/16/ES, 2006/19/ES, 2006/39/ES a rozhodnutí 2006/310/ES v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního


text:
věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 7. července 2007 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (8).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí bude zveřejněno v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 6. července 2007.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 266, 11.10.2007, s. 6.
 (2) Úř. věst. L 25, 28.1.2006, s. 24.
 (3) Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 28.
 (4) Úř. věst. L 36, 8.2.2006, s. 37.
 (5) Úř. věst. L 44, 15.2.2006, s. 15.
 (6) Úř. věst. L 104, 13.4.2006, s. 30.
 (7) Úř. věst. L 115, 28.4.2006, s. 38.
 (8) Nebyly oznámeny žádné ústavní požadavky.


text:
 21.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 L 277/52
 ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU EHP
 č. 95/2010
 ze dne 2. července 2010,
 kterým se mění příloha XXII (Právo obchodních společností) Dohody o EHP
 SMÍŠENÝ VÝBOR EHP,
 s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, ve znění Protokolu o úpravě Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda“), a zejména na článek 98 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)
 Příloha XXII Dohody byla změněna rozhodnutím Smíšeného výboru EHP č. 56/2010 ze dne 30. dubna 2010 (1).
 (2)
 Nařízení Komise (EU) č. 1293/2009 ze dne 23. prosince 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1126/2008, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002, pokud jde o mezinárodní účetní standard (IAS) 32 (2), by mělo být začleněno do Dohody,
 ROZHODL TAKTO:
 Článek 1
 V bodě 10ba (nařízení Komise (ES) č. 1126/2008) přílohy XXII Dohody se doplňuje nová odrážka, která zní:
 „—
 32009 R 1293: nařízení Komise (EU) č. 1293/2009 ze dne 23. prosince 2009 (Úř. věst. L 347, 24.12.2009, s. 23).“
 Článek 2
 Znění nařízení (EU) č. 1293/2009 v islandském a norském jazyce, která mají být zveřejněna v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie, jsou platná.
 Článek 3
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 3. července 2010 za předpokladu, že Smíšenému výboru EHP jsou učiněna veškerá oznámení podle čl. 103 odst. 1 Dohody (3).
 Článek 4
 Toto rozhodnutí se zveřejňuje v oddíle EHP a v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie.
 V Bruselu dne 2. července 2010.
 Za Smíšený výbor EHP
 předseda
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) Úř. věst. L 181, 15.7.2010, s. 24.
 (2) Úř. věst. L 347, 24.12.2009, s. 23.
 (3) Byly oznámeny ústavní požadavky.


text:
 Důležité právní upozornění
 |
 22012A0424(01)
 Prozatímní rámcová dohoda o dohodě o hospodářském partnerství mezi státy východní a jižní Afriky na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
 Úřední věstník L 111 , 24/04/2012 S. 0003 - 1172
 Prozatímní rámcová dohodao dohodě o hospodářském partnerství mezi státy východní a jižní Afriky na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhéKOMORSKÝ SVAZ,MADAGASKARSKÁ REPUBLIKA,MAURICIJSKÁ REPUBLIKA,SEYCHELSKÁ REPUBLIKA,ZAMBIJSKÁ REPUBLIKA,ZIMBABWSKÁ REPUBLIKA,dále jen "státy ESA",na jedné straně aBELGICKÉ KRÁLOVSTVÍ,BULHARSKÁ REPUBLIKA,ČESKÁ REPUBLIKA,DÁNSKÉ KRÁLOVSTVÍ,SPOLKOVÁ REPUBLIKA NĚMECKO,ESTONSKÁ REPUBLIKA,IRSKO,ŘECKÁ REPUBLIKA,ŠPANĚLSKÉ KRÁLOVSTVÍ,FRANCOUZSKÁ REPUBLIKA,ITALSKÁ REPUBLIKA,KYPERSKÁ REPUBLIKA,LOTYŠSKÁ REPUBLIKA,LITEVSKÁ REPUBLIKA,LUCEMBURSKÉ VELKOVÉVODSTVÍ,MAĎARSKÁ REPUBLIKA,MALTA,NIZOZEMSKÉ KRÁLOVSTVÍ,RAKOUSKÁ REPUBLIKA,POLSKÁ REPUBLIKA,PORTUGALSKÁ REPUBLIKA,RUMUNSKOREPUBLIKA SLOVINSKO,SLOVENSKÁ REPUBLIKA,FINSKÁ REPUBLIKA,ŠVÉDSKÉ KRÁLOVSTVÍ,SPOJENÉ KRÁLOVSTVÍ VELKÉ BRITÁNIE A SEVERNÍHO IRSKA,aEVROPSKÉ SPOLEČENSTVÍ,dále jen "smluvní strana ES",na straně druhé,společně dále jen "smluvní strany"PREAMBULEMY, africké, karibské a tichomořské státy (AKT) regionu východní a jižní Afriky (ESA), ustavené jako skupina ESA, a jednotlivé členské státy této skupiny na jedné straně a Evropské společenství (ES) a jeho členské státy na druhé straně;S OHLEDEM NA Dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou dne 23. června 2000 (dále jen "dohoda z Cotonou"), smlouvu o Společném trhu pro východní a jižní Afriku (COMESA) podepsanou dne 5. listopadu 1993, smlouvu o Jihoafrickém rozvojovém společenství (SADC) podepsanou dne 17. srpna 1992 a její protokol o obchodu, smlouvu o Východoafrickém společenství (EAC) podepsanou dne 30. listopadu 1999 a zakládající akt Africké unie podepsaný a přijatý dne 11. července 2002;S OHLEDEM NA Smlouvu o založení Evropského společenství;TAKÉ S OHLEDEM NA rozhodnutí osmého summitu hlav států a vlád COMESA pořádaného v Chartúmu v Súdánu dne 17. března 2003 o ustavení seskupení ESA pro účely jednání o dohodě o hospodářském partnerství (EPA) s Evropskou unií (EU);VZHLEDEM K TOMU, že státy ESA a ES a jeho členské státy souhlasí, že jejich obchodní a hospodářská spolupráce má za cíl napomoci hladké a postupné integraci států ESA do světového hospodářství s náležitým ohledem na jejich politická rozhodnutí, úroveň rozvoje a rozvojové priority, a tím podpořit jejich udržitelný rozvoj a přispět k vymýcení chudoby ve státech ESA;ZNOVU POTVRZUJÍCE svůj závazek podporovat a urychlit hospodářský, kulturní a sociální rozvoj států ESA s cílem přispět k míru a bezpečnosti a podpořit stabilní a demokratické politické prostředí příznivé pro udržitelný celostátní a regionální rozvoj;ZNOVU POTVRZUJÍCE, že EPA bude slučitelná s cíli a zásadami dohody z Cotonou, zejména s ustanoveními části III, hlavy II uvedené dohody;ZNOVU POTVRZUJÍCE, že EPA bude sloužit jako nástroj rozvoje a podpoří udržitelný růst, zvýší výrobu a kapacitu států ESA na straně nabídky, podpoří strukturální transformaci ekonomik ESA, jakož i jejich diverzifikaci a konkurenceschopnost, a povede k rozvoji obchodu, přilákání investic a technologie a vytváření pracovních míst ve státech ESA;PŘIPOMÍNAJÍCE závazky mezinárodního společenství týkající se dosažení rozvojových cílů tisíciletí, které jsou obsaženy v prohlášení OSN ze září 2000;ZNOVU POTVRZUJÍCE, že pokrok v rámci rozvojové agendy vyžaduje pravou mezinárodní spolupráci a důkladné provádění dohodnutých závazků přijatých na konferencích v Riu, Pekingu, Kodani, Káhiře a Monterrey, jakož i v akčních programech


text: ve prospěch nejméně rozvinutých zemí, případně vnitrozemských rozvojových zemí a malých ostrovních rozvojových států;BEROUCE V ÚVAHU na práva a povinnosti členů Světové obchodní organizace (WTO), důležitost, kterou přikládají zásadám a pravidlům upravujícím mezinárodní obchod, a potřebu transparentního, předvídatelného, otevřeného a spravedlivého mnohostranného obchodního systému;ZNOVU POTVRZUJÍCE potřebu zajistit, aby byl kladen zvláštní důraz na regionální integraci a poskytnutí zvláštního a diferencovaného zacházení pro všechny státy ESA, zachovat zvláštní zacházení pro nejméně rozvinuté státy ESA a brát náležitý ohled na zranitelnost malých ekonomik, vnitrozemských, ostrovních a pobřežních států, států vystavených suchu a států ESA, v nichž nedávno skončil konflikt;S VĚDOMÍM, že zlepšení životních podmínek států ESA vyžaduje podstatné investice;PŘIPOMÍNAJÍCE závazky smluvních stran v rámci Světové obchodní organizace (WTO),SE DOHODLY TAKTO:KAPITOLA IOBECNÁ USTANOVENÍČlánek 1Oblast působnosti prozatímní dohodyTato prozatímní dohoda stanoví rámec pro dohodu o hospodářském partnerství (dále jen "EPA").Článek 2Obecné cíle EPACílem dohody o hospodářském partnerství je:a) přispívat k omezování a následnému vymýcení chudoby založením posíleného a strategického partnerství pro obchod a rozvoj v souladu s cíli udržitelného rozvoje, rozvojovými cíli tisíciletí a dohodou z Cotonou;b) podporovat regionální integraci, hospodářskou spolupráci a řádnou správu věcí veřejných v regionu ESA;c) podporovat postupnou integraci regionu ESA do světového hospodářství, v souladu s jejich politickými rozhodnutími a rozvojovými prioritami;d) podporovat strukturální přizpůsobení ekonomik ESA a diverzifikaci včetně přidané hodnoty;e) zvýšit kapacitu regionu ESA v oblasti obchodní politiky a v otázkách souvisejících s obchodem;f) vytvořit a provádět účinný, předvídatelný a transparentní regionální předpisový rámec pro obchod a investice v regionu ESA, a podporovat tak podmínky pro růst investic a iniciativy soukromého sektoru a rozšiřovat kapacitu nabídky, konkurenceschopnost a hospodášký růst ag) posilovat stávající vztahy mezi smluvními stranami na bázi solidarity a společného zájmu. Za tímto účelem a v souladu se závazky WTO se dohodou posilují obchodní a hospodářské vztahy, podporuje nová obchodní dynamika mezi smluvními stranami prostřednictvím postupné, asymetrické liberalizace vzájemného obchodu a posiluje, rozšiřuje a prohlubuje spolupráce ve všech oblastech týkajících se obchodu a investic.Článek 3Zvláštní cíle této dohody1. V souladu s články 34 a 35 dohody z Cotonou je cílem této dohody:a) vytvořit dohodu slučitelnou s článkem XXIV Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen "GATT 1994");b) vytvořit rámec, oblast působnosti a zásady pro další jednání o obchodu se zbožím, včetně pravidel původu, nástrojů na ochranu obchodu, celní spolupráce a usnadnění obchodu, sanitárních a fytosanitárních opatření, technických překážek obchodu, a zemědělství, a to na základě již předložených návrhů ac) vytvořit rámec a oblast působnosti potenciálních jednání týkajících se dalších otázek, včetně obchodu se službami, otázek spojených s obchodem, jak jsou stanoveny v dohodě z Cotonou, a dalších oblastí zájmu obou smluvních stran.2. Smluvní strany se zavazují, že dokončí jednání s cílem uzavřít komplexní EPA do 31. prosince 2008, a to včetně témat uvedených v odst. 1 písm. b) a c) podle dohodnutého společného plánu, který smluvní strany přijaly dne 7. února 2004.Článek 4ZásadyZásadami této dohody, na jejichž základě se povedou další jednání mezi smluvními stranami s cílem dosáhnout komplexní EPA, jsou:a) vycházet z acquis dohody z Cotonou;b) posílit regionální integraci v


text: regionu ESA;c) asymetrie, pokud jde o liberalizaci obchodu a uplatňování opatření týkajících se obchodu a nástrojů na ochranu obchodu;d) zvláštní a diferencované zacházení pro nejméně rozvinuté státy ESA a zohlednění zranitelnosti malých vnitrozemských a ostrovních zemí, a to i pokud jde o úroveň a tempo liberalizace obchodu;e) proměnná geometrie, která dovolí státu ESA, který toho bude schopen, provést liberalizaci v kratším časovém rámci a rozvrhu;f) zpojení uplatňování ustanovení o rozvojové spolupráci tak, aby nejméně rozvinuté státy ESA, které nejsou schopny uzavřít celní nabídku, mohly mít prospěch ze všech aspektů této dohody, zejména hospodářské a rozvojové spolupráce v této prozatímní dohodě;g) umožnit nejméně rozvinutým státům ESA, které ještě nepředložily nabídky snížení cla, učinit tak po podpisu této prozatímní dohody za stejných nebo pružných podmínek a plně využívat jejích ustanovení;h) umožnit státům ESA zachovat regionální preference mezi sebou a s ostatními africkými zeměmi a regiony bez povinnosti rozšířit je na ES.KAPITOLA IIOBCHODNÍ REŽIM PRO ZBOŽÍHLAVA IObecná ustanoveníČlánek 5CíleSpolupráce v oblasti obchodu má za cíl:a) poskytnout podmínky úplného bezcelního a kvótami neomezeného přístupu na trh pro zboží pocházející ze států ESA na trh smluvní strany ES na bezpečném, dlouhodobém a předvídatelném základě;b) podporovat obchod mezi smluvními stranami a urychlit růst na základě vývozu, aby se umožnila integrace států ESA do světového hospodářství;c) progresivní a postupná liberalizace trhu se zbožím v ESA v souladu s ustanoveními této dohody ad) zachování a zlepšení podmínek přístupu na trh s cílem zajistit zlepšení, nikoli zhoršení situace pro státy ESA.Článek 6Oblast působnosti1. Závazky podle této kapitoly přijmou pouze signatářské státy ESA uvedené na seznamu v příloze II.2. Závazky smluvní strany ES podle této kapitoly se vztahují pouze na zboží pocházející ze signatářských států ESA uvedených na seznamu v příloze II.3. Pro účely této kapitoly a pro rozhodnutí přijatá podle této kapitoly se veškeré odkazy na signatářské státy ESA nebo na zboží pocházející ze signatářských států ESA vztahují pouze na signatářské státy ESA uvedené na seznamu v příloze II.4. Chce-li se signatářský stát ESA, který není na seznamu v příloze II uveden, ke kapitole II připojit, oznámí svůj úmysl Výboru EPA. Výbor EPA má pravomoc přílohu II změnit.5. Výbor EPA může rozhodnout o veškerých přechodných opatřeních či změnách, které mohou být nezbytné k tomu, aby se připojení takových signatářských států do přílohy II usnadnilo.HLAVA IIVolný pohyb zbožíČlánek 7CloPro účely odstranění dovozních cel zahrnuje clo jakékoli clo nebo poplatek jakéhokoli druhu uplatňované při dovozu zboží nebo v souvislosti s ním, včetně jakékoli formy přirážky k dani nebo příplatku, jež se ukládají v souvislosti s dovozem zboží, avšak nezahrnují:a) poplatky rovnocenné vnitřním daním vybíraným z dováženého i lokálně vyráběného zboží v souladu s článkem 18;b) antidumpingová nebo vyrovnávací cla použitá v souladu s článkem 19 a ochranná opatření použitá v souladu s článkem 21 ac) poplatky nebo jiné dávky vybírané v souladu s článkem 10.Článek 8Zařazení zbožíZařazení zboží, které je předmětem obchodu ana které se vztahuje tato dohoda, se stanoví v příslušné celní nomenklatuře každé smluvní strany v souladu s harmonizovaným systémem popisu a číselného označování produktů (dále jen "HS"). Signatářské


text: státy ESA použijí nomenklaturu COMESA.Článek 9Základní cloU každého produktu se v celním sazebníku každé smluvní strany určí základní clo, na které se použijí postupná snižování.Článek 10Poplatky a jiné dávkyPoplatky a jiné dávky uvedené v čl. 7 písm. c) jsou omezeny částkou přibližných nákladů poskytovaných služeb a nepředstavují nepřímou ochranu domácích produktů nebo zdanění dovozů pro fiskální účely. Vycházejí ze zvláštních sazeb. Za konzulární služby se poplatky související s obchodem, ani dávky neukládají.Článek 11Cla z produktů pocházejících ze států ESAProdukty pocházející ze států ESA se dovážejí do smluvní strany ES osvobozené od cel, za podmínek stanovených v příloze I.Článek 12Cla na produkty pocházejících ze smluvní strany ES1. Cla na dovozy produktů pocházejících ze smluvní strany ES se snižují nebo odstraňují v souladu s harmonogramem liberalizace cel uvedeným v příloze II, která zahrnuje harmonogramy každého signatářského státu ESA nebo skupiny signatářských států ESA.2. Smluvní strany mohou harmonogramy liberalizace cel v příloze II přezkoumat s cílem jejich harmonizace s ohledem na procesy regionální integrace.3. Každý nový harmonogram liberalizace cel pro cla na dovoz produktů pocházejících ze smluvní strany ES předložený poté, co začal proces ratifikace této dohody, může být k této dohodě připojen do přílohy II na základě rozhodnutí Výboru EPA.Článek 13Pravidla původuPro účely této kapitoly se pojmem "pocházející z" rozumí splňující pravidla původu stanovené v protokolu 1 této dohody. Pro účely komplexní EPA a během období mezi vstupem této dohody v platnost a vstupem komplexní EPA v platnost smluvní strany přezkoumají ustanovení tohoto protokolu za účelem jejich dalšího zjednodušení. Při takovém přezkumu smluvní strany zohlední rozvojové potřeby států ESA a rozvoj technologií, výrobních postupů a všech ostatních faktorů, včetně probíhajících změn pravidel původu, které mohou vyžadovat změny ustanovení tohoto protokolu. Veškeré takové změny se provádějí na základě rozhodnutí Výboru EPA.Článek 14Zachování současného stavuS výhradou článku 12 se smluvní strany dohodly, že nezvýší svá cla uplatňovaná na produkty dovážené z druhé smluvní strany.Článek 15Cla a daně vztahující se na vývozy1. Není-li v příloze III uvedeno jinak, nezavedou smluvní strany po dobu trvání této dohody na vývoz zboží do druhé smluvní strany nebo v souvislosti s ním žádná nová cla nebo daně, které převyšují cla či daně vztahující se na podobné produkty určené k prodeji na domácím trhu.2. Výbor EPA může prověřit žádost kteréhokoli signatářského státu ESA o přezkum zboží uvedeného na seznamu v příloze III.Článek 16Příznivější zacházení plynoucí z dohod o volném obchodu1. Pokud jde záležitosti, na které se vztahuje tato kapitola, smluvní strana ES poskytne signatářským státům ESA jakékoli příznivější zacházení uplatnitelné v důsledku skutečnosti, že se smluvní strana ES stala po podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu se třetími stranami.2. Pokud jde o záležitosti, na které se vztahuje tato kapitola, signatářské státy ESA poskytnou smluvní straně ES jakékoli příznivější zacházení uplatnitelné v důsledku skutečnosti, že se signatářské státy ESA staly po podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu s obchodní velmocí.3. Ustanovení této kapitoly nelze vykládat tak, že by zavazovala smluvní strany k recipročnímu rozšíření jakéhokoli preferenčního zacházení uplatnitelného v důsledku toho, že jedna z nich


text: je k datu podpisu této dohody smluvní stranou dohody o volném obchodu se třetími stranami.4. Odstavec 2 se nevztahuje na obchodní dohody mezi signatářskými státy ESA a ostatními africkými zeměmi a regiony.5. Pro účely tohoto článku se "dohodou o volném obchodu" rozumí dohoda, která podstatně liberalizuje obchod a výrazně potlačuje či odstraňuje diskriminaci mezi smluvními stranami, a to prostřednictvím odstranění stávajících diskriminačních opatření nebo zákazem nových diskriminačních či více diskriminujících opatření, buď při vstupu uvedené dohody v platnost, nebo podle určitého přiměřeného harmonogramu.6. Pro účely tohoto článku se "obchodní velmocí" rozumí jakákoli rozvinutá země nebo jakákoli země, která se v roce předcházejícím roku, kdy vstoupila v platnost dohoda o volném obchodu uvedená v odstavci 2, podílela na objemu světového vývozu zboží více než jedním procentem, nebo jakákoli skupina zemí jednajících jednotlivě, kolektivně nebo prostřednictvím dohody o volném obchodu, která se v roce předcházejícím roku, kdy vstoupila v platnost dohoda o volném obchodu uvedená v odstavci 2, dohromady podílela na objemu světového vývozu zboží více než 1,5 procentem [1].HLAVA IIINecelní opatřeníČlánek 17Zákaz množstevních omezeníNení-li v přílohách I a II této dohody stanoveno jinak, veškeré zákazy nebo omezení v oblasti obchodu vztahující se na dovoz, vývoz nebo prodej na vývoz mezi smluvními stranami, jiné než cla, daně, poplatky a jiné dávky stanovené v článku 7, ať už jsou uvedeny v platnost prostřednictvím kvót, dovozních či vývozních licencí nebo jiných opatření, se odstraňují při vstupu této dohody v platnost. Nemohou být zavedena žádná taková nová opatření.Článek 18Národní zacházení v souvislosti s vnitřními daněmi a předpisy1. Dovážené produkty pocházející z druhé smluvní strany nepodléhají přímo ani nepřímo žádným vnitřním daním ani jiným vnitřním poplatkům, které by převyšovaly daně nebo poplatky přímo nebo nepřímo uplatňované na obdobné domácí produkty. Kromě toho žádná smluvní strana nebude uplatňovat jiným způsobem vnitřní daně ani žádné jiné vnitřní poplatky s cílem poskytnout ochranu domácí produkci.2. Dováženým produktům pocházejícím z druhé smluvní strany se poskytne neméně příznivé zacházení, než jaké je poskytováno obdobným domácím produktům v rámci všech právních a správních předpisů a požadavků uplatňovaných na jejich prodej na domácím trhu, nabízení k prodeji, nákup, přepravu a distribuci nebo používání. Tímto odstavcem není dotčeno uplatnění rozdílných vnitřních poplatků za dopravu, které vycházejí výhradně z hospodářského provozu dopravních prostředků a nikoli z místa původu produktu.3. Žádná smluvní strana nezavede ani dále nezachová v platnosti žádné vnitřní množstevní předpisy týkající se míchání, zpracování nebo použití produktů v určeném množství nebo podílech, které by přímo či nepřímo vyžadovaly, aby jakékoli takto stanovené množství nebo podíl produktu musely pocházet z domácích zdrojů. Kromě toho žádná smluvní strana neuplatní vnitřní množstevní předpisy s cílem poskytnout ochranu domácí produkci.4. Tímto článkem není dotčeno vyplácení subvencí výhradně domácím producentům, včetně plateb domácím producentům odvozených z výnosů vnitřních daní nebo poplatků uplatňovaných v souladu s tímto článkem a subvencí uskutečňovaných prostřednictvím státních nákupů domácích produktů.5. Tento článek se nevztahuje na právní a správní předpisy, postupy nebo praxi týkající se zadávání veřejných zakázek.6. Výbor EPA může rozhodnout o tom, že povolí signatářskému státu ESA odchýlit se od ustanovení tohoto


text: článku za účelem podpory domácí produkce či ochrany vznikajícího průmyslu. V tomto směru budou zohledněny rozvojové potřeby signatářských států ESA a zejména zvláštní potřeby a zájmy nejméně rozvinutých států ESA.7. Seznam prozatímních odchylek je připojen jako příloha III. Takové odchylky jsou uděleny zainteresovaným signatářským státům ESA na období, která jsou stanovena ve stejné příloze.HLAVA IVNástroje na ochranu obchoduČlánek 19Antidumpingová a vyrovnávací opatření1. S výhradou tohoto článku žádné ustanovení této dohody nebrání smluvní straně ES nebo signatářským státům ESA, jednotlivě nebo společně, přijímat antidumpingová nebo vyrovnávací opatření v souladu s příslušnými dohodami WTO. Pro účely tohoto článku se původ určí v souladu s nepreferenčními pravidly původu smluvních stran.2. Před uložením konečných dumpingových nebo vyrovnávacích cel v souvislosti s produkty dováženými ze států ESA zváží smluvní strana ES možnost konstruktivních nápravných opatření stanovených v příslušných dohodách WTO.3. Pokud byla antidumpingová nebo vyrovnávací opatření uložena regionálním orgánem jménem dvou nebo více signatářských států ESA, soudní přezkum se uskuteční v rámci jediného fóra, včetně instančního postupu při odvolání.4. Je-li možné ukládat antidumpingová nebo vyrovnávací opatření na regionální nebo subregionální či na celostátní úrovni, zajistí smluvní strany, aby taková opatření nebyla v případě jednoho produktu uplatňována současně na jedné straně regionálními nebo subregionálními a na druhé straně státními orgány.5. Smluvní strana ES oznámí vyvážejícím signatářským státům ESA přijetí řádně doložené stížnosti před zahájením šetření.6. Tento článek se použije na všechna šetření zahájená po vstupu této dohody v platnost.7. Tento článek nepodléhá ustanovením této dohody o řešení sporů.Článek 20Vícestranná ochranná opatření1. S výhradou tohoto článku žádné ustanovení této dohody nebrání signatářským státům ESA a smluvní straně ES přijímat opatření v souladu s článkem XIX GATT 1994, dohodou WTO o ochranných opatřeních a článkem 5 dohody WTO o zemědělství. Pro účely tohoto článku se původ určí v souladu s nepreferenčními pravidly původu smluvních stran.2. Bez ohledu na odstavec 1 a s ohledem na celkové rozvojové cíle této dohody a malou velikost hospodářství států ESA vyloučí smluvní strana ES dovozy z kteréhokoli státu ESA z působnosti jakýchkoli opatření přijatých v souladu s článkem XIX GATT 1994, dohodou o ochranných opatřeních WTO a článkem 5 dohody WTO o zemědělství.3. Odstavec 2 se použije po dobu pěti let počínaje dnem vstupu této dohody v platnost. Výbor EPA nejpozději 120 dnů před koncem tohoto období přezkoumá provádění uvedeného ustanovení s ohledem na rozvojové potřeby států ESA, aby rozhodl, zda se má jeho použití prodloužit na další období.4. Na odstavec 1 se nevztahují ustanovení této dohody o řešení sporů.Článek 21Dvoustranná ochranná opatření1. Smluvní strana může po posouzení alternativních řešení přijmout ochranná opatření s omezenou dobou trvání odchylná od článků 11, 12 a 17 za podmínek a v souladu s postupy stanovenými v tomto článku.2. Ochranná opatření uvedená v odstavci 1 mohou být přijata, dováží-li se produkt pocházející z jedné smluvní strany na území druhé smluvní strany v takovém zvýšeném množství a za takových podmínek, že působí nebo hrozí způsobit:a) vážnou újmu domácímu průmyslu vyrábějícímu obdobné nebo přímo konkurující produkty na území dovážející smluvní strany, nebob) narušení v hospodářském odvětví, zejména pokud tato


text: narušení působí velké sociální problémy nebo obtíže, jež by mohly způsobit vážné zhoršení hospodářské situace dovážející smluvní strany, neboc) narušení na trzích s obdobnými nebo přímo konkurujícími zemědělskými produkty [2] nebo mechanismů organizace těchto trhů.3. Ochranná opatření uvedená v tomto článku nesmí překračovat rámec toho, co je zapotřebí pro prevenci nebo nápravu vážné újmy nebo narušení vymezených v odstavcích 2 a 5 písm. b) tohoto článku. Tato ochranná opatření dovážející smluvní strany mohou sestávat pouze z jednoho nebo více následujících opatření:a) pozastavení dalšího snižování sazby dovozního cla použitelného na dotčený produkt, jak je stanoveno v této dohodě,b) zvýšení sazby cla pro dotčený produkt na úroveň, která nepřevýší clo použitelné v případě ostatních členů WTO ac) zavedení celních kvót pro dotčený produkt.4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, dováží-li se jakýkoli produkt pocházející z jednoho nebo více signatářských států ESA nebo podskupin v takovém zvýšeném množství a za takových podmínek, že v jednom nebo několika nejvzdálenějších regionech smluvní strany ES působí nebo hrozí způsobit některou ze situací uvedených v odstavci 2, může smluvní strana ES zavést režim dohledu nebo přijmout ochranná opatření omezená na dotčený region nebo regiony postupy stanovenými v odstavcích 6 až 9.5. a) Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, dováží-li se jakýkoli produkt pocházející ze smluvní strany ES v takovém zvýšeném množství a za takových podmínek, že v signatářském státu ESA působí nebo hrozí způsobit některou ze situací uvedených v odstavci 2, může dotčený signatářský stát ESA zavést režim dohledu nebo přijmout ochranná opatření omezená na jeho území postupy stanovenými v odstavcích 6 až 9.b) Signatářský stát ESA může přijmout ochranná opatření, dováží-li se v důsledku snížení cel na jeho území produkt pocházející ze smluvní strany ES v takovém množství a za takových podmínek, že působí nebo hrozí způsobit narušení ve vznikajícím průmyslu vyrábějícím obdobné nebo přímo konkurující produkty. Toto ustanovení lze použít po dobu deseti let pro země, které nepatří k nejméně rozvinutým zemím, a patnácti let pro nejméně rozvinuté země, počínaje vstupem této dohody v platnost. Opatření musí být přijímána postupy podle odstavce 6 až 9.6. a) Ochranná opatření uvedená v tomto článku mohou být zachována pouze po dobu nezbytnou pro zabránění vážné újmě nebo narušením vymezených v odstavcích 2, 4 a 5 nebo pro jejich nápravu.b) Ochranná opatření uvedená v tomto článku nesmějí být uplatňována po dobu přesahující dva roky. Přetrvají-li okolnosti odůvodňující uložení ochranných opatření, může být platnost těchto opatření prodloužena na další období nepřesahující dva roky. Avšak uplatňují-li ochranné opatřenísignatářské státy ESA nebo signatářský stát ESA, nebo uplatňuje-li smluvní strana ES opatření omezené na území jednoho nebo několika svých nejvzdálenějších regionů, lze toto opatření uplatňovat po dobu nepřesahující čtyři roky, a pokud přetrvávají okolnosti opravňující k uložení ochranných opatření, lze jeho platnost prodloužit na další období v délce čtyř let.c) Ochranná opatření uvedená v tomto článku, která přesahují období delší než jeden rok, musí obsahovat jednoznačné prvky postupně vedoucí k jejich odstranění nejpozději na konci stanoveného období.d) Ochranná opatření uvedená v tomto článku se nepoužijí na dovoz produktu, na


text: který se již dříve taková opatření vztahovala, a to po dobu nejméně jednoho roku od uplynutí platnosti těchto opatření.7. Pro používání výše uvedených odstavců platí tato ustanovení:a) je-li některá smluvní strana toho názoru, že nastala některá z okolností stanovených v odstavcích 2, 4 a 5, neprodleně postoupí záležitost Výboru EPA k posouzení;b) Výbor EPA může vydat jakékoli doporučení nezbytné k nápravě vzniklých okolností. Nevydá-li Výbor EPA doporučení k nápravě okolností nebo pokud není nalezeno žádné jiné uspokojivé řešení do třiceti dnů po předložení věci Výboru EPA, může dovážející strana v souladu s tímto článkem přijmout vhodná opatření k nápravě těchto okolností;c) před přijetím jakýchkoli opatření podle tohoto článku nebo v případech, na které se vztahuje odstavec 8 tohoto článku, předloží dotčená smluvní strana ES či dotčený signatářský stát ESA co možná nejdříve Výboru EPA všechny příslušné údaje potřebné k důkladnému posouzení případu s cílem nalézt řešení přijatelné pro dotčené smluvní strany;d) při výběru ochranných opatření podle tohoto článku musí být upřednostňována ta, která co nejméně narušují provádění této dohody;e) jakékoli ochranné opatření přijaté podle tohoto článku se neprodleně písemně oznámí Výboru EPA a je předmětem pravidelných konzultací v rámci tohoto orgánu, zejména s cílem určit harmonogram jejich zrušení, jakmile to okolnosti umožní.8. Vyžadují-li mimořádné okolnosti okamžitý zásah, dotčená dovážející smluvní strana, ať již se jedná o smluvní stranu ES, státy ESA nebo signatářský stát ESA, podle okolností, může přijmout prozatímní opatření stanovená v odstavci 3, 4 nebo 5, aniž by splňovaly požadavky odstavce 7. Tato opatření mohu být uplatňována po dobu nejvýše 180 dnů, jde-li o opatření přijatá smluvní stranou ES, a 200 dnů, jde-li o opatření přijatá státy ESA nebo signatářským státem ESA nebo pokud jsou opatření přijatá smluvní stranou ES omezena na území jednoho nebo několika jejích nejvzdálenějších regionů. Doba trvání těchto prozatímních opatření se započítá jako součást počátečního období nebo jakéhokoliv prodloužení opatření uvedeného v odstavci 6. Při přijímání těchto prozatímních opatření musí být zohledněny zájmy všech zúčastněných smluvních stran. Dotčená dovážející smluvní strana o tom informuje druhou smluvní stranu a předá věc okamžitě Výboru EPA k posouzení.9. Podrobí-li dovážející smluvní strana dovoz produktu správnímu postupu, jehož účelem je rychlé poskytnutí informací o vývoji obchodních toků, které by mohly způsobovat problémy uvedené v tomto článku, neprodleně o tom informuje Výbor EPA.10. Nelze se odvolávat na Dohodu o WTO s cílem zabránit smluvní straně v přijetí ochranných opatření, která jsou v souladu s tímto článkem.HLAVA VSprávní ustanoveníČlánek 22Zvláštní ustanovení o správní spolupráci1. Smluvní strany se dohodly, že k provedení a kontrole preferenčního zacházení podle této kapitoly je nezbytná správní spolupráce, a zároveň zdůrazňují svůj závazek bojovat proti nesrovnalostem a podvodům v celní sféře a souvisejících oblastech.2. Zjistí-li některá ze smluvních stran na základě objektivních informací nedostatečnou správní spolupráci nebo nesrovnalosti nebo podvod, může dotčená smluvní strana v souladu s tímto článkem dočasně pozastavit preferenční zacházení poskytované danému produktu nebo produktům.3. Pro účely tohoto článku se za nedostatečnou správní spolupráci mimo jiné považuje:a) opakované porušování povinnosti ověřit status původu dotčeného produktu;b) opakované odmítnutí nebo nepřiměřené zpoždění při provádění nebo


text: sdělování výsledků následného ověření dokladu o původu;c) opakované odmítnutí nebo nepřiměřené zpoždění při získávání povolení k provedení misí zaměřených na správní spolupráci, jejichž cílem je prověření pravosti dokumentů nebo přesnosti informací významných pro udělení daného preferenčního zacházení.4. Pro účely tohoto článku se může jednat o nesrovnalosti nebo podvod mimo jiné v případě, že bez uspokojivého vysvětlení dojde k rychlému nárůstu dovozu zboží, který překračuje obvyklou úroveň výrobní a vývozní kapacity druhé smluvní strany a souvisí s objektivními informacemi týkajícími se nesrovnalostí nebo podvodu.5. Dočasné pozastavení lze uplatnit, jsou-li splněny tyto podmínky:a) Smluvní strana, která na základě objektivních informací zjistila nedostatečnou správní spolupráce nebo nesrovnalosti či podvod, oznámí své zjištění společně s objektivními informacemi bez zbytečného odkladu Výboru EPA a zahájí na základě všech příslušných informací a objektivních zjištění konzultace s Výborem EPA s cílem dosáhnout řešení přijatelného pro obě smluvní strany.b) Pokud smluvní strany přistoupily k výše uvedené konzultaci s Výborem EPA a do tří měsíců od oznámení nedospěly k přijatelnému řešení, může dotčená smluvní strana dočasně pozastavit příslušné preferenční zacházení ve vztahu k dotčenému produktu či produktům. Dočasné pozastavení se bez zbytečného odkladu oznámí Výboru EPA.c) Dočasná pozastavení podle tohoto článku se omezí pouze na případy, kdy jsou nezbytně nutná k ochraně finančních zájmů dotčené smluvní strany. Nepřekročí dobu šesti měsíců, kterou lze obnovit. Dočasná pozastavení se bezprostředně po přijetí oznamují Výboru EPA. Ve Výboru EPA se o nich pravidelně jedná, zejména s cílem je zrušit ihned po skončení okolností vedoucích k jejich použití.6. Současně s oznámením výboru EPA podle odst. 5 písm. a) tohoto článku by dotčená smluvní strana měla ve svém úředním věstníku zveřejnit oznámení dovozcům. Toto oznámení by mělo ve vztahu k dotčenému produktu obsahovat sdělení, že na základě objektivních informací byla zjištěna nedostatečná správní spolupráce nebo nesrovnalosti či podvod.Článek 23Řešení správních chybPokud se příslušné orgány při řádné správě preferenčního systému vývozu, a zejména při uplatňování ustanovení protokolu 1 o definici pojmu "původní produkty" či "produktů pocházejících z" a o metodách správní spolupráce, zmýlí a tato chyba má dopady na dovozní cla, může smluvní strana, která je těmito dopady dotčena, požádat Výbor EPA, aby prozkoumal možnosti přijetí všech vhodných opatření za účelem vyřešení této situace.Článek 24Celní hodnota1. Pravidla pro celní hodnotu uplatněná při vzájemném obchodu mezi smluvními stranami se řídí článkem VII GATT 1994 a Dohodou o provádění článku VII GATT 1994.2. Smluvní strany spolupracují za účelem dosažení společného přístupu k otázkám týkajícím se celní hodnoty.KAPITOLA IIIRYBOLOVHLAVA IObecná ustanoveníČlánek 251. Smluvní strany uznávají, že rybolov je klíčovým hospodářským zdrojem partnerských států regionu ESA, významným způsobem přispívá k ekonomikám signatářských států ESA a skýtá velký potenciál, pokud jde o budoucí regionální hospodářský rozvoj a vymýcení chudoby. Je také důležitým zdrojem potravy a devizových příjmů.2. Smluvní strany dále uznávají, že rybolovné zdroje stojí rovněž v popředí zájmu jak smluvní strany ES, tak signatářských států ESA, a dohodly se, že budou spolupracovat v zájmu udržitelného rozvoje a řízení rybolovného odvětví s ohledem na společné zájmy a hospodářské, environmentální a sociální dopady.3. Smluvní strany se dohodly, že vhodnou strategií na


text: podporu hospodářského růstu rybolovného odvětví a posílení jeho přínosu pro hospodářství ESA je s ohledem na jeho dlouhodobou udržitelnost posilování činností přinášejících přidanou hodnotu v rámci odvětví.Článek 26CíleCíle spolupráce v oblasti rybolovu jsou tyto:a) podporovat udržitelný rozvoj a řízení rybolovu;b) podporovat a rozvíjet regionální a mezinárodní obchod na základě osvědčených postupů;c) vytvořit prostředí, včetně infrastruktury a zajišťování kapacit, které státům ESA umožní vyrovnat se s přísnými tržními požadavky na průmyslový i malý rybolov;d) podporovat celostátní a regionální politiky, které mají za cíl zvyšovat produktivitu a konkurenceschopnost rybolovného odvětví, ae) vytvářet vazby na jiná hospodářská odvětví.Článek 27Oblast působnostiSpolupráce týkající se obchodu a rozvoje v oblasti rybolovu zahrne mořský a vnitrozemský rybolov a akvakulturu.Článek 28Zásady1. K zásadám spolupráce v oblasti rybolovu patří:a) podpora rozvoje a posílení regionální integrace;b) zachování acquis dohody z Cotonou;c) poskytnutí zvláštního a diferenciovaného zacházení;d) potřeba zohlednit při posuzování a řízení zdrojů nejlepší dostupné vědecké poznatky;e) fungující systém monitorování environmentálních, hospodářských a sociálních dopadů ve smluvních stranách;f) shoda se stávajícími vnitrostátními předpisy a příslušnými mezinárodními nástroji, včetně Úmluvy OSN o mořském právu (UNCLOS), regionálními a subregionálními dohodami, ag) ochrana a priorita zvláštních potřeb drobného rybolovu / rybolovu pro vlastní potřebu.2. Tyto základní zásady by měly přispět k udržitelnému a odpovědnému rozvoji živých vnitrozemských a mořských zdrojů, akvakultury a optimalizaci přínosu tohoto odvětví pro současné i budoucí generace prostřednictvím zvýšených investic, zajišťování kapacit a zlepšení přístupu na trh.Článek 29Preferenční přístupSmluvní strany spolupracují s cílem zajistit poskytnutí finanční a další podpory pro zlepšení konkurenceschopnosti a výrobní kapacity zpracovatelských továren, diverzifikaci rybolovného průmyslu a zlepšení vybavení přístavů.HLAVA IIMořský rybolovČlánek 30Oblast působnostiTato hlava se vztahuje na využívání, ochranu a řízení zdrojů mořského rybolovu s cílem optimalizovat přínosy z rybolovu pro region ESA, a to vytvářením investičních kapacit a zajištěním lepšího přístupu na trh.Článek 31CíleCíle této spolupráce jsou tyto:a) posílit spolupráci s cílem zajistit udržitelné využívání a řízení rybolovných zdrojů jakožto silný základ pro regionální integraci, vzhledem k tažným a stěhovavým populacím ryb, které mezi sebou ostrovní a pobřežní státy sdílí, a vzhledem k tomu, že žádný jednotlivý stát ESA nedisponuje kapacitou k zajištění udržitelnosti zdrojů;b) zajistit spravedlivější rozdělení přínosů plynoucích z odvětví rybolovu;c) zajistit účinné sledování, kontrolu a dohled nezbytné pro boj proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu ad) podporovat účinné využívání, ochranu a řízení živých mořských zdrojů ve výlučné ekonomické zúoně a ve vodách, v nichž mají státy ESA pravomoc vycházející z mezinárodních nástrojů, včetně UNCLOS, pro vzájemný sociální a hospodářský prospěch států ESA a smluvní strany ES.Článek 32Oblasti spolupráce1. Za účelem dosažení cílů spolupráce v oblasti mořského rybolovu v rámci popsaných zásad zahrne spolupráce řízení rybolovu a otázky ochrany, řízení plavidel a opatření po výlovu i finanční a obchodní opatření a rozvoj rybolovu, produktů rybolovu a mořské akvakultury.2. Smluvní strana ES podpoří mobilizaci zdrojů za účelem provádění stanovených oblastí spolupráce na celostátní a regionální úrovni, což také zahrne podporu regionálního zajišťování kapacit. Smluvní strana ES dále podpoří opatření popsaná v oddíle týkajícím se finančních a obchodních opatření a rozvoje infrastruktury specifické pro rybolov a mořskou akvakulturu.a) Řízení rybolovu a otázky ochrany1.